Справа № К/9991/39442/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/39442/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Рецебуринського Ю.Й., Стародуба
О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Перевальської районної державної
адміністрації Луганської області про
визнання дій незаконними, зобов'язання
виплатити одноразову грошову
компенсацію за встановлення групи
інвалідності та перерахунок щорічної
разової допомоги на оздоровлення за
2003-2007 роки, за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Перевальської
районної державної адміністрації
Луганської області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 8 грудня 2008
року та ухвалу Апеляційного суду
Луганської області від 2 червня 2011 року,
-

встановив:

У жовтні 2008 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Перевальської районної державної
адміністрації Луганської області про
визнання неправомірною відмову у
виплаті йому недоотриманої суми
щорічної допомоги на оздоровлення та
стягнення такої за період 2003-2007 років
відповідно до розмірів, встановлених
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), з
урахуванням виплачених сум.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 8 грудня 2008
року, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Луганської області
від 2 червня 2011 року, позов задоволено
частково. Визнано дії посадових осіб
Управління праці та соціального
захисту населення Перевальської
районної державної адміністрації
Луганської області щодо нарахування і
виплати ОСОБА_4 одноразової допомоги на
оздоровлення у 2003-2005 роках та у 2007 році
незаконними. Зобов'язано відповідача
зробити донарахування та виплату
ОСОБА_4 щорічної допомоги на
оздоровлення як інваліду ІІ групи,
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС за 2003-2005 роки та
за 2007 рік у сумі 5416,60 гривень. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Перевальської районної державної
адміністрації Луганської області,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 8 грудня 2008
року та ухвалу Апеляційного суду
Луганської області від 2 червня 2011 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, 1 категорії,
є інвалідом ІІ групи, захворювання
якого пов'язане з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС. Позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Перевальської
районної державної адміністрації
Луганської області. Допомога на
оздоровлення за 2003 рік йому була
виплачена 14 листопада 2003 року, за 2004 рік
- 26 квітня 2004 року відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836 у
розмірі 26,70 гривень; за 2005 рік виплачена
23 грудня 2005 року, за 2006 рік - 19 вересня 2006
року, за 2007 рік - 18 травня 2007 року
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 у розмірі 120 гривень.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Абзацом 2 частини 4 статті 48 Закону №
796-ХІІ було передбачено, що інвалідам ІI
групи щорічна допомога на оздоровлення
виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, а
частиною 7 цієї статті встановлено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Встановлений в 1996 році постановою
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836
розмір щорічної допомоги на
оздоровлення протягом тривалих років
не змінювався і не відповідав розміру,
встановленому законами України.

Зокрема, розмір мінімальної заробітної
плати, встановлений законами України,
згідно з внесеними Верховною Радою
України змінами до державного бюджету
зростав кожен наступний рік. При цьому,
вказані закони не містили обмежень
щодо застосування статті 48 Закону №
796-ХІІ.

Оскільки ні Верховна Рада України, ні
Кабінет Міністрів України в
наступному будь-яких рішень з цих
питань не приймали, то виходячи із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами при вирішенні даного спору,
застосуванню підлягає саме стаття 48
Закону № 796-ХІІ та розмір мінімальної
заробітної плати, встановлений
відповідними законами України, а не
постанови Кабінету Міністрів України,
якими керувався відповідач, оскільки
такі істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За таких обставин, суб'єкт владних
повноважень повинен був виплатити
позивачеві щорічну допомогу на
оздоровлення, виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати, що був
встановлений на момент виплати
допомоги.

Управління праці та соціального
захисту населення Перевальської
районної державної адміністрації
Луганської області при розгляді цієї
справи в суді першої інстанції не
наполягало на застосуванні
встановленого частиною 2 статті
99 Кодексу адміністративного
судочинства України строку для
звернення до адміністративного суду,
як на підставу для відмови у
задоволенні адміністративного позову.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку щодо задоволення
позовних вимог за 2003-2005 роки.

Крім того, суд першої інстанцій, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, обґрунтовано відмовив у
задоволенні позову ОСОБА_4 про
стягнення недоотриманої суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2006 рік,
оскільки дія, зокрема, абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини 4 та частини 7 статті 48
Закону № 796-ХІІ була зупинена на 2006 рік
в частині виплати компенсацій і
допомог у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати згідно із
пунктом 37 статті 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
20 грудня 2005 року № 3235-ІV і
Конституційний Суд України не визнавав
дану норму неконституційною.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІ групи - 120 гривень.

Пунктом 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом зупинено
на 2007 рік, зокрема, дію абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини 4 та частини 7
статті 48 Закону № 796-ХІІ в частині
виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) пункт 30
статті 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» щодо
зупинення дії абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини 4 та частини 7 статті 48
Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Зазначене рішення Конституційного
Суду України є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене,
крім того, воно має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статті
зазначеного закону, що визнані
неконституційними.

Таким чином, положення пункту 30
статті 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» визнані
неконституційними та втратили
чинність з 9 липня 2007 року - дня
ухвалення Конституційним Судом
України рішення № 6-рп/2007, яке
відповідно до положень частини 1 статті
58 Конституції України не має зворотної
дії в часі. Якщо суб'єкт владних
повноважень виплатив грошову допомогу
під час дії зазначеної норми Закону, то
після прийняття рішення
Конституційним Судом України у нього
не виникло додаткових зобов'язань щодо
перерахунку раніше виплаченої
позивачеві щорічної допомоги на
оздоровлення.

Як встановлено судами
попередніх інстанцій щорічна допомога
на оздоровлення за 2007 рік позивачеві
була виплачена 18 травня 2007 року, - в
період, коли наведена норма Закону була
чинною, а її виконання обов'язковим, а
тому дії Управління праці та
соціального захисту населення
Перевальської районної державної
адміністрації Луганської області на
час виплати позивачеві зазначеної
щорічної допомоги у 2007 році були
правомірними.

Таким чином, суди попередніх
інстанцій дійшли помилкового висновку
про задоволення позовних вимог ОСОБА_4
за 2007 рік.

Крім того, суд першої інстанції
безпідставно обрав такий спосіб
захисту порушених прав позивача, як
стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення
Перевальської районної державної
адміністрації Луганської області
щорічної допомоги на оздоровлення в
конкретно визначеній грошовій сумі,
оскільки суд не може перебирати на себе
функцію органу, на який законодавством
покладено повноваження щодо
нарахування такої виплати.

На зазначене порушення суд апеляційної
інстанції уваги не звернув та не
виправив його.

Відповідно до статті 229
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції має
право скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове рішення, якщо обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суди першої та апеляційної
інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223,
224, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Перевальської районної державної
адміністрації Луганської
області - задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Луганської
області від 2 червня 2011
року - скасувати.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 8 грудня 2008
року в частині задоволення позовних
вимог за 2007 рік та в конкретно
визначеній сумі 5416,60 гривень -
скасувати і прийняти у цій частині нову
постанову, якою в задоволенні позову
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Перевальської районної державної
адміністрації Луганської області про
визнання дій незаконними, зобов'язання
виплатити одноразову грошову
компенсацію за встановлення групи
інвалідності та перерахунок щорічної
разової допомоги на оздоровлення -
відмовити.

В решті постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
8 грудня 2008 року - залишити без
змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.