Справа № 824/2261/14-а
Суддя: Огородник Анатолій Петрович
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 вересня 2014 р. м. Чернівці
Справа № 824/2261/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого судді Огородника А.П. при
секретарі судового засідання
Граматовичу М.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Чернівецький
хлібокомбінат"

до Чернівецького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України

про визнання протиправними та
скасування рішень

за участю:

представника позивача Бурми С.В.,

представника відповідача
Маркідонова О.В.,-

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному
позові позивач просить суд ухвалити
рішення, яким визнати протиправними та
скасувати рішення адміністративної
колегії Чернівецького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України № 25
та № 26 від 22 травня 2014 року, якими до
Публічного акціонерного товариства
«Чернівецький хлібокомбінат»
застосований штраф за порушення,
передбачені п. 14 ст.50 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
(далі- Закон 2210-III).

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що 22 травня 2014 року відбулося
засідання адміністративної колегії
Чернівецького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України на
якому були прийнято два рішення:

- № 25, яким визнані дії позивача, що
полягають у поданні інформації на
вимогу у неповному обсязі, порушенням
п. 14 ст. 50 Закону № 2210-ІІІ та застосовано
штраф у розмірі 34000 грн.

- № 26, яким визнані дії позивача, що
полягають у поданні інформації на
вимогу у неповному обсязі, порушенням
п. 14 ст. 50 Закону № 2210-ІІІ та застосовано
штраф у розмірі 34000 грн.

Позивач не згідний з прийнятими
рішеннями, вважає, що вони є
протиправними і підлягають скасуванню
з наступних підстав.

На думку позивача, спірні рішення про
застосування до позивача штрафу
прийняті неправомочним складом
адміністративної колегії відповідача,
оскільки у прийнятті таких рішень
приймали участь лише два з чотирьох
членів від встановленого кількісного
складу адміністративної колегії:
керівник відповідача ОСОБА_3 та
керівний працівник - начальник відділу
досліджень і розслідувань ОСОБА_4, а
тому до позивача протиправно були
застосовані штрафні санкції за
прийнятими неправомочним складом
колегії рішеннями.

Крім того, позивач посилається на те,
що спірні рішення прийняті без
дотримання принципів, визначених в
статті 2 КАС України, оскільки розмір
застосованих штрафів є немотивованим,
не відповідає ступеню вини позивача та
є занадто великим в порівнянні із
сумами штрафів, що застосовані
відповідачем до інших суб'єктів
господарювання навіть за більш тяжкі
порушення.

Також позивач вказує на відсутність
факту і події визначених спірними
рішеннями правопорушень, оскільки на
вимогу відповідача від 20.03.2014 року ним
надана повна відповідь на питання № 1
та помилково, у зв"язку із збігом
обставин, не надано всіх копій
договорів у відповідь на питання № 2
вимоги. Як стверджує позивач, вимога
відповідача про надання інформації
від 07.04.2014 року була виконана ним в
повному обсязі та своєчасно шляхом
надання запитаної інформації частково
голові комісії відповідача з перевірки
на її вимогу, а в решті питань відповідь
була направлена на адресу відповідача
на виконання інструкції.

10.07.2014 року відповідач через відділ
документообігу Чернівецького
окружного суду подав заперечення
проти позову, в якому зазначив, що
спірні рішення були прийняті
повноважним складом адміністративної
колегії, участь в якій взяли 3 з 4-х
членів від встановленого складу
колегії, оскільки головний
спеціаліст-юрисконсульт ОСОБА_2
відноситься до керівного складу
працівників і може бути включений до
складу адміністративної колегії
територіального органу
Антимонопольного комітету України.
Щодо розміру застосованих штрафів, то
відповідач зазначив, що законодавством
не встановлено критеріїв визначення
розміру штрафу, а тільки встановлена їх
максимальна межа. Зокрема, для
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
максимальний розмір штрафу, що може
бути застосований обмежений сумою в 64000
грн., при цьому за законом такий штраф
не може перевищувати 1% від доходів
позивача за минулий рік, що значно
перевищує встановлений у спірних
рішеннях розмір штрафу. Відтак,
відповідач застосував не максимальний
розмір штрафу із врахування
повторності вчиненого правопорушення,
а позивач, при цьому, вже притягався до
відповідальності за порушення вимог
законодавства про захист економічної
конкуренції у 2010 році. Крім того,
відсутні законодавчі підстави для
порівняння розміру застосованого до
відповідача штрафу із штрафами за
аналогічні правопорушення, які
застосовані до інших суб'єктів
господарювання, відтак відповідачем
заперечується посилання на
диспропорційність застосованого
штрафу відповідно до міри вчиненого
правопорушення.

Враховуючи вище зазначене, відповідач
вважає що винесені рішення є
обґрунтованими та такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, з підстав викладених
у адміністративному позові, та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позовних вимог з
підстав, викладених у заперечені на
позов та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Про час складання постанови
у повному обсязі повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частини з урахуванням вимог ст. 167 КАС
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, виходячи
із наступного.

Судом встановлено, що 20 березня 2014
року відповідачем надіслано на адресу
позивача вимогу № 01-22/473 про надання
інформації, яка містила 14 пунктів із
питаннями, на які вимагалася відповідь.
Відповідь на зазначену вимогу позивач
направив відповідачу 25.03.2014 року із
доданими документами. 27 березня 2014 року
відповідач видав розпорядження №20,
згідно з якими розпочав розгляд справи
за № 02-27/20 проти позивача за ознаками
порушень, передбачених пунктом 14
статті 50 Закону України від 11.01.2001 року
№ 2210-ІІІ «Про захист економічної
конкуренції», що полягає у поданні
інформації на вимогу № 01-22/473 в
неповному обсязі Антимонопольному
комітету України, його територіальному
відділенню у встановлені органами
Антимонопольного комітету України
(надалі - АМК України), головою його
територіального відділення чи
нормативно-правовими актами строки.

07.04.2014 року відповідач надав позивачу
вимогу про надання інформації № 01-22/553,
за змістом якої просив надати
відповіді на 21 питання та їх
документальне підтвердження у строк до
09.04.2014 року. Відповідь на вказану вимогу
з запитаною інформацією та документами
позивач надав відповідачу 09.04.2014 року. 17
квітня 2014 року відповідач видав
розпорядження за № 22, згідно з яким
розпочав розгляд справи за № 02-27/22
проти позивача за ознаками порушень,
передбачених пунктом 14 статті 50 Закону
України від 11.01.2001 року № 2210-ІІІ «Про
захист економічної конкуренції», що
полягає у поданні інформації на вимогу
№ 01-22/553 в неповному обсязі
Антимонопольному комітету України,
його територіальному відділенню у
встановлені органами Антимонопольного
комітету України, головою його
територіального відділення чи
нормативно-правовими актами строки.

У період з 25 березня 2014 року по 10 квітня
2014 року відповідач проводив
позапланову перевірку позивача з
питань відповідності дій позивача
законодавству про захист економічної
конкуренції при піднятті
оптово-відпускних цін на хліб
«Орільский», за результатами якого 11
квітня 2014 року був складений акт № 3.

29 та 30 квітня 2014 року в межах
розслідування по справах №№ 02-27/20 та
02-27/22 про подання інформації на вимоги
від 20.03.2014 року та 07.04.2014 року в
неповному обсязі, головним
спеціалістом відділу досліджень і
розслідувань складені подання про
попередні висновки у справах. За
змістом резолютивної частини
попередніх висновків запропоновано
визнати дії позивача, які полягають у
поданні інформації на вимогу у
неповному обсязі порушенням п. 14 ст. 50
Закону № 2210-ІІІ та застосувати до
позивача штраф у розмірі до 1 відсотка
доходу (виручки) за 2013 рік за кожне з
вчинених правопорушень.

22 травня 2014 року відбулося засідання
адміністративної колегії
Чернівецького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, на
якому були розглянуті вище вказані
попередні висновки та за наслідками
розгляду справи прийнято два рішення
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу:

- № 25, яким визнані дії позивача, що
полягають у поданні інформації на
вимогу у неповному обсязі, порушенням
п. 14 ст. 50 Закону № 2210-ІІІ та застосовано
штраф у розмірі 34000 грн.

- № 26, яким визнані дії позивача, що
полягають у поданні інформації на
вимогу у неповному обсязі, порушенням
п. 14 ст. 50 Закону № 2210-ІІІ та застосовано
штраф у розмірі 34000 грн.

Статтею 3 Закону України від 26.11.1993
року № 3659-XII "Про Антимонопольний
комітет України" до основних завдань
Антимонопольного комітету України
віднесено участь у формуванні та
реалізації конкурентної політики в
частині:

1) здійснення державного контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції на засадах
рівності суб'єктів господарювання
перед законом та пріоритету прав
споживачів, запобігання, виявлення і
припинення порушень законодавства про
захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією,
узгодженими діями суб'єктів
господарювання та дотриманням вимог
законодавства про захист економічної
конкуренції під час регулювання цін
(тарифів) на товари, що виробляються
(реалізуються) суб'єктами природних
монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної
конкуренції;

4) методичного забезпечення
застосування законодавства про захист
економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення
конкурентного середовища та захисту
конкуренції у сфері державних
закупівель.

Згідно зі ст. 5 Закону № 3659-XII
Антимонопольний комітет України
здійснює свою діяльність відповідно до
Конституції України, законів України
"Про захист економічної конкуренції",
"Про захист від недобросовісної
конкуренції", цього Закону, інших
законів та нормативно-правових актів,
прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст.12 Закону № 3659-XII для
реалізації завдань, покладених на
Антимонопольний комітет України, в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві і Севастополі утворюються
територіальні відділення
Антимонопольного комітету України,
повноваження яких визначаються
Комітетом у межах його компетенції.

Згідно з пунктом 1 частини третьої
статті 7 Закону № 3660-ХІІ у сфері
формування та реалізації конкурентної
політики, сприяння розвитку
конкуренції, нормативного і
методичного забезпечення
Антимонопольного комітету України та
застосування законодавства про захист
економічної конкуренції АМК має
повноваження, зокрема, вимагати від
суб'єктів господарювання, об'єднань,
органів влади, органів місцевого
самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, їх посадових
осіб інформацію, у тому числі з
обмеженим доступом, необхідну для
дослідження ринків, а також інформацію
про реалізацію конкурентної політики.

Статтею 22-1 Закону № 3659-XII передбачено,
що суб'єкти господарювання, об'єднання,
органи влади, органи місцевого
самоврядування, органи
адміністративно-господарського
управління та контролю, інші юридичні
особи, їх структурні підрозділи, філії,
представництва, їх посадові особи та
працівники, фізичні особи зобов'язані
на вимогу органу Антимонопольного
комітету України, голови
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
уповноважених ними працівників
Антимонопольного комітету України,
його територіального відділення
подавати документи, предмети чи інші
носії інформації, пояснення, іншу
інформацію, в тому числі з обмеженим
доступом та банківську таємницю,
необхідну для виконання
Антимонопольним комітетом України,
його територіальними відділеннями
завдань, передбачених законодавством
про захист економічної конкуренції.

Пунктом 14 статті 50 Закону України від
11.01.2001 року № 2210-ІІІ «Про захист
економічної конкуренції» передбачено,
що подання інформації в неповному
обсязі Антимонопольному комітету
України, його територіальному
відділенню у встановлені органами
Антимонопольного комітету України,
головою його територіального
відділення чи нормативно-правовими
актами строки вважається порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції.

На виконання вище вказаних повноважень
головою Чернівецького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
20.03.2014 року надано ПАТ «Чернівецький
хлібокомбінат» письмову вимогу №
01-22/473 про надання інформації, яка
містила 14 пунктів із питаннями, на які
вимагалася відповідь.

Факт отримання вимоги не заперечується
позивачем.

25 березня 2014 року позивач надав
відповідачу відповідь на вимогу із
доданими до неї документами.
Розпорядженням №20 від 27 березня 2014
року відповідач почав розгляд справи
№ 02-27/20, за ознаками порушень,
передбачених пунктом 14 статті 50 Закону
України від 11.01.2001 року № 2210-ІІІ «Про
захист економічної конкуренції», тобто
надання інформації на вимогу № 01-22/473
голови територіального відділення АМК
України у неповному обсязі. Як
вбачається з попередніх висновків
відповідача від 29.04.2014 року у справі №
02-27/20 неповний обсяг наданої
інформації у відповіді на вимогу про
надання інформації від 20.03.2014 року
полягає у наданні позивачем неповної
інформації на питання № 1 вимоги та
наданні не всього обсягу укладених
договорів поставки борошна у відповіді
на питання № 2 зазначеної вимоги. Так,
зокрема, у питанні № 1 вимоги від 20.03.2014
року відповідач вимагав надати
«Динаміку закупівельних цін на борошно
на кожну дату зміни ціни (із
зазначенням назви суб'єкта
господарювання) за 2013 рік та
січень-березень 2014 року (на дату
надання інформації)» Своєю відповіддю
на питання № 1 вимоги 25.03.2014 року
позивач надав відповідачу інформацію у
складі документів, що містять
закупівельні ціни на борошно станом на
кожну дату зміни позивачем ціни на хліб
власного виробництва, тобто станом на
квітень 2013 року та березень 2014 року, що
не заперечується відповідачем і
відображено ним у змісті попередніх
висновків від 29.04.2014 року та спірного
рішення № 25. Відповідач посилається на
невідповідність наданої відповіді
змісту питання № 1 вимоги від 20.03.2014
року, оскільки відповідачем, як він
вважає, запитувалася інформація про
динаміку зміни ціни на борошно на кожну
дату зміни ціни саме на борошно, а не на
хліб. Однак такі заперечення
відповідача спростовуються докладним
змістом питання № 1 зазначеної вимоги,
відтак та не беруться судом до уваги,
зважаючи на те, що позивач здійснює
діяльність у сфері виробництва і збуту
саме хлібо-будочних виробів, а не
борошна.

Суд вважає, що доводи позивача про
те, що ПАТ «Чернівецький
хлібокомбінат» не визначає ціну
продажу борошна та не має впливу на
динаміку її зміни і, відповідно,
володіє такої інформацією виключно в
частині формування ціни тільки на
хлібо-булочні вироби під час закупки
борошна у інших суб'єктів
господарювання, не спростовані
позивачем. Відтак зі змісту питання № 1
вимоги від 20.03.2014 року, при його оцінці в
причинно-наслідковому зв'язку із
основним видом діяльності позивача та
в контексті предмету дослідження, в
межах якого надано названу вимогу
(відповідність дій позивача
законодавству про захист економічної
конкуренції при піднятті
оптово-відпускних цін на хліб
«Орільский»). Враховуючи наведене, суд
дійшов висновку про відсутність
порушень законодавства про захист
економічної конкуренції при наданні
позивачем інформації у відповідь на
питання № 1 вимоги відповідача про
надання інформації від 20.03.2014 року щодо
динаміки цін на борошно в розрізі
відображення такої ціни станом на дату
зміни позивачем цін на хліб
«Орільський».

Вимогою № 01-22/553 про надання інформації
від 07.04.2014 року відповідач зобов'язав
позивача у строк до 09.04.2014 року надати
інформацію і відповідь на 21 питання,
які стосуються дослідження на предмет
відповідності дій позивача
законодавству про захист економічної
конкуренції при піднятті
оптово-відпускних цін на хліб
«Орільский». Як вважає відповідач,
позивач допустив надання неповного
обсягу інформації на обов'язкову для
виконання вимогу відповідача. Що це
порушення полягає у ненаданні
позивачем докладних відповідей на
питання №№ 6, 8, 12, 13, 14 та 15 вказаної
вимоги від 07.04.2014 року. Суд не
погоджується з такими твердженнями
відповідача, оскільки, допитані в
судовому засіданні свідки - фінансовий
директор ПАТ «Чернівецький
хлібокомбінат» ОСОБА_5 та головний
бухгалтер цього ж підприємства ОСОБА_6
пояснили, що відповіді на питання №№ 6,
8, 12, 13, 14 та 15 вказаної вимоги від 07.04.2014
року були надані службовими особами
позивача безпосередньо голові комісії
відповідача з проведення перевірки та
в порядку, визначеному її усною
вказівкою, що було сприйнято
службовими особами ПАТ «Чернівецький
хлібокомбінат» як належне виконання
письмової вимоги голови
територіального відділення АМК
України. Ці покази свідків
відповідачем не спростовані , а тому
суд визнає їх за як належні та
допустимі докази, які заперечують
доводи відповідача щодо надання йому
неповної інформації.

Відповідно до ст.19 Конституції України
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до пунктів 1, 2 частини 5
статті 14 Закону України від 26.11.1993 року
№ 3659-XII "Про Антимонопольний комітет
України" розгляд справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та прийняття передбачених
законом рішень віднесений до
повноважень адміністративної колегії
територіального відділення АМК
України. Відповідно до ст.12-1 Закону №
3659-XII адміністративна колегія
територіального відділення АМКУ
утворюється головою територіального
відділення АМК України з числа
керівних працівників територіального
відділення у складі не менше ніж три
особи цього територіального
відділення. Адміністративну колегію
територіального відділення АМК
України очолює голова територіального
відділення або його заступник.

Зміст спірних рішень про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції № 25 та № 26 засвідчує, що
вони прийняті адміністративною
колегією Чернівецького обласного
територіального відділення АМК
України на засіданні, яке відбулося 22
травня 2014 року. Як вбачається з
протоколу № 19 відкритого засідання
адміністративної колегії
Чернівецького обласного
територіального відділення АМК
України від 22.05.2014 року, кількісний
склад такої колегії визначений головою
Чернівецького обласного
територіального відділення АМК
України в кількості 4 особи, в тому
числі головуючий - голова
територіального відділення ОСОБА_3
Зміст протоколу в частині інформації
про присутніх членів адміністративної
колегії та про хід голосування з питань
порядку денного, в тому числі з питань
розгляду справ про порушення позивачем
законодавства про захист економічної
конкуренції, містить відомості про те,
що 22.05.2014 року в засіданні
адміністративної колегії
Чернівецького обласного
територіального відділення АМК
України під час розгляду справи про
порушення позивачем законодавства про
захист економічної конкуренції брали
участь три з чотирьох членів
адміністративної колегії: голова
Чернівецького обласного
територіального відділення АМК
України ОСОБА_3, начальник відділу
досліджень і розслідувань ОСОБА_4 та
головний спеціаліст-юрисконсульт
ОСОБА_7. Четвертий член
адміністративної колегії
Чернівецького обласного
територіального відділення АМК
України - заступник голови
Чернівецького територіального
відділення АМК України ОСОБА_8 був
присутнім під час проведення засідання
в як запрошена особа та участі у
голосуванні при прийнятті колегією
рішень не брав, що відповідає змісту
протоколу засідання № 19 від 22.05.2014 року
та визнавалося представником
відповідача в судовому засіданні.
Стаття 12-1 Закону України від 26.11.1993 року
№ 3659-XII «Про Антимонопольний комітет
України» встановлює, що засідання
адміністративної колегії
територіального відділення АМК
України є правомочним за умови
присутності більшості від її
встановленого кількісного складу, отже
більшістю від встановленого в
Чернівецькому обласному
територіальному відділенні АМК
України кількісного складу
адміністративної колегії вважається
присутність не менш ніж трьох з
чотирьох осіб, які, відповідно до ст. 12-1
Закону № 3659-XII, можуть бути призначені
та вважатися членами цієї колегії. При
цьому суд дійшов висновку, що спірні
рішення № 25 та № 26 прийняті 22.05.2014 року
були прийняті з порушенням вимог ст. 19
Конституції України та ст. 12-1 Закону №
3659-XII, тобто неправомочним складом
адміністративної колегії
Чернівецького територіального
відділення АМК України з огляду на
таке.

Як зазначено вище, стаття 12-1 Закону №
3659-XII визначає, що членами
адміністративної колегії
територіального відділення АМК
України, крім голови або заступника
голови відділення, можуть бути керівні
працівники такого територіального
відділення, до переліку яких головний
спеціаліст-юрисконсульт Чернівецького
обласного територіального відділення
АМК України ОСОБА_2 не відноситься.
Відповідно до п. 2 Загального положення
про юридичну службу міністерства,
іншого органу виконавчої влади,
державного підприємства, установи та
організації, що затверджено Постановою
Кабінету Міністрів України № 1040 від
26.11.2008 року (надалі - Положення) юридична
служба органу виконавчої влади,
підприємства утворюється як
самостійний структурний підрозділ, вид
якого залежить від обсягу, характеру та
складності правової роботи
(департамент, управління, відділ,
сектор). Функції юридичної служби може
виконувати юрисконсульт відповідної
категорії. В Чернівецькому обласному
територіальному відділенні АМК
України не створено самостійного
структурного підрозділу з правової
роботи у виді департаменту, управління,
відділу або сектору, а функції
юридичної служби виконуються
юрисконсультом, яким на момент
прийняття спірних рішень був головний
спеціаліст Чернівецького обласного
територіального відділення АМК
України ОСОБА_2, що підтверджується
довідкою за результатами проведення
спільної планової перевірки стану
організації і проведення правової
роботи та систематизації
законодавства в Чернівецькому
обласному територіальному відділенні
Антимонопольного комітету України, яка
складена Головним управлінням юстиції
України в Чернівецькій області 23.05.2014
року. Згідно чинного станом на 22.05.2014
року штатного розпису Чернівецького
обласного територіального відділення
АМК України, що затверджений головою
АМК України, посада юрисконсульта, яку
займає ОСОБА_9, утворена та існує у
вигляді штатної одиниці відділу
досліджень і розслідувань, керівником
якого є член адміністративної колегії
Чернівецького обласного
територіального відділення АМК
України ОСОБА_4 Відповідно до довідника
кваліфікаційних характеристик
професій працівників, який
затверджений наказом Міністерства
праці та соціальної політики України №
336 від 29.12.2004 року, з урахуванням вимог,
передбачених п. 2 Загального положення
про юридичну службу міністерства,
іншого органу виконавчої влади,
державного підприємства, установи та
організації, до категорії керівних
працівників відноситься посада
начальника юридичного відділу
(департаменту, управління, сектору) у
функціональні обов"язки якого, серед
іншого, віднесено керівництво
працівниками такого відділу,
департаменту, управління або сектору
(Пункт 81 розділу "Керівники" довідника
кваліфікаційних характеристик
професій працівників). Посада
юрисконсульта, яку займає ОСОБА_2 у
складі відділу досліджень і
розслідувань Чернівецького обласного
територіального відділення АМК
України, відноситься до категорії
«Професіонали» згідно з пунктом 53
розділу «Професіонали» довідника
кваліфікаційних характеристик
професій працівників та не належить до
категорії керівних працівників.
Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку про те, що участь у засіданні
адміністративної колегії
Чернівецького обласного
територіального відділення АМК
України, яке відбулося 22.05.2014 року,
брало лише два повноважних члени від
визначеного кількісного складу
адміністративної колегії
Чернівецького обласного
територіального відділення АМК
України у кількості 4 осіб. Такими
особами, які брали участь у засіданні
адміністративної колегії відповідача,
є голова Чернівецького обласного
територіального відділення АМК
України ОСОБА_3, яий діяв як головуючий
та член колегії - начальник відділу
досліджень і розслідувань ОСОБА_4, який
є керівним працівником відділення.
Отже участь у засіданні
адміністративної колегії двох її
повноважних членів, які, відповідно до
вимог закону, можуть брати участь у
роботі адміністративної колегії як її
члени, при установленій законом
мінімальній для визначення
правомочності кількості присутніх
членів адміністративної колегії
територіального відділення АМК
України в три особи від визначеного
кількісного складу колегії в чотири
особи. Відтак, спірні рішення про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу № 25, яким визнані дії позивача,
що полягають у поданні інформації на
вимогу у неповному обсязі, порушенням
п. 14 ст. 50 Закону № 2210-ІІІ, та
застосовано штраф у розмірі 34000 грн. та
№ 26, яким визнані дії позивача, що
полягають у поданні інформації на
вимогу у неповному обсязі, порушенням
п. 14 ст. 50 Закону № 2210-ІІІ та застосовано
штраф у розмірі 34000 грн., були прийняті
всупереч ст. 19 Конституції України та
ст. 12-1 Закону № 3659-XII неправоможним
складом адміністративної колегії
Чернівецького територіального
відділення АМК України, відтак є
протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Прийняті відповідачем спірні рішення,
крім їх прийняття неправомочним
складом адміністративної колегії, не
повністю відповідають вище наведеним
критеріям, оскільки прийняті без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, без
дотримання принципу рівності перед
законом, та диспропорційно, тобто без
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення з огляду на таке.

При дослідженні прийнятих рішень на
предмет дотримання відповідачем вище
вказаних критеріїв під час визначення
розміру штрафних санкцій, які
відповідач застосував до позивача, суд
зазначає, що допущені позивачем
правопорушення, передбачені п. 14 ст.50
Закону України № 2210-ІІІ «Про захист
економічної конкуренції», мають
формальний, а не матеріальний склад,
оскільки їх вчинення не спричиняє
майнової шкоди державі або аналогічних
негативних наслідків для суспільних
інтересів. У зв'язку із цим
протиправність такого правопорушення
полягає у недотриманні позивачем
встановленого адміністративного
порядку обміну інформацією між ним і
відповідачем, що само по собі в певній
мірі створює деякі труднощі у
виконанні відповідачем покладених на
нього завдань, проте не створює
матеріальної шкоди суспільним
відносинам у сфері економічної
конкуренції, наприклад такої, яка є
наслідком зловживання монопольним
(домінуючим) становищем,
неправомірними узгодженими діями тощо.
Єдиним негативним наслідком надання
неповної інформації може бути певне
утруднення у виконанні
адміністративних функцій органами
Антимонопольного комітету України,
проте таке правопорушення не впливає
на виникнення матеріальних наслідків,
таких, як, наприклад, штучне завищення
цін при зловживанні монопольним
становищем, обмеження доступу на ринок
іншим товарам або суб'єктам, їх
дискримінація та інші наслідки, які
мають негативний вплив на
функціонування економічних ринків і,
як правило, призводить до матеріальних
збитків інших осіб. Розмір негативних
наслідків від вчинення правопорушення,
передбаченого п. 14 ст.50 Закону України
№ 2210-ІІІ «Про захист економічної
конкуренції» у вигляді подання
неповного обсягу інформації на вимогу
відповідного органу, не має прямої
залежності від обсягів виручки
правопорушника, що є відмінним від
інших правопорушень у цій сфері, що
мають матеріальний склад. Таким чином,
основною метою застосування заходів
відповідальності за вчинення
правопорушення, передбаченого п. 14 ст.50
Закону України № 2210-ІІІ «Про захист
економічної конкуренції», вважається
попередження вчинення зазначених
правопорушень в майбутньому, при цьому
під час визначення міри покарання,
тобто розміру штрафної санкції, має
значення поведінка винуватої особи
після вчинення правопорушення, а також
мотиви його вчинення. Дослідження
судом мотивів вчиненого позивачем
правопорушення, а також його поведінка
як під час вчинення, так і після цього,
засвідчує відсутність умислу у
вчиненні правопорушення (вчинення його
з необережності), наявність певного
збігу обставин, які вплинули на надання
неповного обсягу витребуваних
відомостей (здійснення аудиторської
перевірки та підготовка до проведення
чергових щорічних зборів акціонерів,
що відволікало увагу відповідальних за
підготовку відповіді службових осіб)
та свідчить про наявність помилки під
час підготовки і наданні відповідей на
вимоги. Також під час визначення
розміру штрафних санкцій відповідачем
не було враховано надання запитаних
відомостей комісії відповідача під час
проведення позапланової перевірки
позивача з аналогічних питань,
сприяння проведенню розслідування
допущених порушень та притягнення до
дисциплінарної відповідальності
винуватої особи у неякісній
підготовці відповідей на вимоги
відповідача службової особи позивача.
Відповідач при цьому не навів суду
об'єктивних критеріїв, які вплинули на
розмір застосованого штрафу за кожне з
вчинених правопорушень (по 34000 грн. за
кожне при граничній, установленій для
територіального відділення АМК
України межі від 1 до 68000 грн.).
Представник відповідача надав суду
пояснення щодо врахування
адміністративною колегією під час
визначення розміру штрафних санкцій
повторності вчинення позивачем
правопорушення у сфері захисту
економічної конкуренції (попередній
випадок притягнення позивача до
відповідальності в цій сфері мав місце
у 2010 році), а також врахування під час
визначення розміру штрафу визнання
позивачем вини у вчиненому, про що
безпосередньо зазначено у спірних
рішеннях. Між тим надані позивачем з
адміністративним позовом інформаційні
матеріали у складі судових рішень,
ухвалених за участю Чернівецького
обласного територіального відділення
АМК України та інших суб'єктів
господарювання, які, хоч і не мають
преюдиційного значення для вирішення
справи, проте свідчать про
застосування відповідачем до інших
суб'єктів господарювання значно менших
розмірів штрафних санкцій порівняно із
розміром штрафів, що застосовані за
спірними рішеннями до позивача навіть
при виявленні в діяннях інших суб'єктів
господарювання значно тяжчих
правопорушень у сфері захисту
економічної конкуренції, за вчинення
яких передбачені більш суворі штрафні
санкції ніж за порушення, передбачене
п. 14 ст.50 Закону № 2210-ІІІ. Досліджені в
у судовому засіданні змісти судових
рішень господарського суду
Чернівецької області по справах №
926/419/13, 926/156/13-г, 5027/176/2012, 926/157/13-г, 926/119/13-г,
8/2, 926/320/13, 5027/906/2012, 926/418/13, 5027/313/2012, 926/835/13,
926/321/13, 926/318/14, 926/218/14, 926/1267/13 засвідчує
застосування відповідачем до інших,
ніж позивач, суб'єктів господарювання,
в тому числі за більш грубі
правопорушення та навіть з наявністю
рівнозначних порівняно з позивачем
обсягів доходу (виручки) за відповідний
рік, штрафу у розмірах від 1000 до 18000 грн.,
що не було спростовано відповідачем
під час розгляду справи. Зазначені
розміри застосованих штрафних санкцій
є значно меншими від розміру штрафів,
які застосовані до позивача за кожним
зі спірних рішень. Відповідач при цьому
не заперечив застосування до інших
суб'єктів господарювання штрафних
санкцій в межах розмірів, які наведені
у вище вказаних судових рішеннях, проте
вказав на різні обставини, які могли
впливати на результати розгляду інших
справ, однак відповідач, окрім
посилання на визначені законом межі і
повноваження територіальних відділень
АМК України щодо встановлення розміру
штрафу, не надав суду обґрунтованих
мотивів застосування за спірними
рішеннями до позивача штрафних санкцій
саме у визначеній такими рішеннями
сумі. З огляду на вказане суд зазначає,
що відповідачем не були враховані всі
обставини справи при визначенні
розміру застосованого до позивача
штрафу та порушено передбачений ч.3 ст.2
КАС України принцип рівності перед
законом та дотримання необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення.

Суд вважає, що відповідач, при
прийнятті спірних рішень, діяв
всупереч вимог ст. 19 Конституції
України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Зокрема, рішення прийняті з
порушенням владних повноважень та
способу, встановленого законом, тобто
неправомочним складом
адміністративної колегії відповідача,
необґрунтовано, тобто без урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішень, без дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
а тому вказані рішення належать до
скасування, що відповідає суті
заявлених вимог та передбаченому
законом способу захисту порушеного
права.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги або
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Представником відповідача не доведено
суду те, що територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
прийнято правомірні рішення, натомість
представник позивач по справі
обґрунтував належним чином ті
обставини, на яких базуються його
вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 3, 11, 71, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України,
суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати
рішення адміністративної колегії
Чернівецького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
25 та № 26 від 22 травня 2014 року про
застосування штрафу за порушення,
передбачені п.14 ст. 50 Закону "Про
захист економічної конкуренції".

3. Стягнути судові витрати у розмірі 182
грн. 70 коп. із Державного бюджету
України, на користь ПАТ "Чернівецький
хлібокомбінат.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

Відповідно до частини першої статті 185
КАС України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України
Апеляційна скарга подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова у повному обсязі складена 06
жовтня 2014 року, 05 жовтня 2014 року -
вихідний день .

Суддя
А.П.Огородник