Справа № 872/12471/13
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2014 рокусправа № 811/1268/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2013
р. по справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
МТС "Техагропром" до Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби про
скасування податкового
повідомлення-рішення ,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив
скасувати податкове повідомлення -
рішення відповідача від 29 березня 2013
року форми «Р» № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 228723 грн., з яких
сума грошового зобов'язання за
основним платежем 182 978 грн. та штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 45 745 грн.
та податкове повідомлення - рішення №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на суму 1 525 грн. 25 коп., з
яких за основним платежем 813 грн. 21 коп.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
712 грн. 04 коп.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2013
р. адміністративний позов задоволено
частково. Скасоване податкове
повідомлення - рішення
Олександрійської ОДПІ від 29 березня 2013
року форми "Р" № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 228723 грн., з яких
сума грошового зобов'язання за
основним платежем 182978 грн. та штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 45745 грн. В
іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій скасувати
оскаржувану постанову в частині
задоволення позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду, в
межах доводів апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ТОВ "Агрофірма
МТС Техагропром" зареєстровано в
якості юридичної особи виконавчим
комітетом Олександрійської міської
ради Кіровоградської області 27.09.2001
року, що підтверджується довідкою з
ЄДРПОУ серії АБ №684623 та є платником
податку на додану вартість.

У період з 01.03.2013 року по 07.03.2013 року
посадовими особами податкового органу
було проведено позапланову виїзну
перевірку товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма МТС
Техагропром" з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2010 року по 31.01.2013 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.01.2010
року по 31.01.2013 року, за результатами
якої було складено акт №106/22-10-31600394 від
15.03.2013 року.

В акті перевірки встановлено
порушення, зокрема: п.185.1 ст.185, п.188.1
ст.188, п.198.1, п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України в результаті чого
завищено податковий кредит за вересень
2012 року на 177607 грн., внаслідок включення
до складу податкового кредиту ПДВ з
вартості сільськогосподарських
матеріалів, отриманих від ТОВ "Ангстрем
Континенталь", по якому встановлено
відсутність об'єктів оподаткування по
операціях з продажу товарів (послуг)
підприємствам - покупцям у період 2011 -
2012 рр.; пп.7.4.1, пп.7.4.4, п.7.4 ст.7 Закону
України від 03.04.1997 року №168/97-ВР "Про
податок на додану вартість" (із змінами
і доповненнями) підприємством завищено
податковий кредит на суму 5371,00 грн., в
т.ч. за липень 2010 року на суму 1276,00 грн.
та за листопад 2010 року на 4095,00 грн.,
внаслідок включення до складу
податкового кредиту ПДВ з вартості
будівельних матеріалів, придбаних у ПП
ОСОБА_1, по якому встановлено
проведення операцій з купівлі - продажу
товарів, які не спричиняють реального
настання правових наслідків, а отже - є
нікчемними по ланцюгу до
"вигодунабувача".

На підставі вказаного акту було
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 29.03.2013 року,
зокрема №, якими збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ у сумі
182978,00 грн. за основним платежем та
45745,00грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Підставою для зазначених донарахувань
стало невизнання податковим органом
права позивача на формування
податкового кредиту за операціями з
придбання товарів у контрагентів ТОВ
«Ангстрем Континенталь» та ПП ОСОБА_1

Задовольняючи позовні вимоги в частині
скасування податкового повідомлення -
рішення щодо збільшення грошового
зобов'язання з ПДВ, суд першої
інстанції виходив з того, що факт
здійснення позивачем господарських
операцій підтверджується належним
чином оформленими первинними
документами, що свідчить про належне
формування податкового кредиту.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Як випливає зі змісту пункту 1.7 статті 1
Закону України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит - це сума,
на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 названого Закону податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В силу вимог підпункту 7.4.5 пункту 7.4
цієї ж статті Закону не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Аналогічні за змістом умови формування
податкового кредиту містяться у
пунктах 198.1, 198.3 та 198.6 статті 198
Податкового кодексу України.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій,
зокрема, з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пунктів 198.2, 198.3. ст.198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено

Згідно до п.198.6. Не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

З наведених законодавчих положень
випливає, що право на зменшення податку
на додану вартість на суму понесених
витрат надається добросовісним
платникам для компенсації витрат,
понесених у процесі здійснення
реальної економічної діяльності, за
умови наявності належного
документального підтвердження
виконання господарської операції.

Як вбачається з встановлених судами
обставин справи та підтверджується
наявними у справі доказами, ТОВ
"Ангстрем Континенталь" (постачальник)
та ТОВ "Агрофірма МТС Техагропром"
(покупець) уклали договір поставки
продукції для сільгоспвиробництва
(міндобрива) №09/12-12 від 11 вересня 2012
року. За цим договором постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлений строк покупцеві продукцію
для сільгоспвиробництва, а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
Загальна кількість та найменування
товару, що підлягає поставці, його
часткове співвідношення (асортимент,
сортамент), упаковка та маркування,
ціна, строк поставки й інші умови,
визначаються специфікаціями (додатки
до цього договору), які є невід'ємною
частиною цього договору.

Всі документи підписані
відповідальними особами та скріплені
печатками як позивача так і
контрагента.

Оплата товару підтверджується
платіжними дорученнями та
меморіальним ордером.

Перевезення придбаного товару
відбувалось транспортом постачальника
відповідно до товарно-транспортних
накладних.

Позивач, придбаний у ТОВ "Ангстрем
Континенталь" товар використав у
власній господарській діяльності, що
підтверджується актами списання
матеріалів сільськогосподарського
призначення, шляховими листами та
договорами про надання послуг
сільськогосподарського призначення.

Щодо взаємовідносин ТОВ "Агрофірма МТС
Техагропром" та ФОП ОСОБА_1 суд,
зазначає наступне.

На підставі усного договору ТОВ
"Агрофірма МТС Техаропром" придбало у
ФОП ОСОБА_1 будівельні матеріали, що
підтверджується рахунками - фактури,
видатковими та податковими накладними.

Оплата товару підтверджується
платіжними дорученнями, банківськими
виписками.

Перевезення товару відбувалось
транспортним засобом позивача, що
підтверджується подорожніми листами.

Придбаний у ФОП ОСОБА_1 товар
використано у господарській
діяльності позивача, що
підтверджується актами списання
матеріалів на капітальний ремонт,
реконструкцію будівель току, що
належать позивачу відповідно до
договорів купівлі - продажу від 07.05.2003
року та від 20.10.2001 року.

На дату вчинення господарських
операцій ТОВ "Ангстрем Континенталь" та
ФОП ОСОБА_1 були зареєстровані як
юридичні особи у встановленому порядку
та були платниками податку на додану
вартість на підставі свідоцтв.

Водночас, наявність первинних
документів, які підтверджують
реальність здійснених операцій, також
встановлені податковим органом у акті
перевірки, на підставі якого винесено
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення.

Крім того, висновками акту перевірки не
встановлено дефекту будь-якого
первинного документу або обставин, які
б свідчили про нереальність укладеної
позивачем з його контрагентами угоди.

При цьому, суд апеляційної інстанції
вбачає, що відповідно до акту
перевірки, висновки податкового органу
зроблені на підставі Аку перевірки ТОВ
"Ангстрем Континенталь" яким
встановлено відсутність у ТОВ
"Ангстрем Континенталь" об'єктів
оподаткування податком на додану
вартість по операціях з продажу
товарів (послуг)
підприємствам-покупцям у 2011-2012 році та
Акту перевірки ФОП ОСОБА_1, яким
встановлено усі операції
купівлі-продажу ПП ОСОБА_1 не
спричиняють реального настання
правових наслідків, а отже є нікчемними
по ланцюгу до «вигодонабувача».

Тобто, сутність спору зводиться до
правомірності застосування податковим
органом висновків Актів перевірок
контрагентів позивача для
встановлення порушень з боку
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма МТС
"Техагропром" податкового
законодавства.

За висновками суду апеляційної
інстанції, формування суб'єктом
господарювання податкового кредиту не
може ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами, законодавство
України, не ставить в залежність
виникнення у платника податку на
додану вартість права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання. Якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальності
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо отримання такого відшкодування та
має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Чинне законодавство не зобов'язує
платника податків перевіряти
безпосереднього контрагента на
предмет виконання ним вимог
податкового законодавства перед тим,
як відносити відповідні суми витрат до
валових витрат.

Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагента.

Таким чином, висновки податкового
органу, мають характер припущень та є
необґрунтованими, а відтак, не можуть
бути покладені в основу спірних
податкового повідомлення-рішення.

Також вірним є висновок суд першої
інстанції щодо безпідставності
визнання податковим органом договорів,
укладених позивачем з його
контрагентом нікчемним з огляду на
наступне.

Відповідно до положень ст. 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Оскільки такий
правочин укладається з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства повинен бути наявним
суб'єктивний намір сторін (чи однієї
сторони) порушувати вимоги закону, а
тому для визнання правочину нікчемним
необхідно встановити вину сторін (чи
однієї з них) у формі умислу при
укладанні угоди.

Між тим, податковий орган не зазначив
які ж обставини свідчать про наявність
такого умислу як з боку позивача, так і
з боку його контрагенту при укладанні
угоди.

Водночас, відповідачем не доведено та
судом першої інстанції не встановлено,
наявності мети, завідомо суперечної
інтересам держави і суспільства, а
також існування умислу у позивача чи
його контрагентів, як обов'язкової
ознаки для визнання правочину
недійсним.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції було повно
встановлені обставини справи та надана
правильна юридична оцінка
правовідносинам між позивачем та його
контрагентами щодо права формування
податкового кредиту, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови в
частині задоволених позовних вимог
суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2013
р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту її
виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена
10.10.2014 року.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим