Справа № 216/3028/14-а(2а/216/190/14)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"01" жовтня 2014 р. справа № 216/3028/14-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А.
Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Центрально-Міської районної у місті
ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області на постанову
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 17 червня 2014 року у справі
№216/3028/14-а за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Центрально-Міської районної у місті
ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області про зобов'язання виконати
перерахунок розміру недоплаченої суми
щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення за 2014 рік,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6(надалі позивачі) звернулись до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Центрально-Міської районної
у місті ради м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, в якому
просили:

визнати протиправною та такою, що
порушує конституційні права позивачів,
відмову Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Центрально-Міської районної
у місті ради м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області нарахувати
та виплатити ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6, щорічну
одноразову допомогу на оздоровлення за
2014 рік згідно ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Центрально-Міської районної
у місті ради м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області щорічну
одноразову допомогу на оздоровлення за
2014 рік згідно ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» на користь:

ОСОБА_1 - як інваліду ІІІ групи, у
розмірі 4 мінімальних заробітних плату
у сумі 4 782,00грн.

ОСОБА_3 - як інваліду ІІ групи, у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
у сумі 5 970,00грн.

ОСОБА_2 - як інваліду ІІ групи, у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
у сумі 5 970,00грн.

ОСОБА_4 - як інваліду ІІІ групи, у
розмірі 4 мінімальних заробітних плат,
у сумі 4 782,00грн.

ОСОБА_5 - як інваліду ІІ групи, у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
у сумі 5 970,00грн.

ОСОБА_6 - як інваліду ІІ групи, у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
у сумі 5 970,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачі у лютому 2014 році отримали
щорічну одноразову допомогу на
оздоровлення у розмірі меншому, ніж
передбачено Законом України №796-ХІІ.

Постановою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 17.06.2014
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано протиправним дії відповідача в
частині відмови у проведені
донарахування на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6
суми невиплаченої частини щорічної
разової допомоги на оздоровлення у
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2014 рік.

Зобов'язано відповідача здійснити
нарахування та виплату суму
невиплаченої частини щорічної разової
допомоги на оздоровлення у
відповідності до ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 - у
розмірі 4-х мінімальних заробітних плат
з урахуванням здійснених за вказаний
період фактичних виплат, ОСОБА_2 - у
розмірі 5-ти мінімальних заробітних
плат з урахуванням здійснених за
вказаний період фактичних виплат,
ОСОБА_4 - у розмірі 4-х мінімальних
заробітних плат з урахуванням
здійснених за вказаний період
фактичних виплат, ОСОБА_5 - у розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат з
урахуванням здійснених за вказаний
період фактичних виплат, ОСОБА_3 - у
розмірі 5-ти мінімальних заробітних
плат з урахуванням здійснених за
вказаний період фактичних виплат,
ОСОБА_6 - у розмірі 5-ти мінімальних
заробітних плат з урахуванням
здійснених за вказаний період
фактичних виплат.

В задоволені решти позову відмолено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу (а.с.59-60), в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що виплати
позивачам здійснені у розмірі
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 №562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачі є учасниками ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,
інвалідами внаслідок захворювання, яке
пов'язано з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС (ОСОБА_1-
інвалід 3 групи, ОСОБА_2 - інвалід 2 групи,
ОСОБА_4 - інвалід 3 групи, ОСОБА_5 -
інвалід 2 групи, ОСОБА_3- інвалід 2 групи,
ОСОБА_6 - інвалід 2 групи), користуються
пільгами і компенсаціями,
встановленими Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема,
мають право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
ст.48 вказаного Закону.

Спір з приводу статусу позивачів та їх
прав на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої наведеним
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» між сторонами відсутній.

Виплата позивачам щорічної допомоги на
оздоровлення здійснено відповідачем у
лютому 2014 року - в розмірі 90,00 грн.
інвалідам 3 групи, 120,00 грн. інвалідам 2
групи з посиланням на постанову
Кабінету Міністрів України від 12.07.05 №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції про протиправність
таких дій відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції,
що діяла на час виплати позивачам
одноразової допомоги у 2014 році щорічна
допомога на оздоровлення учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС І категорії,
інвалідам 2 групи, виплачується у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, а учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС І
категорії, інвалідам 3 групи,
виплачується у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення
виплачується громадянам за місцем їх
проживання органами соціального
захисту населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.05 № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення є
неправомірним, оскільки означена
постанова суперечить положенням
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Станом на момент виплати позивачем
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
обмежень стосовно застосування ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не встановлено.

Таким чином, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
іншими підзаконними нормативними
актами, при нарахуванні позивачам
одноразової допомоги на оздоровлення в
лютому 2014 року відповідач повинен був
користуватись ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відсутність грошових коштів на виплату
допомоги на оздоровлення в даному
випадку не позбавляє позивачів, як
осіб, що мають статус особи, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, права на отримання цієї
допомоги. Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не обмежує таке право
наявністю фінансування.

Виключно законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків, що кореспондується з
положеннями ст.95 Конституції України.

01.01.2014 набрав чинності Закон України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік», яким і визначено, зокрема, доходи
і видатки Державного бюджету України у
2014 році.

Проте, положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» в
редакції станом на момент виникнення
спірних правовідносин між позивачами
та відповідачем не встановлювалось
інших умов для реалізації положень
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» ніж ті, які визначені
останнім.

З огляду на вищенаведене колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції, що застосування
відповідачем у лютому 2014 року положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року №562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення
суперечить Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та не може бути віднесено
до реалізації права Кабінету Міністрів
України на встановлення розмірів
соціальних виплат та допомог, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на Бюджетний
кодекс України суд не приймає, оскільки
даний Кодекс не регулює питання
розмірів одноразової допомоги на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
законне та обґрунтоване рішення,
передбачені ст..202 КАС України підстави
для скасування постанови суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Центрально-Міської районної
у місті ради м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області залишити
без задоволення.

Постанову Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 17 червня
2014 року у справі №216/3028/14-а - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст.254 КАС
України, є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко