Справа № 821/2318/14
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/2318/1415
год. 15 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Вітічак О.Р.,

участю: представників позивача -
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача -
Котловської Г.В., Наумової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_5 до відділу
Держземагентства у Каланчацькому
районі Херсонської області про
визнання дій протиправними, скасування
висновку та зобов'язання вчинити певні
дії,

встановив:

ОСОБА_5 (далі - позивач) звернулася до
суду із адміністративним позовом до
відділу Держземагентства у
Каланчацькому районі (далі -
відповідач, Відділ ДЗА), в якому просить
визнати протиправними дії відповідача
щодо відмови в погодженні проекту
землеустрою про зміну цільового
призначення орендованої земельної
ділянки площею 0,30 га, що знаходиться в
АДРЕСА_1, розробленого на підставі
рішення сесії Хорлівської сільської
ради від 12.02.2014 р. № 409, скасувати
висновок відділу Держземагентства у
Каланчацькому районі від 24.02.2014 р. №
0403/01-29 та зобов'язати відповідача
надати висновок щодо погодження
проекту землеустрою про зміну
цільового призначення зазначеної
земельної ділянки, розробленого на
підставі рішення Хорлівської
сільської ради від 12.02.2014 р. № 409.

Представники позивача у судовому
засіданні, підтримавши позовні вимоги
у повному обсязі, пояснили, що 15.04.2014 р.
проект землеустрою щодо зміни
цільового призначення орендованої
позивачем земельної ділянки площею 0,30
га подано на погодження відділу ДЗА у
Каланчацькому районі. Проте
відповідач, всупереч норм земельного
законодавства України, відмовив
позивачу в погодженні вказаного
проекту землеустрою, безпідставно
зазначивши у спірному висновку
порушення ст. ст. 20, 60, 116, 120, 123, 186-1
Земельного кодексу України. Як
стверджували представники позивача,
вказана земельна ділянка знаходиться в
межах населеного пункту та належить до
земель житлової та громадської
забудови. Проект землеустрою
погоджений у відповідності до норм 186-1
Земельного кодексу України
територіальними органами виконавчої
влади, що здійснюють реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин, а тому дії відповідача щодо
відмови в погодженні проекту
землеустрою є протиправними, а
висновок відповідача від 24.02.2014 р. №
0403/01-29 таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представники
відповідача, заперечуючи проти позову,
відмітили, що проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
громадянці ОСОБА_5 зі зміною цільового
призначення площею 0,3 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, розташованої по
АДРЕСА_1, розроблений на підставі
дозволу, наданого рішеннями
Хорлівської сільської ради від 11.10.2013
р. № 375 та від 12.02.2013 р. № 409. Підставами
для відмови в погодженні вказаного
проекту землеустрою слугували ті
обставини, що дана земельна ділянка
розташована за межами діючого
Генерального плану с. Хорли. Також на
вказану земельну ділянку відсутній
Генеральний план забудови с. Хорли,
проте земельна ділянка підпадає під
дію затвердженого та діючого плану ПДП
оздоровчого комплексу «Хорли», яким
віднесена до категорії земель
рекреаційного призначення та
запланована під розміщення об'єктів
рекреаційного призначення. Крім того,
рішенням Херсонської обласної ради
від 07.02.2006 р. за № 561 затверджена
технічна документація по
інвентаризації земель та
встановленню меж населеного пункту с.
Хорли на землях Хорлівської сільської
ради Каланчацького району, згідно якої
спірна земельна ділянка входить до
складу земель загального користування
(вулиці, площі, сквери, парки та інше), а
тому не може використовуватись під
індивідуальне житлове будівництво.
Посилаючись на викладені обставини,
представники відповідача вважають
правомірними дії Відділу ДЗА щодо
відмови у погодженні проекту
землеустрою та відсутність підстав для
скасування спірного висновку, а також
зобов'язання відповідача погодити
проект без усунення вказаних
недоліків.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані сторонами докази, суд
встановив наступні обставини.

Земельна ділянка
несільськогосподарського призначення
площею 0,30 га, що знаходиться в АДРЕСА_1
січня 2008 року перебувала в
користуванні ПП ОСОБА_1 на умовах
оренди для розміщення та
обслуговування автостоянки (договір
оренди землі від 10.01.2008 р.). У березні 2009
року на виконання рішення Хорлівської
сільської ради № 467 до договору оренди
землі внесено зміни, відповідно до яких
орендарем зазначеної земельної
ділянки стала ПП ОСОБА_5.

Пунктом 2 рішення Хорлівської
сільської ради від 11.10.2013 р № 375
громадянці ОСОБА_5 надано дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
зміни цільового призначення земельної
ділянки площею 0,30 га, що знаходиться в
АДРЕСА_1 для будівництва житлового
будинку, господарських будівель та
споруд.

Рішенням Хорлівської сільської ради
від 12.02.2014 р № 409 внесено зміни до пункту
2 рішення Хорлівської сільської ради
від 11.10.2013 р № 375, а саме дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою
надано фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_5.

Судом встановлено, що згідно
Генерального плану села Хорли,
розробленого Херсонською філією
Українського національного інституту
проектування 23.10.1979 року, затвердженого
у травні 1980 року, дію якого продовжено
рішенням Хорліської сільської ради від
17.04.2013 р. № 313, земельна ділянка площею
0,30 га по АДРЕСА_1 с. Хорли знаходить за
межами діючого Генерального плану в
межах населеного пункту Хорли.

Дана обставина підтверджена
матеріалами справи, а саме - копією
Генерального плану села Хорли,
наданого управлінням містобудуванням
та архітектури Херсонської обласної
державної адміністрації на виконання
ухвали суду від 05.09.2014 р.

Згідно довідки Хорлівської сільської
ради Каланчацького району від 24.11.2005 р.
№ 391 на балансі сільської ради
знаходить автостоянка.

Як вбачається із договору оренди землі
від 10.01.2008 р. та договору оренди об'єкта
№ 25 від 17.06.2005 р., укладених між
Хорлівською сільською радою та ПП
ОСОБА_1, предметом оренди є земельна
ділянка площею 0,3 га
несільськогосподарського
використання по АДРЕСА_1, на якій
розміщений майданчик з твердим
покриттям для розміщення та
обслуговування автостоянки.

Зі змісту висновку відділу
Держземагенства у Каланчацькому
районі від 24.02.2014р. № 0403/01-29,
правомірність прийняття якого
оскаржує позивач, слідує, що:

- проект землеустрою щодо зміни
цільового призначення орендованої
земельної ділянки площею 0,30 га, що
знаходиться в АДРЕСА_1 суперечить ст.
ст. 20, 60, 116, 120, 123, 186-1 Земельного кодексу
України та ст. 88 Водного кодексу
України;

- викопіювання, що додане до проекту є
викопіюванням з топокарти, а не з
Генерального плану;

- використання земельної ділянки
необхідно здійснювати з урахуванням
містобудівної документації та
документації із землеустрою (на
вказану частину земельної ділянки
відсутній Генплан), а згідно діючого
плану ПДП оздоровчого комплексу
«Хорли», вказана земельна ділянка
запланована під розміщення об'єктів
рекреаційного призначення;

- у зв'язку з відсутністю Генерального
плану на вказану частину земельної
ділянки та землевпорядної
документації по встановленню захисної
смуги вздовж урізу води моря (лиману)
погодження проекту землеустрою
неможливо.

Надаючи оцінку обгрунтованості вимог
позивача щодо протиправності відмови
відповідача погодити проект
землеустрою про зміну цільового
призначення орендованої земельної
ділянки площею 0,30 га, суд вважає за
необхідне врахувати наступні
обставини та положення законодавства.

Правовідносини, що пов'язані із
використанням, охороною та
відтворенням земель врегульовані
Земельним кодексом України (далі - ЗК
України), а також прийнятими відповідно
до них нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 20 ЗК
України віднесення земель до тієї чи
іншої категорії здійснюється на
підставі рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
цього Кодексу.

Види використання земельної ділянки в
межах певної категорії земель (крім
земель сільськогосподарського
призначення та земель оборони)
визначаються її власником або
користувачем самостійно в межах вимог,
встановлених законом до використання
земель цієї категорії, з урахуванням
містобудівної документації та
документації із землеустрою (ч. 5 ст. 20
ЗК України).

Частиною шостою статті 186-1 ЗК України
встановлено, що підставою для відмови у
погодженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки може бути
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Тобто, територіальні органи земельних
ресурсів при погодженні документації
із землеустрою відмовляють у
погодженні проекту землеустрою у разі
невідповідності поданої на погодження
документації із землеустрою вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Представники відповідача у судовому
засіданні стверджували, що оскільки
спірна земельна ділянка знаходиться за
межами діючого Генерального плану, але
в межах населеного пункту Хорли, то
зміна її цілового призначення, а відтак
- і порядок надання земельної ділянки у
користування чи власність необхідно
здійснювати з урахуванням іншої
містобудівної документації, а саме -
діючого на даний час проекту
детального планування території
оздоровчого комплексу «Хорли», згідно
якого спірна земельна ділянка
віднесена до категорії земель
рекреаційного призначення та
запланована під розміщення об'єктів
рекреаційного призначення.

У свою чергу позивач вважає, що спірна
земельна ділянка належить до земель
житлової та громадської забудови, а
тому зміна її цільового призначення на
землі, призначені для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
здійснено в межах функціонального
призначення земель.

Статтею 39 ЗК України визначено, що
використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.

Судом встановлено, що спірна земельна
ділянка знаходиться за межами діючого
Генерального плану, тобто використання
вказаної земельної ділянки повинно
здійснюватися відповідно до іншої
містобудівної документації, зокрема,
Плану детального планування зони
відпочинку села Хорли, розробленого
КНДІІП Містобудування у 1969 році.

Дана обставина не спростована
позивачем належними та допустимими
доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" планування територій на
місцевому рівні здійснюється шляхом
розроблення та затвердження
генеральних планів населених пунктів,
планів зонування територій і детальних
планів території, їх оновлення та
внесення змін до них.

Відповідно до статті 21 Закону України
"Про основи містобудування" визначення
територій для містобудівних потреб
здійснюється відповідно до
затвердженої містобудівної
документації з урахуванням планів
земельно-господарського устрою.

Відповідно до п. 4.8 Порядку розроблення
містобудівної документації,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 16.11.2011 р. № 290 детальний план
території розробляється для територій
житлових районів, мікрорайонів,
кварталів нової забудови, комплексної
реконструкції кварталів, мікрорайонів
застарілого житлового фонду, територій
виробничої, рекреаційної та іншої
забудови.

Відповідно ч. 1, п. 3 ч. 4 ст. 19 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" детальний план у межах
населеного визначає планувальну
організацію і розвиток частини
території, а також функціональне
призначення, режим та параметри
забудови однієї чи декількох земельних
ділянок, розподіл територій згідно з
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Пунктом 3.4 ДБН Б.1.1-14:2012 "Склад та зміст
детального плану території" визначено,
що функціональне використання
(призначення) території - це
використання території за переважними
функціями (багатофункціональна,
громадська, житлова, промислова тощо),
що існує або встановлюється
містобудівною документацією.

Крім того, п. 4.5 ДБН Б.1.1-14:2012 "Склад та
зміст детального плану території"
передбачає, що у детальному плані
також, враховуються інвестиційні
наміри будівництва для відповідної
території на етап реалізації від 3
років до 7 років та надаються
орієнтовні показники на розрахунковий
етап генерального плану населеного
пункту.

Аналіз положень наведених вище
нормативних актів дає підстави для
висновку, що детальний план є одним із
видів містобудівної документації, який
розробляється метою визначенням
планувальної організації та
функціонального призначення території
населеного пункту, у тому числі з метою
більш детального планування на
майбутнє режиму та параметрів забудови
однієї чи декількох земельних ділянок,
розподіл територій згідно з
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Тобто, детальний план - це документація,
якою не може змінюватися функціональне
використання території, тобто вона не
може містити висновків щодо зміни
цільового призначення земель, оскільки
такі зміни можуть здійснювати тільки
за проектами відведення земельної
ділянки.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема, Плану детального планування
зони відпочинку села Хорли, земельна
ділянка площею 0,3 га, що перебуває у
користуванні позивача та знаходить по
АДРЕСА_1 віднесена до категорії земель
рекреаційного призначення та
запланована під розміщення об'єктів
рекреаційного призначення.

Також суд відмічає, що згідно довідки
відділу ДЗА в Каланчацькому районі від
27.12.2013 р. № 2926/01-14 земельна ділянка
площею 0,3 га по АДРЕСА_1 відповідно до
державної статистичної звітності
форми 6-зем: по рядку 39 є землями
несільськогосподарської
підприємницької діяльності, по графі 42
- землі, що використовуються в
комерційних цілях.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, судом встановлено, а
позивачем належними та допустимими
доказами не спростовано того, що вид
використання земельної ділянки площею
0,3 га по АДРЕСА_1 не відповідає
містобудівній документації, та
відповідно до ст. 186-1 ЗК України є
підставою для відмови в погодженні
проекту землеустрою.

Відповідно до ст. 88 Водного кодексу
України та ст. 60 ЗК України окремими
проектами землеустрою та с урахуванням
містобудівної документації вдовж
морів та навколо морських заток і
лиманів встановлюється прибережна
захисна смуга шириною не менше двох
кілометрів від урізу води. Розробка
проектів землеустрою щодо відведення
земель повинна здійснюватись з
урахуванням прибережної захисної
смуги. Прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою. Межі встановлених
прибережних захисних смуг і пляжних
зон зазначаються в документації з
землеустрою, кадастрових планах
земельних ділянок, а також у
містобудівній документації.

У Хорлівської сільської раді відсутня
проектна чи інша документація щодо
встановлення меж прибережної захисної
смуги, що не заперечується сторонами у
справі.

Крім того, суд зауважує, що постановою
Кабінету Міністрів України від 28.12.1996 р.
№ 1576 затверджено Перелік населених
пунктів, віднесених до курортних,
відповідно до якого село Хорли
Каланчацького району віднесено до
курортних населених пунктів. Тобто,
режим використання земель населених
пунктів, віднесених до курортних, є
особливим.

За таких обставин суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_5, а
відтак - відмовляє в задоволенні позову
в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд, -

постановив:

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні
позовних вимог до відділу
Держземагентства у Каланчацькому
районі Херсонської області про
визнання дій протиправними, скасування
висновку та зобов'язання вчинити певні
дії.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 13 жовтня 2014 р.

Суддя

Кисильова О.Й.

кат. 6.1