Справа № 826/12727/14
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі:
головуючого судді Шейко Т.І.,
суддів Кармазіна О.А.
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_2до Державної
виконавчої служби Українипровизнання
протиправними дій та зобов'язання
ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної виконавчої служби
України, в якому просив: - визнати дії
(бездіяльність) відповідача щодо
порушення приписів частини третьої
статті 7 Закону України «Про звернення
громадян» в частині обставин,
наведених у позові, - протиправними; -
зобов'язати відповідача здійснити
відповідні заходи щодо дотримання
(виконання) приписів частини третьої
статті 7 Закону України «Про звернення
громадян» в частині обставин,
Позовні вимоги мотивовані тим, що
11 серпня 2014 року на адресу відповідача
надійшла заява позивача від 07 серпня 2014
року під назвою «Заява про злочин»,
адресована Державній виконавчій
службі України, в якій позивач
повідомляв про скоєння злочину з боку
ДВС України та містила вимогу позивача
щодо відкриття кримінального
провадження за даною заявою і внесення
заяви до Єдиного реєстру досудових
розслідувань. З огляду на зміст заяви
вбачається, що відповідач не наділений
повноваженнями з приводу вчинення дій,
про які йдеться в заяві, а відтак, у
відповідності з частиною третьою
статті 7 Закону України «Про звернення
громадян», повинен був надіслати
вказану заяву позивача за належністю
до відповідного органу, про що
повідомити позивача в термін не більше
п'яти днів. Однак, відповідач порушив
приписи частини третьої статті 7 Закону
України «Про звернення громадян», в
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
за захистом своїх прав.
В судовому засіданні, після
початку розгляду справи по суті,
позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги,
посилався на невчасне надання
відповіді позивачу відповідачем та не
повідомлення про продовження строку
розгляду його заяви, розгляду та
надання відповіді не тим органом, в
зв'язку з чим просив суд вийти за межі
позовних вимог. Проте суд дійшов
висновку, що наведене в судовому
засіданні обгрунтування позову та його
вимоги є іншими, ніж викладені у
позовній заяві, тобто по суті є іншим
позовом, що не відповідає вимогам
положень статті 137 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому суд викладені вище
доводи позивача до уваги не взяв.
Відповідач позов не визнав.
Обгрунтування навів у запереченнях
проти позову, в яких зазначив, що
відповідно до положень Закону України
«Про звернення громадян» громадяни
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності із
зауваженнями, скаргами, пропозиціями
щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення. Звернення
адресуються органам та посадовим
особам, до повноважень яких належить
вирішення у зверненнях питань. Від
ОСОБА_2 на адресу Державної виконавчої
служби України як центрального органу
виконавчої влади, 11 серпня 2014 року
надійшла заява від 07 серпня 2014 року,
названа заявником як «Заява про
злочин», що стосувалася виконання
постанови Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 грудня 2013 року по
суду визнано протиправними дії
Державної виконавчої служби України
щодо несвоєчасного направлення ОСОБА_2
постанови про закінчення виконавчого
провадження №31384081 від 13 листопада 2013
року. На виконання постанови суду
державним виконавцем приймались
процесуальні документи та вчинялись
виконавчі дії. Відділ примусового
виконання рішень діє у складі
Державної виконавчої служби України, а
тому не має повноважень, визначених
статтею 7 Закону України «Про звернення
громадян». Державним виконавцем 08
вересня 2014 року, не порушуючи норм
Закону України «Про звернення
громадян», направлено відповідь
позивачу, в якій повідомлено про
проведення перевірки фактів,
викладених у зверненні від 07 серпня 2014
року та запрошено бути присутнім при
розгляді звернення 23 вересня 2014 року об
11.00 год. Проте заявник на вказану дату
не прибув, і 24 вересня 2014 року позивачу
направлено обгрунтовану відповідь.
Заслухавши доводи та заперечення
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позов
задоволенню не підлягає, з огляду на
Відповідно до статті 1 Закону
України «Про звернення громадян»
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.
Статтею 3 цього Закону
встановлено, що під зверненнями
громадян слід розуміти викладені в
письмовій або усній формі пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і
Зокрема, заява - звернення
громадян із проханням про сприяння
реалізації закріплених Конституцією
та чинним законодавством їх прав та
інтересів або повідомлення про
порушення чинного законодавства чи
недоліки в діяльності підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, народних депутатів
України, депутатів місцевих рад,
посадових осіб, а також висловлення
думки щодо поліпшення їх діяльності.
Частиною першою статті 7 Закону
України «Про звернення громадян»
визначено, що звернення, оформлені
надежним чином і подані у
встановленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду.
Частиною третьою статті 7 Закону
України «Про звернення громадян»
встановлено, що якщо питання, порушені
в одержанному органом державної влади,
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, об'єднаннями громадян або
посадовими особами зверненні, не
входять до їх повноважень, воно в
термін не більше п'яти днів
пересилається ними за належністю
відповідному органу чи посадовій
особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обгрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.
Згідно із статтею 6 Конституції
України державна влада в Україні
здійснюється на засадах її поділу на
законодавчу, виконавчу та судову.
Органи законодавчої, виконавчої
та судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
Державна виконавча служба
України, відповідно до статті 1 Закону
України «Про державну виконавчу
службу», входить до системи органів
Міністерства юстиції України і здйснює
виконання рішень судів, третейських
судів та інших органів, а також
посадових осіб відповідно до законів
Оскарження дій чи бездіяльності
державних виконавців здійснюється
відповідно до статті 13 Закону України
«Про державну виконавчу службу» та
положень Закону України «Про виконавче
провадження», або безпосередньо до
суду.
Як було встановлено судом та
вбачаться із матеріалів справи, ОСОБА_2
звернувся до Державної виконавчої
служби України із заявою від 07 серпня
2014 року під назвою «Заява про злочин»,
адресованою Державній виконавчій
службі України, яка стосувалась
виконання Державною виконавчою
службою України рішення Окружного
адміністративного суду міста Києва від
яким визнано протиправною
бездіяльність Державної виконавчої
служби у проведенні перевірки
виконання боржником - прокуратурою
Київської області постанови суду у
справі №2а-2518/09/2670, пропущенням з боку
ДВС строку надіслання на адресу ОСОБА_2
копії постанови від 14 жовтня 2013 року
ВП№21038316, скасуванням постанови ДВС
України від 14 жовтня 2013 року ВП№21038316
про закінчення виконавчого
Тобто, поставлені у зверненні від
07 серпня 2014 року питання мали
відношення до виконання рішень судів,
що належить до повноважень державної
Злочин - згідно норм
Кримінального кодексу України - це
передбачене цим Кодексом суспільно
небезпечне винне діяння (дія або
бездіяльність), вчинене суб'єктом
Порядок кримінального
провадження на території України
визначається лише кримінальним
процесуальним законодавством України,
яким і визначаються повноваження та
органи і особи, що здійснюють
кримінальне провадження.
Слід звернути увагу, що позивач із
заявою від 07 серпня 2014 року звернувся
саме до Державної виконавчої служби
України, і як вже було вище зазначено, з
приводу виконання рішень судів.
Статтею 12 Закону України «Про
звернення громадян» визначено, що дія
цього Закону не поширюється на порядок
розгляду заяв і скарг громадян,
встановлений кримінальним
процесуальним, цивільно-процесуальним,
трудовим законодавством,
законодавством про захист економічної
конкуренції, законами України «Про
судоустрій і статус суддів» та «Про
доступ до судових рішень», Кодексом
адміністративного судочинства
України, Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції».
Зі змісту звернення позивача до
Державної виконавчої служби України та
у відповідності до повноважень,
визначених чинним законодавством,
відповідач дійшов певного висновку і
застосував закон, який є найбільш
прийнятним у конкретному випадку, а
саме Закон України «Про звернення
громадян», і відповідь надав згідно з
положеннями цього закону.
Враховуючи викладене, судом не
встановлено порушень з боку
відповідача приписів частини третьої
статті 7 Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки заява позивача
про злочин повинна розглядатися
відповідним органом у порядку,
визначеному Кримінальним
процесуальним кодексом України.
Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідач виконав покладений на нього
частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
Таким чином, враховуючи викладене та
межі заявлених позовних вимог, позов
ОСОБА_2 суд вважає необгрунтованим, а
відтак таким, що задоволенню не
Судові витрати, які підлягають
стягненню згідно з частиною другою
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України - відсутні.
Керуючись статтями 24, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
Позов ОСОБА_2 залишити без
Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції у порядку,
встановленому статтями 185 - 187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Шейко Т.І.

Судді
Кармазін
О.А.

Катющенко
В.П.