Справа № 872/15912/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2014 рокусправа № 808/7407/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Уханенка
С.А. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року у справі №808/7407/13-а за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Хімлекс» до
Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень - рішень, -

в с т а н о в и в:

18 вересня 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Хімлекс»
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
№ від 05.09.2013 року; визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
№ від 05.09.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що матеріалами
перевірки жодним чином не підтверджено
факт «нереальності» здійснення
господарських операцій та відсутні
будь-які докази, які підтверджують факт
нікчемності угод. Основними підставами
в акті перевірки, які викладені в
якості обґрунтування нереальності
угод є нічим необґрунтовані твердження
та припущення податкового органу.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 15
жовтня 2013 року адміністративний позов
задоволено, визнано протиправними та
скасовано прийняті Державною
податковою інпекцією в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
податкове повідомлення -рішення форми
«Р» від 05.09.2013 року № та податкове
повідомлення - рішення форми «Р» від
05.09.2013 року №.

Не погодившись з рішенням суду
Державна податкова інспекція в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області,
відповідач, звернулась з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанціх вимог
норм матеріального та процесуального
права просить оскаржувану постанову
суду скасувати та прийняти нове
рішення про відмову в задовленні
позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що укладені ТОВ «Хімлекс» угоди є
удаваними, та не носять реальний
характер настання наслідків ними
обумовлених. Оскільки вказані угоди є
безтоварними, то позивачем було
безпідставно сформовано податок на
прибуток та податок на додану вартість
за господарськими операціями по яких
відсутні об'єкти оподаткування.
Вказане свідчить про правомірність та
обґрунтованість прийнятих податковим
органом податкових повідомлень -
рішень та відстуність підстав для їх
скасування.

Сторони, які були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового процесу не
здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального права, надану правову
оцінку досліджених судом доказів по
справі, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги з огляду на наступне

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що посадовими особами
ДПІ в Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя ГУМ у Запорізькій області у
період з 07.08.2013 року по 13.08.2013 року було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку товариства з
обмеженою відповідальністю «Хімлекс»
з питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово - господарських відносин із
ТОВ «БК «ДАГАЗ», ТОВ «БК «ПАЛЛАДА» за
період з 01.07.2010 р. по 30.06.2011 р., за
результатами якої складено акт
№65/08-29-22-0889/24514086 від 20.08.2013 року.

Перевіркою встановлено наступні
порушення:

п.5.1, пп. 5.2.1, п. 5.2, абз.4, пп.5.3.9, п. 5.3
ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 22.05.1997 року
№283/97-Вр (зі змінами та доповненнями) та
пп. 14.1.36, п.14.1, ст. 14, п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44
п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9, п. 139.1 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, в
результаті якого встановлено
заниження податку на прибуток всього у
сумі 64063,00 грн., у тому числі по періодах:
за 3 квартал 2010 року у сумі 813,00 грн., за 4
квартал 2010 року у сумі 0,00 грн., за 2010 рік
у сумі 813,00 грн., за 2 квартал 2011 року у
сумі 63250,00 грн..

п.1.7, ст. 1, пп.7.2.6 п. 7.2, пп. 7.4.1, 7.4.5 п.
7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» та пп.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 п.
198.1 п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4 ст. 201
розділу V Податкового кодексу України,
в результаті якого встановлено
заниження ПДВ у сумі 55650,0 грн., у тому
числі по періодах: за вересень 2010 року у
розмірі 650,00 грн., за червень 2011 року у
розмірі 55000,00 грн..

Не погодившись з висновками акту
перевірки позивач подав на них
заперечення, які за наслідками
розгляду залишено без задовлення.

На підставі висновків акту
перервіки податковим органом прийнято
податкові повідомлення - рішення:

№ від 05.09.2013 року, яким ТОВ
«Хімлекс» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем на суму
55650 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями на суму 163,50 грн..

№ від 05.09.2013 року, яким ТОВ
«Хімлекс» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток за
основним платежме на суму 64063,00 грн., та
за штрафними (фінансовими) санкціями на
суму 203,25 грн..

Правомірність та обґрунтованість
податкових повідомлень - рішень є
предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що між
позивачем та його контрагентами
укладено договори, за наслідками яких
сформовано податкову звітність з
податку на прибуток та податку на
додану вартість у відповідності до
вимог чинного податкового
законодавства. Укладені договори, на
думку суду першої інстанції, носять
реальний характер настання наслідків,
ними обумовлених, що підтверджено
документами первинного
бухгалтерського обліку.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів
перевірки, фактично, підставою для
визначення грошового зобов'язання за
основним платежем з податку на додану
вартість та податку на прибуток стала
відсутність, на думку податкового
органу, належного підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій позивачем з його
контрагентами ТОВ «БК «ДАГАЗ» та ТОВ
«БК «ПАЛЛАДА».

Означеного висновку ДПІ в
Орджонікідзевського районі
м.Запоріжжя дійшла з огляду на
матеріали актів про результати
документальних невиїзних перевок ТОВ
«БК» «ПАЛЛАДА», акт про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ «БК
«ДАГАЗ», а також матеріали
кримінального провадження №000002
відносно ОСОБА_1. З огляду на зазначені
акти та матеріали кримінального
провадження податковий орган дійшов
висновку, що первинні документи не
відповідають вимогам чинного
законодавства та не є підтвердженням
здійснення господарських операцій в
силу Закону. Отже, здійснені операції
не відповідають меті підприємницької
діяльності, є безтоварними та
направлені на надання податкової
вигоди третім особам, в тому числі і
позивачу.

Однак суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновками податкового
органу з огляду на наступне.

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що не враховуються при
визначені оподатковуваного прибутку,
визначені ст.139 ПК України.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права
визначено підстави за яких платник
податків має право на віднесення
понесених витрат, у зв'язку з
придбаванням товарів (робіт, послуг), до
складу валових витрат та сплачених сум
ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг),
до складу податкового кредиту
підприємства. До таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, наслідок якої є поставка
товару (робіт, послуг), понесення
витрат, у зв'язку з господарською
діяльністю платника, сплата
(нарахування) податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт понесення витрат та
сплати податку на додану вартість має
підтверджуватися відповідними
первинними документами.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що 16.06.2011 між ТОВ «БК «ПАЛЛАДА» в
особі директора Гудошник В.В. та ТОВ
«Хімекс» в особі генерального
директора Стадніченко Н.К. укладено
договір купівлі-продажу №160604,
відповідно до якого ТОВ «БК «ПАЛЛАДА» в
2 кварталі 2011 року поставлено ТОВ
«Хімекс» хімічну продукцію (смола
епоксидна суха) на загальну суму 330 000
грн., в тому числі ПДВ 55 000 грн., згідно з
видатковою накладною № 160604 від 16.06.2011
та податковою накладною №73 від 16.06.2011,
рахунку фактури №160604 від 16.06.2011,
перелік яких наведений в акті
перевірки та які надані позивачем і
містяться в матеріалах справи (а.с. 37-38,
40-41, 43).

Ціна, кількість та асортимент товару
наведені у специфікації до даного
договору, яка є невід'ємною частиною
цього договору. Загальна сума даного
договору складає орієнтовно 500 000 грн.
Базис поставки: товар поставляється на
умовах DDU (м. Дніпропетровськ) у
відповідності до «Інкотермс - 2000».
Порядок поставки: доказом передачі
товару у власність покупця є оформлені
належним чином відвантажувальні
документи, а також наявність
довіреності на отримання товару.
Доставка товару здійснюється за
рахунок продавця. Умови оплати:
розрахунки за товар проводяться у
безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок продавця
відповідно до виставленого рахунку.
Строк дії договору: договір вступає в
силу з моменту його підписання та діє
до 31.12.2011. (а.с. 39).

Факт транспортування та поставки
товару підтверджується
товарно-транспортною накладною на
перевезення смоли епоксидної сухої
№РН 160604 від 16.06.2011, що вказана в акті
перевірки, копія якої також надана
представником позивача в судовому
засіданні та долучена до матеріалів
справи (а.с. 42).

Отриманий товар оприбуткований ТОВ
«Хімекс» та використаний за його
призначенням у власній господарській
діяльності підприємства для
виробництва продукції Лак ЄП-547, яка в
подальшому була реалізована ТОВ
«Таламус» згідно видаткових накладних
№1154/00001 від 06.06.2011 та №1242/00001 від 16.06.2011,
ТОВ «Інтерфлот - продукт» згідно
видаткових накладних №1056/00001 від 06.06.2011
та №1369/00001 від 05.07.2011, ПОГ «Керченське
учбово - виробниче підприємство УТС
«Крим - Пак» згідно видаткових
накладних №1235/00001 від 15.06.2011 та №1359/00001
від 29.06.2011, ТзОВ «Агрокап» згідно
видаткової накладної №1227/0001 від 16.06.2011,
які були надані представником позивача
в судовому засіданні та копії яких
долучені судом до матеріалів справи.

За отриману хімічну продукцію (смолу
епоксидну суху) ТОВ «Хімекс»
розрахувалося з ТОВ «БК «ПАЛЛАДА» у
безготівковій формі в повному обсязі,
що підтверджується копіями
банківських виписок за 21.06.2011, 29.06.2011,
07.07.2011, 14.07.2011, 20.07.2011, 28.07.2011 та 08.08.2011 (а.с.
47-54).

Протягом перевіряємого періоду ТОВ
«Хімлекс» також мало взаємовідносини
з ТОВ «БК «ДАГАЗ» щодо придбання в 3
кварталі 2010 року бочок для пакування
продукції власного виробництва. До
перевірки на підтвердження
своєчасності відображення в обліку та
звітності операцій по господарським
відносинам з ТОВ «БК «ДАГАЗ» позивачем
були надані рахунок - фактура №СФ-31/08/1
від 31.08.2010, видаткова накладна
№№РН-31/08/1та податкова накладна №995100
від 31.08.2010, банківська виписка від 22.09.2010
(а.с. 54-57).

Згідно з поясненнями позивача угоди
між ним та ТОВ «БК «ДАГАЗ» були
укладені в усній формі.

Відповідно до вищевказаних первинних
документів ТОВ «Хімлекс» придбало у
ТОВ «БК «ДАГАЗ», який є постачальником
товар (30 бочок - тара 200 л.) на загальну
суму 3 900 грн.

Поставка та передача товару
здійснювалась згідно з видатковою
накладною №РН-31/08/1 від 31.08.2010 та
податковою накладною №995100 від 31.08.2010,
які містяться в матеріалах справи.

Факт транспортування та поставки
товару підтверджується подорожнім
листом від 01.09.2010, що вказаний в акті
перевірки, копія якого також надана
представником позивача в судовому
засіданні та долучена до матеріалів
справи.

Так, згідно з подорожним листом від
01.09.2010 транспортування бочок
здійснювалось власним транспортом
позивача наявним на балансі ТОВ
«Хімлекс» автомобілем ГАЗ 3302 ЗНГ,
реєстраційний номер АР 3716 АМ. (а.с. 58,59).

Отриманий товар оприбуткований ТОВ
«Хімлекс» та використаний за його
призначенням для здійснення власної
господарської діяльності підприємства
для пакування продукції власного
виробництва, яка в подальшому була
реалізована ПОГ «Керченське
учбово-виробниче підприємство УТС
«Крим-Пак» згідно видаткових накладних
№1732/00001 від 11.08.2010 та №1874/00001 від 27.08.2010,
ТОВ «Таламус» згідно з видатковою
накладною №1900/00001 від 01.09.2010 та ТОВ
«Антарктика» згідно з видатковою
накладною №1898/0001 від 01.09.2010, які були
надані представником позивача в
судовому засіданні та копії яких
долучені судом до матеріалів справи.

За отримані бочки - тара 200 л. ТОВ
«Хімлекс» розрахувалося з ТОВ «БК
«ДАГАЗ» у безготівковій формі в
повному обсязі, що підтверджується
банківською випискою від 22.09.2010 (а.с. 57).

Досліджені вище документи
відповідають вимогам чинного
законодавства, та визнаються судом
апеляційної інстанції як первинні з
огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9
означеного Закону первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань платників
здійснюється на підставі первинних
документів, у яких міститься
інформація саме про господарські
операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій, первинні документи
відображають зміст та обсяг укладених
договорів, містять всі необхідні
реквізити, та обов'язкові посвідчення,
що вказує на безпідставність висновків
податкового органу про неправомірне
відображення позивачем сум податку на
додану вартість та податку на прибуток
у податковій звітності за вказаними
господарськими операціями.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2
ст.71 КАС України покладено обов'язок
щодо доказування правомірності
прийнятого рішення, не доведено того,
що сторонами укладено угоди не з метою
реального настання правових наслідків,
а з метою порушення публічного порядку.

Таким чином, встановлені обставини
справи свідчать про реальність
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом наслідком яких є
поставка товару.

Крім того, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо безпідставності
посилань податкового органу при
обґрунтуванні порушень позивачем
податкового законодавства на
матеріали перевірки його контрагентів
з огляду на наступне.

Формування підприємством податкового
кредиту не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, або припустився інших
порушень при здійсненні господарської
діяльності, це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо включення сум податку, сплачених
ним в ціні придбаних товарів (робіт,
послуг), до складу податкового кредиту
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо
правомірності віднесення позивачем до
складу податкового кредиту
відповідних сум ПДВ, а також
правомірності формування податку на
прибуток за рахунок договорів,
укладених позивачем та його
контрагентами, на підставі належним
чином оформлених первинних документів,
в тому числі податкових накладних,
отриманих в ході реального здійснення
господарської операції, що ґрунтується
на вимогах податкового законодавства.

Також, суд апеляційної інстанції
зазначає, що посилання відповідача на
матеріали кримінального провадження
№000002 відносно ОСОБА_1, як на
підставу для визнання правочинів,
укладеного між позивачем та його
контрагентами, недійсними є
безпідставним з огляду на наступне.

У відповідності до ч.4 ст.72 КАС України
вирок суду в кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише у питаннях, чи мало місце таке
діяння чи вчинене воно цією особою.

Так, в матеріалах справи міститься
вирок Жовтневого районого суду
м.Запоріжжя від 25.06.2012 року, яким ОСОБА_1
визнано винною у вчинені злочину,
передбаченого ст. 205 ч. 1 КК України. Зі
змісту даного вироку вбчається, що
судом при розгляді справи по суті не
досліджувались правовідносини з
приводу здійснення господарських
операцій позивача із ТОВ «БК «ПАЛЛАДА»
та ТОВ «БК «ДАГАЗ» за наслідком яких
сформовано податкову звітність з
податку на додану вартість та податку
на прибуток за перевіряємий звітний
період.

За таких обставин, суд не приймає
матеріали кримінального проавдження
та вироку Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя у якості доказів наявності
мети, що суперечить інтересам держави в
господарських операціях з придбання
товарів, укладених позивачем з ТОВ «БК
«ПАЛЛАДА» та ТОВ «БК «ДАГАЗ».

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим,
підстав для скасування рішення суду, в
межах доводів апеляційної скарги, не
існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року у справі №808/7407/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим