Справа № 813/1199/14
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/1199/14

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року

Справа № 876/4893/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

Головуючого судді – Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбудмонтажпроект» до Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті з порушенням податкового законодавства, оскільки правильність сплати податків підтверджується всіма необхідними первинними документами, а висновки працівників відповідача стосовно не підтвердження реальності здійснення господарських операцій із контрагентами позивача ПП "Викуп", ТзОВ "БК "АРС", ТзОВ "Ейс контракшен менеджмент", ТзОВ "Лідерком", ПП "СМУ-600", ПП "Біко Агротрейд", є необґрунтованими та нічим не підтвердженими доказами. Вказує, що під час проведення перевірки були надані всі первинні документи, а саме видаткові та податкові накладні, розрахунки за придбані товари які відповідачем не були взяті до уваги. Вважає, що у позивача були всі підстави для формування податкового кредиту по податку на додану вартість, а також на формування витрат, а відтак, у податкового органу були відсутні правові підстави для нарахування сум податків по взаємовідносинах з вказаними контрагентами. Відтак, позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення - рішення незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Постанова суду мотивована тим, що позивачем в підтвердження реальності господарських операцій представлено суду належним чином оформлені документи, а саме: договори, видаткові та податкові накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт, платіжні доручення та ін.. Цими документами засвідчено факт виконання з боку контрагентів позивача робіт (послуг), отримання товарно-матеріальних цінностей.

З цією постановою не погодовся апелянтДПІ в Сихівському районі м.Львова, який звернувся до суду з апеляційною скаргою та просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року та винести нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт в апеляційній скарзі настоює на тому, що господарські операції між позивачем та його контрагентами ПП "Викуп", ТзОВ "БК "АРС", ТзОВ "Ейс контракшен менеджмент", ТзОВ "Лідерком", ПП "СМУ-600", ПП "Біко Агротрейд",не носили реального характеру оскільки при проведенні перевірки інспекторами було використано акти про неможливість проведення зустрічних звірок з цими підприємствами.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч.1.ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Сихівському районі м. Львова проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Спецбудмонтажпроект» з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні взаєморозрахунків із ТзОВ «БК АРС», ТзОВ «Лідерком», ПП «СМУ-600», ПП «Викуп», ТзОВ "Ейс контракшен менеджмент", ПП "Біко Агротрейд" за весь період взаєморозрахунків.

Даючи правову оцінку наведеним доказам суд першої інстанції на думку колегії суддів підставно вважав, що прямими доказами в підтвердження обставин правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість є надані позивачем первинні бухгалтерські документи. Подані ж відповідачем докази не є прямими та в своїй сукупності не можуть вказувати на протиправність дій позивача при оподаткуванні згаданих господарських операції і підтверджувати обізнаність позивача про сумнівне ведення господарської діяльності його контрагентів та контрагентами останнього.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду первинні документи, а саме: договори, видаткові та податкові накладні, акти приймання виконаних робіт, платіжні доручення та інші документи.

Відповідно до акту перевірки, всі вище перелічені документи були надані перевіряючому (податковому органу) як до початку перевірки, так і безпосередньо під час її проведення. Розрахунки проведено у безготівковій формі, заборгованість відсутня.

За таких обставини, колегія суддів суд вважає, що суд першої інстанції правильно врахував наявні в матеріалах справи докази, які повністю підтверджують обставини реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а тому висновки про неправомірність формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартістю та валових витрат з податку на прибуток за результатами таких господарських операцій є безпідставними та не обгрунтованими.

Також судом першої інстанції правильно враховано те, що оскільки правомірність нарахування основного платежу по згаданих податках не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи органом державної податкової служби безпідставно застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об’єктивно та повно з врахуванням вимог діючого податкового законодавства досліджено обставини справи та в судовому засіданні встановлено факт реальності господарський операцій між контрагентами, а відтак суд першої інстанції підставно задовільнив позов.

Також судом першої інстанції правильно враховано правову позицію Європейського Суду з прав людини від 22 січня 2009 року у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії".

У відповідності до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду — без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року у справі прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права при правильно встановлених обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому оскаржувану постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року у справі № 813/1199/14 – без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили..

Головуючий суддя В.М. Каралюс

суддя В.С.Затолочний

суддя З.М. Матковська