Справа № 802/3246/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 жовтня 2014 р.
Справа № 802/3246/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Федчук Тетяни Юріївни

представників позивача:
Кравець А.М., Щетніцького М.В.

представників відповідача:
Гуменюк О.І., Кіся С.М., Юзвак Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Вапнярський
Елеватор"

до: Крижопільської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області

про: визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю "Вапнярський
Елеватор" (далі - ТОВ "Вапнярський
Елеватор", позивач) з адміністративним
позовом до Крижопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (далі -
Крижопільська ОДПІ, відповідач) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
результатами документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"Вапнярський Елеватор" з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість та від`ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов`язання та сумою податкового
кредиту по податку на додану вартість,
що задекларовано за період з 01.03.2014р. по
31.05.2014р., Крижопільською ОДПІ складено
акт від 05.08.2014р. № 1218/1520/32386477, в якому
зафіксовані порушення п. 186.1 ст. 186, п.
201.10 ст. 201 Податкового кодексу України,
в результаті чого ТОВ "Вапнярський
Елеватор" завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування ПДВ за
квітень 2014 року на 11737 грн., за травень
2014 року на 102759 грн., занижено податкове
зобов`язання на 189081 грн., в тому числі,
за березень 2014 року на 87554 грн., за
квітень 2014 року на 95623 грн. та завищено
від`ємне значення в сумі 7176 грн.

На підставі висновків даного акту
перевірки, Крижопільською ОДПІ 15.08.2014р.
прийнято податкові
повідомлення-рішення: форми "Р" № 000337219,
яким ТОВ "Вапнярський Елеватор"
збільшено суму грошового зобов`язання
за платежем "податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів" за
основним платежем на 189081 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями на
94541 грн.; форми "В1" № 000335219, яким ТОВ
"Вапнярський Елеватор" зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов`язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
на 114496 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 57249 грн.;
форми "В4" № 000336219, яким ТОВ "Вапнярський
Елеватор" зменшено розмір від`ємного
значення суми податку на додану
вартість на 7176 грн.

Позивач не погоджується з висновками
податкового органу, викладеними у акті
перевірки, а відповідно, і з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
вважає їх протиправними та просить
скасувати.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали
та, посилаючись на обставини, викладені
у позовній заяві та пояснення, надані у
судових засіданнях, просили позов
задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача позовні
вимоги не визнали, з підстав,
викладених у письмових запереченнях
(Вхід.№18914/14 від 22.09.2014р.), в яких
зазначено, що Крижопільська ОДПІ,
приймаючи оскаржувані податкові
повідомлення - рішення, діяла згідно із
нормами чинного законодавства на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому
адміністративний позов не підлягає
задоволенню.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Як встановлено судом, в період з 21.07.2014р.
по 29.07.2014р. державними податковими
ревізорами-інспекторами
Томашпільського відділення
Крижопільської ОДПІ проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Вапнярський Елеватор" з
питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість та від`ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов`язання та сумою податкового
кредиту по податку на додану вартість,
що задекларовано за період з 01.03.2014р. по
31.05.2014р.

За результатами перевірки складено акт
від 05.08.2014р. № 1218/1520/32386477 (надалі - акт
перевірки).

Згідно висновків акту перевірки,
перевіркою встановлено порушення п. 186.1
ст. 186, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України, в результаті чого ТОВ
"Вапнярський Елеватор" завищено
заявлену суму бюджетного
відшкодування ПДВ за квітень 2014 року на
11737 грн., за травень 2014 року на 102759 грн.,
занижено податкове зобов`язання на 189081
грн., в тому числі, за березень 2014 року
на 87554 грн., за квітень 2014 року на 95623 грн.
та завищено від`ємне значення в сумі 7176
грн.

Не погодившись з висновками,
викладеними в акті перевірки, позивач
подав на нього письмові заперечення
вих. № 579 від 13.08.2014р., за результатами
розгляду яких, Крижопільською ОДПІ
надано відповідь від 15.08.2014р. № 4388/15-115
від 17.06.2014 року про залишення
заперечень без задоволення, а акту
перевірки без змін.

15 серпня 2014 року, на підставі висновків,
викладених в акті перевірки,
Крижопільською ОДПІ прийнято
податкові повідомлення-рішення:

форми "Р" № 000337219, яким ТОВ "Вапнярський
Елеватор" збільшено суму грошового
зобов`язання за платежем "податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів" за основним платежем
на 189081 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на 94541 грн.;

форми "В1" № 000335219, яким ТОВ "Вапнярський
Елеватор" зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов`язань наступних періодів) з
податку на додану вартість на 114496 грн.
та застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 57249 грн.;

форми "В4" № 000336219, яким ТОВ "Вапнярський
Елеватор" зменшено розмір від`ємного
значення суми податку на додану
вартість на 7176 грн.

Позивач не погоджується з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
а тому звернувся до суду з вимогою
визнати їх протиправними та скасувати.

Визначаючись щодо заявленого позову
суд виходив з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ "Вапнярський
Елеватор" створено шляхом
перейменування ТОВ "АСТІ Ріал Істейт".
Зареєстровано Шевченківською районною
державною адміністрацією м. Києва
19.02.2003 року та 18.08.2004 року, відповідно до
свідоцтва про державну реєстрацію
№1000363. Взято на податковий облік
28.08.2004 року за №392. Фактичний вид
діяльності позивача: складування,
сушінням та відвантаження зерна.

Між ТОВ "Вапнярський Елеватор"
(покупець) та ТОВ "Альфред С.Топфер
Інтернешенал (України) (продавець) було
укладено договір № 510 від 25.11.2013 р.
Згідно п. 1.1 даного договору продавець
зобов'язується поставити та передати у
власність, а покупець прийняти та
оплатити сою врожаю 2013 року на умовах,
передбачених цим договором.

Зі змісту акту перевірки слідує, що в
перевіряємий період - квітень 2014 року,
ТОВ "Вапнярський Елеватор"
безпідставно сформовано податковий
кредит по податкових накладних,
виписаних на продаж товарів (робіт,
послуг) на загальну суму 1264517,52 грн.
(податкова накладна № 52 від 12.04.2014р. на
загальну суму 1003637,87 грн., податкова
накладна № 63 від 15.04.2014р. на загальну
суму 260879,65 грн.), яка не може
розглядатись в якості належного
підтвердження податкового кредиту, що
є порушенням п. 186.1 ст. 186 Податкового
кодексу України, оскільки у видаткових
накладних № 00003618 від 12.04.2014р. та № 00003617
від 10.04.2014р., зазначено місце
приймання-передачі товару - м. Київ, в
той час як в договорі на поставку
товару (сої урожаю 2013 року) № 510/2-010937 від
25.11.2013р., укладеного між ТОВ
"Вапнярський елеватор" (Покупець) та ТОВ
"Альфред С.Топфер Інтернешенал
(Україна)" (Продавець), зазначено, що
продавець здійснює поставку товару в
повному обсязі на умовах "СРТ (ПрАТ
"Укрелеваторпром", Одеська область), де
ПрАТ "Укрелеваторпром" є виконавцем по
наданню послуг з перевалки зерна,
згідно договору б/н від 01.08.2012р.

При порівнянні фактурної вартості
реалізованого позивачем компанії "Alfred
C.Toepfer International GmbH" товару (сої урожаю 2013
року) по ВМД № 500060703/2014/003103 із сукупною
сумою ціни (з ПДВ), сплаченої за дану
продукцію на території України, та
понесених витрат пов'язаних з
реалізацією, встановлено, що
фінансовий результат від проведеної
господарської операції на експорт -
збитковий, а саме сума реалізації
продукції на експорт - 2108556,22 грн., а
вартість придбаного товару - 2347783,91 грн.
(сума закупівлі - 1956486,59 грн. та ПДВ -
391297,32 грн.).

Таким чином, збиток підприємства від
зазначеної вище господарської
операції визначено в сумі 239227,69 грн.

З урахуванням викладеного,
відповідачем зроблено висновок, що
зазначені операції ТОВ "Вапнярський
елеватор" та його контрагента ТОВ
"Альфред С.Топфер Інтернешенал
(України)" не містять у суті своїй
розумних економічних та інших причин
(ділової мети, економічного ефекту) з
придбання та продажу товарів.
Правочини укладено без наміру
створення цивільно-правових наслідків,
лише з метою певної податкової вигоди,
зокрема, права на податковий кредит з
ПДВ.

Суд погоджується з такими твердженнями
відповідача з огляду на наступне.

Так, з дослідженого під час судового
копії статуту ТОВ "Вапнярський
елеватор" слідує, що учасниками ТОВ
"Вапнярський елеватор" виступають
компанія "Альфред С. Топфер
Інтернешенал Нідерланди " Б.В. та ТОВ
"Альфред С. Топфер Інтернешенал
(Україна)".

Слід зазначити, що у ТОВ "Альфред С.
Топфер Інтернешенал (Україна)" код
ЕДРПОУ - 20027449 також є в засновниках
нерезидент "Альфред С. Топфер
Інтернешенал Нідерланди" Б.В.

Протягом перевіряємого періоду ТОВ
"Альфред С. Топфер Інтернешенал
(Україна)" код ЕДРПОУ- 20027449 являється
одноосібним (єдиним) постачальником
сої для ТОВ "Вапнярський елеватор", а
компанія "Alfred C.Toepfer International GmbH" - єдиним
постійним покупцем даної
сільськогосподарської продукції.

ТОВ "Вапнярський елеватор" проводили
операції із закупівлі сої за ставкою
податкового кредиту з ПДВ 20% та
подальшої передачі її для реалізації
на експорт із ставкою 0%, без мети
реального настання правових наслідків,
здійснював діяльність з наміром
заниження об'єкту оподаткування,
несплати грошових коштів до державного
бюджету.

При проведенні перевірок платників
податків встановлюються та
документуються факти, які свідчать про
діяльність платника ПДВ з метою
отримання податкової вигоди
(здійснення господарських операцій з
метою завищення податкового кредиту,
звільнення від оподаткування,
зменшення бази та ставки оподаткування
тощо), для цілей оподаткування операції
враховані платником ПДВ не відповідно
до їх дійсного економічного змісту; або
враховані операції, не обумовлені
розумними економічними або іншими
причинами, або така податкова вигода
виникає не у зв'язку із здійсненням
реальної господарської діяльності.

Окрім того, додатково слід зазначити,
що дана операція носить збитковий
характер придбання сої та в подальшому
її реалізація, що вказує на
відсутність отримання доходу, який є
визначним чинником господарської
діяльності, оскільки сою було придбано
на загальну суму 2347783,91 грн. грн. та в
подальшому реалізовано лише за 2108556,22
грн., що прямо вказує на збитковість
операцій в сумі 239227,69.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів /послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст.39 Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 Кодексу, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарського діяльності платника
податку.

Згідно п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування є у тому
числі і операції платників податку з:
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; вивезення
товарів (супутніх послуг) у митному
режимі експорту або реекспорту
(експорт).

Господарська діяльність згідно з
підпунктом 14.136 ПК України - це
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча
ознака господарської діяльності
кореспондує з вимогою щодо наявності
розумної економічної причини (ділової
мети) під час здійснення господарської
діяльності. Оскільки господарська
діяльність складається із сукупності
господарських операцій платника
податку (які є формою здійснення
господарської діяльності), то розумна
економічна причина має бути наявною в
кожній господарській операції. Лише в
такому разі та чи інша операція може
вважатися вчиненою в межах
господарської діяльності платника
податків. І лише за таких умов платник
податків має право на врахування у
податковому обліку наслідків
відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські
операції, здійснені за наявності
розумних економічних причин (ділової
мети) є такими, що вчинені в межах
господарської діяльності.

Розглядувана позиція випливає зі
змісту підпункту 14.1.231 ПКУ, відповідно
до якого розумна економічна причина
(ділова мета) - це причина, яка може бути
наявна лише за умови, що платник
податків має намір одержати
економічний ефект у результаті
господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної
економічної причини (ділової мети)
передбачає обов'язкову спрямованість
будь-якої операції платника податків
на отримання позитивного економічного
ефекту.

Поняття економічного ефекту не
розкрито в Податковому кодексі
України. Однак із загального розуміння
характеру економічної діяльності
можна дійти висновку, що економічний
ефект - це приріст (збереження) активів
платника податків та/або їх вартості, а
так само створення умов для такого
приросту (збереження) в майбутньому.

При цьому не обов'язково, аби
економічний ефект спостерігався
негайно після вчинення операції. Не
виключено, що такий ефект настане в
майбутньому. Також не виключено, що в
результаті об'єктивних причин
економічний ефект може не настати
взагалі. Зокрема, операція може
виявитися збитковою, і це є один із
варіантів нормального перебігу подій
при здійсненні господарської
діяльності.

Проте, з визначеного ПК України поняття
ділової мети випливає, що обов'язково
повинен бути намір платника податків
отримати відповідний економічний
ефект, тобто господарська операція
принаймні теоретично (за умови
досягнення поставлених завдань) має
передбачати можливість приросту або
збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена
розумними економічними причинами
(позбавлена ділової мети), то такі
операції не є вчиненими в межах
господарської діяльності, а відтак, їх
наслідки не підлягають відображенню в
податковому обліку.

З'ясування наміру платника податків на
отримання економічного ефекту від
господарської операції передбачає
аналіз умов та обставин її здійснення.

Таким чином, однією із визначальних
ознак господарської діяльності та її
метою є отримання прибутку, адже
будь-яка підприємницька діяльність
повинна мати економічну
обґрунтованість.

Реалізація товару без врахування в
ціні продажу всіх понесених витрат
дають підстави стверджувати, що
купівля цього товару та його подальша
реалізація на експорт згідно з
договором за ціною, нижчою від витрат
на придбання, не була зумовлена
характером виробничої або іншої
господарської діяльності
перевіряємого платника податків,
оскільки не мала на меті отримання
доходу від цих операцій, а отже не
пов'язана з його господарською
діяльністю.

Таким чином, для цілей оподаткування
кваліфікуючою ознакою господарської
діяльності є її спрямованість на
отримання прибутку, що в свою чергу,
передбачає наявність у платника
мотивації при вступі у господарські
правовідносини з іншими суб'єктами
господарювання. Наведене обумовлює
необхідність оцінки обґрунтованості
податкової вигоди платника з
урахуванням наявності ділової мети у
діях платника на підставі аналізу
перспективи отримання прибутку та
об'єктивного встановлення розумної
можливості позитивних змін
економічного стану платника.

При цьому слід зазначити, що власне
збитковість господарської діяльності
не є ознакою відсутності розумних
цілей економічного характеру у
господарській операції, якщо така
збитковість обґрунтована об'єктивними
економічними причинами.

Однак, в даному випадку, в судовому
засіданні за наслідками дослідження
умов придбання та подальшого продажу
товарів не було встановлено жодних
причин економічного характеру, які б
обумовили здійснення позивачем
вказаної операції. Позивачем не було
надано будь-яких доказів на
підтвердження існування обставин, що
вплинули б на ціноутворення на
підприємстві та обумовили б
необхідність продажу товару за ціною
нижчою його собівартості.

За наведених обставин наявність у ТОВ
«Вапнярський елеватор» належно
оформлених документів, які відповідно
до Податкового кодексу України
необхідні для віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема виданих
продавцем податкових накладних, не є
підставою для отримання податкового
кредиту, оскільки не встановлено
об'єктивність причин продажу товару за
ціною, нижчою від ціни придбання, а
відповідно і правомірність формування
податкового кредиту.

Аналогічна позиція викладена в
постановах Верховного суду України по
справі №21-2224 во 07 від 01.04.2008 року та
справі №21-1261 во 06 від 03.06.2008 року.

Щодо місця приймання-передачі товару
необхідно зазначити наступне.

Згідно п.186.1 ст.186 ПК України місцем
постачання товарів є: а) фактичне
місцезнаходження товарів на момент їх
постачання (крім випадків,
передбачених у підпунктах "б" і "в" цього
пункту); б) місце, де товари перебувають
на початку їх перевезення або
пересилання, у разі якщо товари
перевозяться або пересилаються
продавцем, покупцем чи третьою особою.

Міністерство фінансів України у своєму
листі №31-08420-07-25/21247 від 26.08.2011р.
роз'яснює, що обов'язковість цього
реквізиту місцем складання первинного
документу є населений пункт , у якому
заповнюється такий документ.

В видаткових накладних № 00003618 від
12.04.2014р. та № 00003617 від 10.04.2014р. місцем
приймання-передачі товару зазначено м.
Київ, фактична поставка товару
відбувалася на ПрАТ "Укрелеваторпром"
Одеська область, дана невідповідність
по прийманню-передачі товару вказує, на
те що фактично товар в м. Києві не
знаходився .

Дані чинники вказують на те, що реальне
здійснення господарських операцій
проводилося без участі ТОВ
"Вапнярський елеватор", лише
документально було оформлено через
афілійовану фірму - ТОВ "Вапнярський
елеватор".

Таким чином, перевіривши правильність
нарахування Крижопільською ОДПІ
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення податкового законодавства,
суд вважає рішення та дії відповідача у
цій частині правомірними.

В той же час, матеріалами акту
перевірки від 05.08.2014р. № 1218/1520/32386477
також встановлено, в перевіряємий
період - березень 2014 року, ТОВ
"Вапнярський Елеватор" безпідставно
сформовано податковий кредит по
податковій накладній, виписаній на
продаж товарів (робіт, послуг) на
загальну суму 600000 грн. (податкова
накладна № 81 від 27.03.2014р.), яка не може
розглядатись в якості належного
підтвердження податкового кредиту на
підставі виявлених розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних.

До таких висновків перевіряючі дійшли
з огляду на те, що податкова накладна №
81 від 27.03.2014р. в Єдиному реєстрі
податкових накладних зареєстрована з
описом (номенклатурою) товару "соя
урожаю 2014 року", що не відповідає
податковій накладній, поданій у
паперовому вигляді, з описом
(номенклатурою) товару "соя урожаю 2013
року" та водночас не відповідає п.п. 1.1
договору № 510/2-011097 від 26.03.2014 року.

Разом з тим, перевіряючі в акті
перевірки зазначають, що у разі
порушення продавцем порядку
заповнення податкової накладної та/або
порядку реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних продавець таких
товарів/послуг має право додати до
податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. При цьому, лише
виконання платником зазначеного
правила дозволяє платнику податку
реалізувати своє право на отримання
податкового кредиту.

Однак суд не погоджується з такими
висновками перевіряючих з огляду на
таке.

Так, між ТОВ "Вапнярський елеватор"
(Покупець) та ТОВ "Альфред С.Топфер
Інтернешенал (України)" (Продавець)
26.03.2014р. укладено договір № 510/2-011097.
Згідно п. 1.1 вказаного договору
Продавець зобов'язується поставити та
передати власність, а Покупець
прийняти та оплатити товар - сою урожаю
2013 року на умовах передбачених даним
договором.

З дослідженої під час судового
розгляду справи податкової накладної
№ 81 від 27.03.2014р., виписаної ТОВ "Альфред
С.Топфер Інтернешенал (України)"
позивачу на виконання договору №
510/2-011097 від 26.03.2014р. видно, що в ній
заповнено рядок номенклатури товару
реквізитами - соя урожаю 2013 року.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, визначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п.п "е" ч. 2 п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України, у
податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити, як опис (номенклатура)
товарів/послуг та їх кількість, обсяг.

В той же час, п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Тобто, з аналізу даної норми слідує, що
обов`язок щодо реєстрації податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних, в тому числі і їх
правильного оформлення, покладається
на продавця товарів, яким в даному
випадку є ТОВ "Альфред С.Топфер
Інтернешенал (України)".

Разом з тим, абз. 8 п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України
встановлено, що покупець має право
звіряти дані отриманої податкової
накладної на відповідність із даними
Єдиного реєстру податкових накладних.

В матеріалах справи міститься витяг з
Єдиного реєстру податкових накладних
№ 9 на запит ТОВ "Вапнярський елеватор"
від 28.03.2014р. № 9, датований 28.03.2014р.

В даному витязі зазначені такі
реквізити, як дата внесення відомостей
продавцем до Єдиного реєстру - 28.03.2014,
номер документа - 81, дата виписки
документа - 27.03.2014, вид документа - ПН,
індивідуальний податковий номер
продавця - 90, сума ПДВ - 100000,00 грн.,
ПІБ уповноваженої особи, що виписала
податкову накладну - Л.Л.Сушко.

З викладеного слідує, що ТОВ
"Вапнярський елеватор" вчинялись дії
щодо перевірки правильності
оформлення ТОВ "Альфред С.Топфер
Інтернешенал (України)" даних Єдиного
реєстру податкових накладних на
відповідність із даними податкової
накладеної, отриманої від ТОВ "Альфред
С.Топфер Інтернешенал (України)" у
паперовому вигляді.

Однак, враховуючи те, що у витязі з
Єдиного реєстру податкових накладних
№ 9 не було зазначено таких реквізитів,
як номенклатуру товару, а тому у
позивача взагалі була відсутня
можливість встановлення невірного їх
зазначення ТОВ "Альфред С.Топфер
Інтернешенал (України)" в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

В розрізі зазначеного, суд критично
відноситься до виявлених порушень з
огляду на те, що будь яких інших
належних доказів на підтвердження
факту протиправного завищення
позивачем податкового кредиту в цій
частині в ході судового розгляду
справи не надано, що свідчить про не
доведеність представниками
відповідача даної обставини в
контексті ст. 71 КАС України.

Будь-яких інших обґрунтувань щодо
завищення податкового кредиту ТОВ
"Вапнярський елеватор" в березні 2014
року на підставі господарських
операцій з ТОВ "Альфред С.Топфер
Інтернешенал (України)" представниками
податкового органу не наведено.

На підставі зазначеного, виявленні
порушення в частині завищення
податкового кредиту позивачем в
березні 2014 року на підставі
господарських операцій з ТОВ "Альфред
С.Топфер Інтернешенал (України)" не
знайшли свого правого підґрунтя.

В той же час необхідно зазначити, що
згідно розрахунку донарахованих сум за
березень 2014 року по акту перевірки від
05.08.2014р. № 1218/1520/32386477, наданого суду
представником відповідача,
встановлене порушення призвело до
нарахування позивачу податковим
повідомленням-рішенням форми "Р" від
15.08.2014 року № 000337219 грошового
зобов`язання за платежем "податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів" за основним платежем
на 87554 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на 43777 грн., а також до
зменшення податковим
повідомленням-рішенням форми "В1" №
000335219, позивачу суми бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов`язань наступних періодів) з
податку на додану вартість на 12446 грн.
та застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 6223 грн.

Підсумовуючи все вище наведене,
виявлені порушення податковим органом
в частині завищення об'єкта
оподаткування при проведенні
господарських операцій з ТОВ "Альфред
С.Топфер Інтернешенал (України)" за
період квітень - травень 2014 року,
знайшли своє реальне підтвердження в
ході судового розгляду справи,
натомість формування позивачем
податкового кредиту та визначення суми
бюджетного відшкодування в березні 2014
року, на підставі господарських
операцій з ТОВ "Альфред С.Топфер
Інтернешенал (України)", відбулось в
межах чинного законодавства.

При цьому, необхідно зазначити, що
згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним і скасування
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень.

Водночас наслідком встановлення судом
невідповідності частини рішення
відповідача вимогам чинного
законодавства для визнання такого
акта частково протиправним, однак при
умові, що цю частину може бути
ідентифіковано (виокремлено, названо)
та що без неї оспорюваний акт в іншій
частині не втрачає свою цілісність,
значення.

З урахуванням зазначеного, суд
приходить до висновку, що податкові
повідомлення рішення форми "Р" від
15.08.2014 року № 000337219 в частині визначення
суми податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
87554,00 грн. та штрафної санкції в розмірі
43777,00 грн. та форми "В1" від 15.08.2014 року №
000335219 в частині визначення суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 12446,00 грн. та
штрафної санкції в розмірі 6223,00 грн.,
тобто в частині господарських операцій
позивача з ТОВ "Альфред С.Топфер
Інтернешенал (України)", що мали місце в
березні 2014 року, є протиправними та
підлягають скасуванню, а тому позов в
цій частині підлягає задоволенню.

При ухваленні рішення в даній
адміністративній справі суд також
керувався наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 КАС України оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього
Кодексу в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач повністю не довів
правомірності своїх рішень, а тому
позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації;8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто, протягом
розумного строку.

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Оскільки платіжним дорученням № 6765 від
21.08.2014 року підтверджено розмір
судового збору сплаченого позивачем,
що складає 487,20 грн., а адміністративний
позов задоволено частково, суд прийшов
до висновку про стягнення з Державного
бюджету України на користь позивача
158,00 грн. судового збору, пропорційно до
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" від 15.08.2014 року № 000337219 в частині
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 87554,00 грн. та
штрафної санкції в розмірі 43777,00 грн. та
податкове повідомлення-рішення форми
"В1" від 15.08.2014 року № 000335219 в частині
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 12446,00 грн. та
штрафної санкції в розмірі 6223,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Вапнярський
Елеватор" судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 158,00 грн. (сто
п'ятдесят вісім грн. 00 коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Вергелес Андрій
Валерійович