Справа № 818/711/14
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р.Справа № 818/711/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - Сумцової
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Конотопської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 28.05.2014р. по справі № 818/711/14

за позовом Фізичної
особа-підприємець ОСОБА_3

до Конотопської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень, вимог про сплату
боргу (недоїмки) та рішення про
застосування штрафних санкій,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області, в якому просив: скасувати
податкові повідомлення-рішення
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області від 23 грудня 2013 року №
та № , а також скасувати вимогу
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про сплату боргу (недоїмки) з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування від 09 грудня 2013
рок №Ф-226, скасувати рішення
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області №5 від 25 січня 2014 року про
застосування штрафних санкцій.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2014
р. позовні вимоги задоволені, а саме:
скасовано податкові
повідомлення-рішення Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області від 23
грудня 2013 року № та № , а
також скасувати вимогу Конотопської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
сплату боргу (недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування від 09 грудня 2013
рок №Ф-226, скасувати рішення
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області №5 від 25 січня 2014 року про
застосування штрафних санкцій.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
28 травня 2014 р. та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити у задоволені
позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: вимог Податкового кодексу
України, КАС України та не
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
вважає, що вимоги апеляційної скарги
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
в листопаді - грудні 2013 року фахівцями
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції було проведено
документальну плановку виїзну
перевірку позивача щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з 01
січня 2012 року по 31 грудня 2013 року.

За наслідками перевірки складено акт
перевірки № 162/17-01//429 від від 09
грудня 2013 року, на підставі розгляду
якого прийнято податкові
повідомлення-рішення від 23 грудня 2013
року № за платежем з податку на
доходи фізичних осіб в сумі 80123,24 грн.,
№ за платежем з податку на додану
вартість в сумі 31950,00 грн., від 25 січня
2014 року рішення №5 про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нараховано єдиного внеску на суму 3026,16
грн.

Крім того, 09 грудня 2013 року
відповідачем винесена вимога про
сплату боргу (недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування № Ф-226 в сумі
60576,35 грн.

Як підставу прийняття таких рішень
відповідачем зазначено про порушення
позивачем п. 2.7 ст.7, ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», п. 138.4 ст. 138, п.
164.1 ст. 164, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст. 177, п. 185.1 ст.
185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу
України, що полягало у заниженні у 2012
році доходу на суму 104166,67 грн., за
рахунок не включення суми виручки від
реалізації товарів, зданої до установи
банку для зарахування на поточний
рахунок та завищено витрати на суму
219356,41 грн., внаслідок не підтвердження
їх документально.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувані позивачем податкові
повідомлення-рішення не є законними та
обґрунтованими, натомість ґрунтуються
на висновках відповідача, що мають
характер припущень та не підтверджені
належними доказами. Відповідно
підлягають скасуванню і рішення
відповідача від 25 січня 2014 року №5 про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску на суму 3026,16 грн., та вимога від 09
грудня 2013 року про сплату боргу (
недоїмки) з єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування №Ф-226 в сумі 60576, 35 грн.,
оскільки факт заниження позивачем
суми доходу, яка підлягає обкладенню
податковим на доходи фізичних осіб за
2012 рік. відповідачем не доведений.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів.

Для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Визначення суми доходу (прибутку) від
підприємницької діяльності у 2012 році
здійснювалась відповідно до п.177.1 ст.177
Податкового кодексу України,
відповідно до якого доходи фізичних
осіб-підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 ст.167 Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу України, об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
( виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця.

Пунктом 177.3 Податкового кодексу
України, цієї статті визначено, що для
фізичної особи-підприємця,
зареєстрованого як платник податку на
додану вартість, не включаються до
витрат і доходу суми податку на додану
вартість, що входять до ціни придбаних
або проданих товарів ( робіт, послуг).

На виконання п. 177.10 ст. 177 Податкового
кодексу України, фізичні особи -
підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару. Форма Книги обліку
доходів і витрат та порядок її ведення
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику.

Судовим розглядом встановлено, що
позивачем велась книга обліку доходів
і витрат, в якій відображена виручка
від реалізації товарів, отримана в
готівковій формі.

01 червня 2012 року і 15 жовтня 2012 року
позивачем до Конотопського відділення
ПАТ КБ "Правекс-Банк" були подані заяви
на переказ готівки № FJB521 на суму 70
000 грн. та № FJB137 на суму 55 000 грн.
(60, 61). В призначенні платежу у цих
заявах позивачем було зазначено, що
вказані суми є оптово-торговою
виручкою. У виписках банку по рахунку
позивача за 01 червня 2012 р. і 15 жовтня 2012
р. в призначенні платежу зазначено, що
кошти в сумі 70 000 грн. і 55 000 грн. є
"оптово-торговою виручкою за 01.06.2012 р." і
"оптово-торговою виручкою від 15 жовтня
2012 р."

Виявивши під час проведення перевірки
вказані розбіжності, позивач 05
листопада 2013 року звернувся до
Конотопського відділення ПАТ КБ
"Правекс-Банк" з листом про виправлення
помилки в банківських виписках за 01
червня 2012 р. і 15 жовтня 2012 р. щодо
призначення платежу, допущеної
бухгалтером-касиром банку.

Листом від 29 листопада 2013 р.
Конотопське відділення ПАТ КБ
"Правекс-Банк" повідомило позивача про
проведення коригування в електронних
документах і виправлення помилки
бухгалтера-касира в призначенні
платежу, а також надало копії заяв на
переказ готівки та виправлених виписок
по рахунку.

Таким чином, висновок податкового
органу про заниження у 2012 році доходу
на суму 104166, 67 грн., за рахунок не
включення суми виручки від реалізації
товарів, зданої до установи банку для
зарахування на поточний рахунок не
ґрунтується на об'єктивних даних та
спростовується матеріалами справи.

Висновок відповідача про завищення
позивачем витрат на суму 219356,41 грн.
також є безпідставним, оскільки в ході
розгляду справи встановлено, що
позивачем після отримання акту
перевірки, в порядку п.44.7 ст.44
Податкового кодексу України, на адресу
податкового органу були направлені та
отримані останнім бухгалтерські
документи, що підтверджується копіями
супровідних листів ( а.с. 96,97-98, 99-103).

Крім того, позивач є платником податку
на додану вартість, формував
податковий кредит при розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість на підставі цих же
документів, однак щодо податкового
кредиту зауваження відповідача
відсутні.

Колегія суддів переглянувши, у межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, вважає, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, ретельно дослідив
наявні докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Конотопської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області залишити
без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 28.05.2014р. по
справі № 818/711/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б. Повний текст
ухвали виготовлений 27.10.2014 р.