Справа № 2а/0470/2085/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/22641/13

К/800/24280/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Ситникова О.Ф., Швеця
В.В.розглянувши у попередньому
судовому засіданні касаційні скарги
Дніпропетровської митниці Державної
митної служби України, Державної
митної служби України на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 04 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Державної митної служби України,
Дніпропетровської митниці Державної
митної служби України про скасування
наказу та зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовом до
Дніпропетровської митниці Державної
митної служби України, Державної
митної служби
України(правонаступником якої є
Міністерство доходів і зборів України -
клопотання від 23.05.2013 р.), у якому, з
урахування уточнених позовних вимог,
просив: визнати протиправними та
скасувати Накази відповідачів від
10.01.2012 за № 28-к «Про припинення
перебування на державній службі» та №
21-к; зобов'язати Державну митну службу
України поновити його на посаді
заступника начальника відділу митного
оформлення № 3 митного поста «Кривий
Ріг»Дніпропетровської митниці
Державної митної служби України;
зобов'язати Дніпропетровську митницю
Державної митної служби України
нарахувати та виплатити йому грошове
забезпечення за час вимушеного прогулу
з 10.01.2012 по час фактичного поновлення на
посаді.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 01
березня 2012 р., у задоволені позову
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 04 квітня 2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано,
адміністративний позов задоволений.

Вважаючи, що рішення суду
апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідачі
звернулись до Вищого
адміністративного суду України із
касаційними скаргами, в яких просить їх
скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Позивач письмових заперечень на
касаційну скаргу відповідачів до
Вищого адміністративного суду України
не надходило.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні
скарги відповідачів не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що Наказом
Державної митної служби України від
10.01.2012 року № 28-к позивачу було
припинено з 10 січня 2012 р. перебування на
державній службі в митних органах з
підстав порушення ним Присяги
державного службовця, відповідно до
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу», та було
проведено остаточні розрахунки (Наказ
№ 21-к від 10.01.2012 р.)

Вказаний Наказ був прийнятий за
наслідками роботи комісії за
результатами роботи, якої встановлені
факти не сумлінного виконання
службових обов'язків посадовими особи
Дніпропетровської митниці, що призвело
до порушень вимог законодавства
України та матеріальних збитків
державі на суму 117 157 грн. 18 коп. Зокрема,
позивачем при здійсненні митного
контролю товарів за 2-ма ВМД обрано
форму та обсяг митного контролю, що не
достатні для забезпечення додержання
законодавства України з питань митної
справи, чим не дотримано вимоги статей
40 та 42 Митного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідачами не було доведено
дійсність вчинюваних позивачем
порушень, які йому ставились у вину, що
в свою чергу свідчить про неможливість
звільнення позивача із займаної ним
посади за порушення Присяги державного
службовця.

Суд апеляційної інстанції,
розглядаючи дану справу по суті
прийняв вірне рішення, з яким
погоджується Колегія суддів, при цьому
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу
України посадові особи митної служби
України, вперше прийняті на службу до
митних органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30
Закону України «Про державну службу»
від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі
- Закон № 3723) передбачено, що державна
служба припиняється у разі відмови
державного службовця від прийняття або
порушення Присяги, передбаченої у
статті 17 цього Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону № 3723: «Повністю
усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти
висновку, що в основі поведінки
державного службовця закладені етичні,
правові та службово-дисциплінарні
норми поведінки, порушення яких
утворює факт порушення Присяги. Тому,
складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання. У зв'язку з цим як порушення
Присяги слід розуміти скоєння
державним службовцем проступку
(вчинку) проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Тобто і порушення Присяги, і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14
Закону № 3723 за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення.

Частиною другою цієї статті
передбачено, що до службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону № 3723регулювання правового
становища державних службовців, що
працюють в апараті органів митного
контролю, здійснюється згідно з цим
Законом, якщо інше не передбачено
законами України.

Статтею 408 МК передбачено, що правовий
статус посадових осіб митної служби
України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України, цим
Кодексом і лише в частині, що ним не
регулюється, - Законом № 3723.

Відповідно до частини другої статті 410
зазначеного Кодексу у митній службі
України діє Дисциплінарний Статут,
який затверджується законом.

В абзаці першому преамбули Статуту
зазначено, що цей Статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули
Статуту визначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону № 3723.

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь,
які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у виді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція). Пунктом 1.1 Інструкції
визначено приводи, підстави, мету,
порядок призначення і проведення
службового розслідування, прийняття за
ним рішень, виконання цих рішень,
формування матеріалів службового
розслідування у справі, а також права
та обов'язки посадових осіб митної
служби України під час їх проведення.

Згідно з абзацом дев'ятим
пункту 1.2 Інструкції службове
розслідування - це комплекс заходів, що
здійснюються в межах компетенції
відповідно до цієї Інструкції з метою
повного, всебічного та об'єктивного
з'ясування обставин вчинення посадовою
особою дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів. За пунктом 1.4
Інструкції з'ясування обставин
порушення трудової дисципліни
посадовими особами митної служби
здійснюється відповідно до вимог
Кодексу законів про працю України,
Закону № 3723, Статуту та правил
внутрішнього трудового розпорядку
митного органу.

Системний аналіз спеціальних і
загальних норм, наведених у статті 21,
частині першій статті 22, статті 31
Статуту, статтях 14, 17, 30 Закону № 3723,
свідчить, що за вчинення посадовими
особами митної служби України порушень
службової дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Статуту, частині другій статті 9 Закону
№ 3723, найбільш суворим з яких є
звільнення. У пункті 6 частини першої
статті 30 Закону № 3723 визначено
не окремий вид відповідальності
державних службовців за порушення
Присяги, а спеціальну підставу для
припинення державної служби. Саме ж
припинення державної служби
відбувається у формі звільнення.

Отже і порушення Присяги, і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) засад проходження
публічної служби. Таким чином,
припинення державної служби у зв'язку з
порушенням Присяги та дисциплінарна
відповідальність державних службовців
може бути наслідком існування схожих
фактичних підстав у разі вчинення
державним службовцем достатньо
близьких за характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушення.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарна відповідальність
посадових осіб митної служби України
врегульована спеціальним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту. Норми Закону № 3723 можуть
застосовуватися щодо посадових осіб
митної служби у тій частині, що не
врегульована спеціальним митним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту. Оскільки припинення державної
служби на підставі пункту 6 частини
першої статті 30 Закону № 3723 є крайнім
заходом відповідальності державного
службовця за порушення службової
дисципліни, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, то
неможливість застосування до
посадової особи митної служби
дисциплінарних стягнень аж до
звільнення з митного органу повинно
бути мотивовано. Розділом 4 Статуту
визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, внаслідок чого
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань про притягнення
їх до дисциплінарної відповідальності.

Передумовою такого звільнення є
ретельне службове розслідування,
порядок проведення якого регулюється
Інструкцією. При цьому необхідно
враховувати, що наслідком вчинення
дисциплінарного правопорушення може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу, які є санкціями різних
рівнів відповідальності й не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можна
кваліфікувати як порушення Присяги.

Аналогічний висновок щодо правильного
застосування норм матеріального права
міститься, зокрема, у постановах
Верховного Суду України від 21 травня, 4
червня, 17 вересня, 8 жовтня 2013 року
(№№21-403а12, 21-167а13, 21-231а13, 21-262а13
відповідно).

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційних скарг порушень судом
апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційні скарги слід відхилити, а
оскаржуване судове рішення - залишити
без змін.

Доводи, які містяться в касаційних
скаргах, висновків суду апеляційної
інстанції та обставин справи не
спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної митної
служби України(правонаступником якої є
Міністерство доходів і зборів України),
Державної митної служби України
залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 04 квітня 2013 рокуу справі №
2а/0470/2085/12залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
О.Ф. Ситников

В.В. Швець