Справа № 804/13020/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 рокусправа № 804/13020/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.,

суддів:
Коршуна А.О., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового
засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю агропромисловий
комплекс «Самара» на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у справі №804/13020/13-а за позовом
виконуючого обов'язки прокурора м.
Дніпропетровська в інтересах держави в
особі Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до товариства з обмеженою
відповідальністю агропромисловий
комплекс «Самара» про стягнення
коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов'язки Прокурора м.
Дніпропетровська в інтересах держави в
особі Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області звернувся до суду з
адміністративним позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю агропромисловий
комплекс «Самара» в якому, з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, просить стягнути з
відповідача кошти з рахунків у банках,
обслуговуючих ТОВ АПК «Самара» на
користь бюджету на розрахункові
рахунки згідно з бюджетною
класифікацією в рахунок погашення
податкового боргу в розмірі 122659,05
гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що внаслідок несвоєчасної
сплати податкового зобов'язання з
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності та
із земельного податку відповідач має
податковий борг на загальну суму 122659,05
грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2013 року адміністративний позов
задоволено.

Суд стягнув кошти з рахунків у банках,
обслуговуючих товариство з обмеженою
відповідальністю агропромисловий
комплекс «Самара» () на
користь бюджету на розрахункові
рахунки згідно з бюджетною
класифікацією в рахунок погашення
податкового боргу в розмірі 122 659 (сто
двадцять дві тисячі шістсот п'ятдесят
дев'ять) гривень 05 копійок.

Постанова суду мотивована тим, що
позивачем доведена правомірність
своїх вимог щодо стягнення податкового
боргу, у зв'язку із чим позовні вимоги є
доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач оскаржив
її до апеляційного суду з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права. Просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою у
задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає про
відсутність доказів отримання ним
вимоги податкового органу; не
з'ясування судом дійсної суми
заборгованості відповідача по перед
бюджетом по несплаченим узгодженим
податковим зобов'язання; наявність
іншого рішення суду за цим предметом
спору, між тими самими сторонами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення прокурора та представника
позивача, які заперечували щодо
задоволення апеляційної скарги
відповідача, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що відповідно до
поданої відповідачем податкової
декларацій з плати за землю (земельний
податок та/або орендна плата за
земельні ділянки державної і
комунальної власності) за 2013 рік від
22.02.2013 року № 1296 визначена ним сума
податкового зобов'язання до сплати
складає 1259,69 грн. щомісячно за 2013 рік та
1259,71 за грудень 2013 року які повинні були
сплачуватись, щомісяця протягом 30
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця. Відповідачем
самостійно задекларовані суми з
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності за
лютий-листопад 2013 року в необхідних
розмірах та у встановлений законом
термін сплачені не були, через що у
нього виникла заборгованість на
загальну суму 12 097,89 грн., що
підтверджується зворотнім боком
облікової картки.

Крім того відповідачем не сплачено
земельний податок по декларації від
22.02.2013 №1295 за жовтень 2013 року терміном
сплати 30.11.2013 в сумі 9 820,49 грн.

Таким чином, на особовому рахунку
платника податків - відповідача
обліковується заборгованість по
декларації по земельному податку за 2012
рік від 30.01.2012 року №690 в сумі 9 820,49 грн.
за грудень 2012 року по терміну сплати
30.01.2013 року та по податковій декларації
по земельному податку за 2013 рік від
22.02.2013 року №1295 в сумі 98 204,90 грн. за
лютий-листопад 2013 року.

Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області було виставлено відповідачу
податкову вимогу форми «Ю» № 992 від
01.10.2012 року, яка була отримана
відповідачем 18.10.2012 року, що
підтверджується поштовим
повідомленням (а.с. 10) та нараховано
пеню на загальну суму 2535,77 грн., а саме з
орендної плати в сумі 1106,08 грн. та із
земельного податку в сумі 1429,69 грн.

Стягнення коштів з рахунків у банках,
обслуговуючих відповідача () на користь бюджету на
розрахункові рахунки згідно з
бюджетною класифікацією в рахунок
погашення податкового боргу в розмірі
122 659 (сто двадцять дві тисячі шістсот
п'ятдесят дев'ять) гривень 05 копійок є
предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між
сторонами та задовольняючи позов, суд
першої інстанції дійшов висновку про
правомірність вимог позивача.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Згідно з п. 269.1 Податкового кодексу
України, платниками податку плати за
землю є: 269.1.1. власники земельних
ділянок, земельних часток (паїв); 269.1.2.
землекористувачі.

Базовим податковим (звітним) періодом
для плати за землю є календарний рік
(п.285.1 ст. 285 Податкового кодексу
України).

Пунктом 286.2 ст. 286 Податкового кодексу
України встановлено, що платники плати
за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового
кодексу України податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового
кодексу України встановлено, у разі
коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

Пунктом 95.1 та пунктом 95.3 статті 95
Податкового кодексу України
встановлено, що орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.
Орган державної податкової служби
звертається до суду щодо надання
дозволу на погашення усієї суми
податкового боргу за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі.

Згідно із пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України, органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Під час судового розгляду справи до
суду першої інстанції відповідачем не
надано доказів сплати заборгованості.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про необхідність стягнення з
коштів з рахунків у банках,
обслуговуючих відповідача () на користь бюджету на
розрахункові рахунки згідно з
бюджетною класифікацією в рахунок
погашення податкового боргу в розмірі
122 659 грн.

Суд апеляційної інстанції вважає
необґрунтованими доводи відповідача
викладені в апеляційній скарзі щодо
наявності іншого рішення суду за цим
предметом спору, між тими самими
сторонами, оскільки як вірно
встановлено судом першої інстанції,
предметом розгляду адміністративної
справи №804/2667/13-а, на яку посилається
відповідач, є заборгованість
відповідача яка виникла через несплату
самостійно задекларованих податкових
зобов'язань з орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності по декларації
від 30.01.2012 №702 за жовтень 2012 року
терміном сплати 30.11.2012 на суму 7 797,78 грн.;
листопад 2012 року терміном сплати 30.12.2012
на суму 10 987,42 грн. та самостійно
задекларованих податкових зобов'язань
з земельного податку по декларації від
30.01.2012 №690 за період серпень 2012 року
терміном спати 30.09.2012 на суму 9 819,90 грн.;
вересень 2012 року терміном сплати 30.10.2012
на суму 9 820,49 грн.; жовтень 2012 року
терміном сплати 30.11.2012 на суму 9 820,49 грн.;
листопад 2012 року терміном сплати 30.12.2012
на суму 9 820,49 грн., а також через
несплату пені з орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності в розмірі 227,44
грн., яка нарахована за період з 01.10.2012 р.
по 30.12.2012 р..

Отже, позовні вимоги у справі №804/13020/13-а
не включають податковий борг ТОВ АПК
«Самара», заявлений до стягнення у
справі №804/2667/13-а.

Щодо доводів відповідача про
відсутність доказів отримання ним
письмової вимоги органу державної
податкової служби щодо погашення суми
податкового боргу суд апеляційної
інстанції зауважує на наступному.
Відповідно до матеріалів справи
податкова вимога форми «Ю» № 992 від
01.10.2012 року, отримана відповідачем
18.10.2012 року, що підтверджується
поштовим повідомленням (а.с. 10). Доказів
отримання іншого відправлення за цим
поштовим відправленням відповідачем
суду надано не було. Крім того в доводах
апеляційної скарги відповідач не
посилається на не отримання цієї
вимоги, а лише зазначає про
відсутність, на його думку, доказів її
отримання.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду цієї
справи об'єктивно, повно та всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, дав їм
правильну юридичну оцінку і ухвалив
законне, обґрунтоване рішення без
порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у цій справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
агропромисловий комплекс «Самара» -
залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у справі №804/13020/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений
31 жовтня 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко