Справа № 149/1101/13-а (2а/149/212/13)
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/62400/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
постанову Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 26.09.2013 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14.11.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Хмільницької міської ради Вінницької
області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання незаконними дій та
скасування рішення від 24.04.2008 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області з позовом до
Хмільницької міської ради Вінницької
області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання незаконними дій та
скасування рішення, в якому просила
скасувати рішення Хмільницької
міської ради від 24.04. 2008 року в частині
видачі державних актів на право
приватної власності на землю площею
0,1000 га та 0,0890 га ОСОБА_5

Постановою Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 26.09.2013 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14.11.2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено
без задоволення, а постанову
Хмільницького міськрайонного суду
Вінницької області від 26.09.2013 року - без
змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2
- ОСОБА_3, не погоджуючись з даними
рішеннями, посилаючись на допущені
судами порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 26.09.2013 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14.11.2013 року,
а справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій постановлені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не надають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Хмільницької міської ради від
30.10.1998 року № 231 земельна ділянка площею
0,1890 га передана ОСОБА_7 в безоплатну
приватну власність. 11.11.1998 року ОСОБА_7
отримала державний акт на зазначену
земельну ділянку серії
1-ВН № 029553.

Між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 05.01.1999 року було
укладено договір довічного утримання,
відповідно до якого ОСОБА_7 передала у
власність ОСОБА_5 59/100 частки житлового
будинку з відповідною частиною
господарських споруд, та договір
дарування, згідно якого ОСОБА_7
подарувала ОСОБА_5 41/100 частку житлового
будинку.

В подальшому, 09.10.2002 року ОСОБА_7 склала
заповіт, згідно якого 2/3 частини свого
майна заповіла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_7 померла.

24.04.2008 року Хмільницькою міською радою
прийнято рішення про видачу ОСОБА_5
державних актів на право власності на
земельні ділянки площами 0,10 га та 0,0890
га, що розташовані по АДРЕСА_1. 23.07.2008
року було зареєстровано право
власності ОСОБА_5 на дані земельні
ділянки.

Рішенням Хмільницького міськрайонного
суду Вінницької області від 04.08.2010 року
було встановлено факт родинних
зв'язків ОСОБА_2 з ОСОБА_7

Листом Хмільницького РСП КП
«Вінницьке обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації» від 09.11.2010
року ОСОБА_2 повідомлено про
неможливість проведення
інвентаризації для оформлення
спадщини у зв'язку з продажем будинку.

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
житловий будинок по АДРЕСА_1, на
підставі договору купівлі-продажу
належить ОСОБА_6

ОСОБА_2, мотивуючи свої позовні вимоги,
посилалася на те, що оскаржуване
рішення Хмільницької міської ради від
24.04.2008 року, порушує її права та
інтереси.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Аналіз вищезазначеної норми свідчить
про те, що адміністративне судочинство
спрямоване на захист саме порушених
прав осіб у сфері публічно-правових
відносин, отже для задоволення позову
суд повинен встановити, що в зв'язку з
прийняттям рішення суб'єктом владних
повноважень порушуються права чи
законні інтереси позивача.

Як встановлено судом, право власності
на земельну ділянку загальною площею
0,1890 га припинилося ОСОБА_7 у зв'язку з
отриманням ОСОБА_5 державних актів на
право власності на земельні ділянки
площею 0,10 га та 0,0890 га, відповідно, що
були зареєстровані 23.07.2008 року. Отже,
станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті
ОСОБА_7, земля до складу спадкового
майна не входила, отже оскаржуваним
рішенням Хмільницької міської ради від
24.04.2008 року права позивача не порушені.

Враховуючи, що рішенням Хмільницької
міської ради від 24.04.2008 року права
ОСОБА_2 не порушені, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов вірного
висновку, відмовивши у задоволенні
позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій є законними і не підлягають
скасуванню, оскільки суди, всебічно
перевіривши обставини справи, вирішили
спір у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин; в
них повно відображені обставини, що
мають значення для справи, висновки
судів щодо встановлених обставин і
правові наслідки є правильними, а
доводи касаційної скарги їх не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а
постанову Хмільницького
міськрайонного суду Вінницької
області від 26.09.2013 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14.11.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Хмільницької міської ради Вінницької
області, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання незаконними дій та
скасування рішення від 24.04.2008 року - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О.
Логвиненко

В.Ф. Мороз