Справа № 803/1798/14
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року Справа № 803/1798/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання
Шафранюк І.Ф.,

за участю представника позивача
Шептицької Н.В.,

представника відповідача Пивовара В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
підприємства «Волиньавтомотосервіс»
до Головного управління Міндоходів у
Волинській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство «Волиньавтомотосервіс»
звернулося з адміністративним позовом
до Головного управління Міндоходів у
Волинській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 28 серпня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Головним управлінням Міндоходів у
Волинській області проведено
документальну невиїзну перевірку
дотримання вимог митного
законодавства України підприємством
«Волиньавтомотосервіс».

За результатами перевірки складено акт
від 15 серпня 2014 року № 31/03-20-22-04-18/,
згідно з висновком якого позивачем
порушено вимоги статті 49 Митного
кодексу України, пункт 190.1 статті 190
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість із ввезених на
територію України товарів.

На підставі вказаного акту перевірки
Головного управління Міндоходів у
Волинській області 28 серпня 2014 року
було прийняте податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із ввезених на територію
України товарів на суму 24 041 грн. 30 коп.
та нараховано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 12 020 грн. 67 коп.

Позивач вважає, що вказане податкове
повідомлення-рішення винесено з
порушенням чинного законодавства
України, з огляду на наступне.

В акті перевірки № 31/03-20-22-04-18/ від
15 серпня 2014 року відповідачем було
встановлено факти заниження
податкових зобов'язань в результаті
надання недостовірних даних щодо
митної вартості товарів (вантажних
автомобілів, бувших у використанні), та
згідно з документами, отриманими від
митних органів Литовської Республіки,
вартість товару є вищою ніж та, що була
задекларована при митному оформленні.
Проте, позивач не погоджується із
такими висновками перевірки, оскільки
митна вартість ввезених автомобілів
була визначена у відповідності із
резервним методом, для підтвердження
митної вартості митному органу були
надані всі необхідні документи, і з
вказаною митною вартістю та сумами
податкових зобов'язань погодився
митний орган, тому зазначені
транспортні засоби були розмитнені та
випущені у вільний обіг.

Позивач просить визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення Головного
управління Міндоходів у Волинській
області № від 28 серпня 2014 року.

В поданих до суду письмових
запереченнях проти позову від 15 жовтня
2014 року представник відповідача
адміністративний позов не визнав та
просить відмовити в його задоволенні з
тих підстав, що перевірка проведена з
дотриманням встановлених вимог, в ході
якої було використано інформацію
митних органів Литовської Республіки,
та встановлено, що вартість товарів
(транспортних засобів), поданих до
митного оформлення на Ягодинській
митниці Міндоходів, занижена, що
вплинуло на рівень оподаткування
товару, що підлягав перевірці, в зв'язку
з чим оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням було
правомірно донараховані грошові
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість із ввезених на
територію України товарів та
застосовані штрафні санкції.

В судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримала з підстав, викладених у
позовній заяві та просила позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні адміністративний позов не
визнав з підстав, викладених у
письмових запереченнях проти позову,
просить у його задоволенні відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Судом встановлено, що згідно із наказом
Головного управління Міндоходів у
Волинській області від 06 серпня 2014 року
№ 598 «Про проведення невиїзної
документальної перевірки приватного
підприємства «Волиньавтомотосервіс»
було призначено документальну
позапланову невиїзну перевірку в
частині перевірки правильності
визначення бази оподаткування товарів,
оформлених згідно митних декларацій №
205070000/2012/071189 від 17 грудня 2012 року, №
205070000/2013/015324 від 20 березня 2013 року, №
205070000/2012/060363 від 05 листопада 2012 року, №
205070000/2012/055804 від 15 жовтня 2012 року, №
205070000/2013/010976 від 08 травня 2013 року, №
205070000/2012/024418 від 21 травня 2012 року, №
205070000/2012/025188 від 23 травня 2012 року, №
205070000/2013/011060 від 27 лютого 2013 року, №
205070000/2012/061336 від 08 листопада 2012 року, №
205070000/2013/006251 від 05 лютого 2013 року.

За результатами перевірки складено акт
документальної невиїзної перевірки
стану дотримання приватним
підприємством «Волиньавтомотосервіс»
вимог законодавства України з питань
державної митної справи №
31/03-20-22-04-18/ від 15 серпня 2014 року.

В акті перевірки № 31/03-20-22-04-18/ від
15 серпня 2014 року зазначено, що на адресу
Головного управління Міндоходів у
Волинській області від Ягодинської
митниці Міндоходів надійшли листи від
30 грудня 2013 року № 1/1.1-14/3695, від 10 лютого
2014 року № 14/1.1-14/2090, від 05 березня 2014 року
№ 03-70-54/959, від 30 квітня 2014 року №
03-70-54/1895, від 30 травня 2014 року № 03-70-54/2317,
від 11 червня 2014 року № 03-70-54/2451, у яких із
посиланням на листи Міністерства
доходів і зборів України йшлося про
надання адміністративної допомоги у
проведенні перевірки щодо
підтвердження фактів оформлення
митними органами України транспортних
засобів, та отримано копії запитів
митних органів Литовської Республіки,
копії декларацій іноземних держав та
документів, що були підставою для
митного оформлення транспортних
засобів на митній території України.

Під час опрацювання вищевказаних
листів проведено порівняння
документів, надісланих з митних
органів Литовської Республіки та
документів, які були підставою для
митного оформлення на Ягодинській
митниці Міндоходів за митними
деклараціями № 205070000/2012/071189 від 17
грудня 2012 року, № 205070000/2013/015324 від 20
березня 2013 року, № 205070000/2012/060363 від 05
листопада 2012 року, № 205070000/2012/055804 від 15
жовтня 2012 року, № 205070000/2013/010976 від 08
травня 2013 року, № 205070000/2012/024418 від 21
травня 2012 року, № 205070000/2012/025188 від 23
травня 2012 року, № 205070000/2013/011060 від 27
лютого 2013 року, № 205070000/2012/061336 від 08
листопада 2012 року, № 205070000/2013/006251 від 05
лютого 2013 року. Перевірці підлягали
транспортні засоби, головною
ідентифікаційною ознакою яких є
індивідуальний номер (номер кузова), а
саме: вантажний автомобіль: марка
Volkswagen, модель Transporter Т 5, бувший у
використанні, кузов - WV1ZZZ7HZ6H071440,
оформлений за митною декларацією від 05
лютого року № 205070000/2013/006251; вантажний
автомобіль: марка Peugeot Partner, бувший у
використанні, кузов - VF3GC9HXC96211284,
оформлений за митною декларацією від 17
грудня 2012 року № 205070000/2012/071189; вантажний
автомобіль: марка Volkswagen, модель Transporter Т
5, такий, що був у використанні, номер
кузова WV1ZZZ7HZ5H034933, оформлений за митною
декларацією від 20 березня 2013 року №
205070000/2013/015324; вантажний автомобіль:
марка Ореl, модель Combo-C-VAN, бувший у
використанні, кузов W0L0XCF25A4140415,
оформлений за митною декларацією №
205070000/2012/060363 від 05 листопада 2012 року;
вантажний автомобіль: марка Volkswagen,
модель Caddy SDI, бувший у використанні,
кузов WV1ZZZ2KZ8X048474, оформлений за митною
декларацією від 15 жовтня 2012 року №
205070000/2012/055804; моторний транспортний
засіб: марка PEUGEOT, модель PARTNER, номер
кузова VF3GBWJYB96195707, оформлений за митною
декларацією від 08 травня 2013 року №
205070000/2013/010976; вантажний автомобіль:
марка Мегсеdеs-Веnz, модель Sprinter 411, кузов
WDB9046621R849519, оформлений за митною
декларацією від 21 травня 2012 року №
205070000/2012/024418; вантажний автомобіль:
мapкa Renault, модель Kangoo, бувший у
використанні, кузов VF1FC07AF33820661,
оформлений за митною декларацією від 23
травня 2012 року № 205070000/2012/025188; вантажний
автомобіль: марка Volkswagen, модель Transporter Т
5, такий, що був у використанні, номер
кузова - WV1ZZZ7HZ8H115892, оформлений за митною
декларацією від 27 лютого 2013 року №
205070000/2013/011060; вантажний автомобіль: мapкa
Renault, модель Trafic, бувший у використанні,
кузов VFlFLAMA67V302449, оформлений за митною
декларацією від 08 листопада 2012 року №
205070000/2012/061336.

Аналіз та співставлення даних,
отриманих у відповідях з митних
органів іноземних країн, надає
можливість ідентифікувати товар,
зазначений у документах, отриманих з
митних органів іноземних країн, як
товар, митне оформлення якого
здійснювалося за митними деклараціями,
що підлягали перевірці. В результаті
співставлення даних встановлено, що
при митному оформленні товару, його
вартісні показники були задекларовані
недостовірно.

В ході перевірки встановлено, що при
митному оформленні підприємством було
надано недостовірні відомості щодо
вартості товарів. Аналіз документів,
отриманих від митних органів
Литовської Республіки, свідчить про те,
що вартість товару є вищою ніж та, що
була задекларована при митному
оформленні.

На підставі акту перевірки №
31/03-20-22-04-18/ від 15 серпня 2014 року
Головним управлінням Міндоходів у
Волинській області 28 серпня 2014 року
було прийняте податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість із ввезених на
територію України товарів на 36 061 грн. 97
коп., в тому числі: за основним платежем
- 24 041 грн. 30 коп., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 12 020 грн. 67 коп..

Згідно із частиною 1 статті 345 Митного
кодексу України документальна
перевірка - це сукупність заходів, за
допомогою яких органи доходів і зборів
переконуються у правильності
заповнення митних декларацій,
декларацій митної вартості та в
достовірності зазначених у них даних,
законності ввезення (пересилання)
товарів на митну територію України або
на територію вільної митної зони,
вивезення (пересилання) товарів за межі
митної території України або за межі
території вільної митної зони, а також
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів.

Частиною 1 статті 351 цього ж Кодексу
визначено, що предметом документальних
невиїзних перевірок є дані про
своєчасність, достовірність, повноту
нарахування та сплати митних платежів
при переміщенні товарів через митний
кордон України підприємствами, а також
при переміщенні товарів через митний
кордон України громадянами з поданням
митної декларації, передбаченої
законодавством України для
підприємств.

Як передбачено пунктом 2 частини 2
статті 351 Митного кодексу України,
документальна невиїзна перевірка
проводиться у разі надходження від
уповноважених органів іноземних
держав документально підтвердженої
інформації про непідтвердження
автентичності поданих органові
доходів і зборів документів щодо
товарів, митне оформлення яких
завершено, недостовірність відомостей,
що в них містяться, а також запитів
стосовно надання інформації про
зовнішньоекономічні операції, які
здійснювалися за участю суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності -
резидентів України.

Відповідно до частини 4 статті 351
Митного кодексу України документальна
невиїзна перевірка проводиться
посадовими особами органу доходів і
зборів в приміщенні цього органу за
умови направлення керівнику
відповідного підприємства або
відповідному громадянину
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення або особистого вручення
зазначеним особам чи уповноваженим
ними представникам під розписку
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення перевірки.

Згідно із статтею 352 Митного кодексу
України посадовими особами органів
доходів і зборів під час проведення
перевірок можуть бути використані: 1)
документи, визначені цим Кодексом; 2)
податкова інформація; 3) експертні
висновки; 4) судові рішення; 5) отримані
від уповноважених органів іноземних
держав документально підтверджені
відомості щодо вартісних, кількісних
або якісних характеристик, країни
походження, складу та інших
характеристик, які мають значення для
оподаткування товарів, їх ввезення
(пересилання) на митну територію
України або на територію вільної
митної зони чи вивезення (пересилання)
за межі митної території України або
території вільної митної зони, які
відрізняються від задекларованих під
час митного оформлення; 6) інші
матеріали, отримані в порядку та
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Пунктом 4 частини 5 статті 54 цього ж
Кодексу передбачено, що орган доходів і
зборів з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску.

Згідно із частиною 1 статті 354 Митного
кодексу України результати перевірок
оформлюються у формі акта або довідки,
які підписуються посадовими особами
органу доходів і зборів та керівником
підприємства, що перевірялося, або
уповноваженою ним особою. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт.

Частиною 6 статті 345 цього ж Кодексу
визначено, що результати перевірки
оформлюються актом (довідкою) та є
підставою для самостійного визначення
органом доходів і зборів суми
податкового зобов'язання підприємства
щодо сплати митних платежів,
застосування заходів, передбачених
законами України.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54
Податкового кодексу України у разі
надходження від уповноважених органів
іноземних держав документально
підтверджених відомостей щодо країни
походження, вартісних, кількісних або
якісних характеристик, які мають
значення для оподаткування товарів і
предметів при ввезенні (пересиланні) на
митну територію України або територію
вільної митної зони або вивезенні
(пересиланні) товарів і предметів з
митної території України або території
вільної митної зони, які відрізняються
від задекларованих під час митного
оформлення, контролюючий орган має
право самостійно визначити базу
оподаткування та податкові
зобов'язання платника податків шляхом
проведення дій, визначених пунктом 54.3
цієї статті, на підставі відомостей,
зазначених у таких документах.

Як встановлено судом, позивачем на
митну територію України буди ввезені
транспортні засоби, бувші у
використанні, на підставі митних
декларацій № 205070000/2012/071189 від 17 грудня
2012 року, № 205070000/2013/015324 від 20 березня 2013
року, № 205070000/2012/060363 від 05 листопада 2012
року, № 205070000/2012/055804 від 15 жовтня 2012
року, № 205070000/2013/010976 від 08 травня 2013
року, № 205070000/2012/024418 від 21 травня 2012
року, № 205070000/2012/025188 від 23 травня 2012
року, № 205070000/2013/011060 від 27 лютого 2013
року, № 205070000/2012/061336 від 08 листопада 2012
року, № 205070000/2013/006251 від 05 лютого 2013
року.

Разом з тим, в ході перевірки органом
доходів і зборів було встановлено, що
при митному оформленні позивачем
вказаних товарів надано недостовірні
відомості щодо вартості товарів,
аналіз документів, отриманих від
митних органів Литовської Республіки,
свідчить про те, що вартість товарів є
вищою ніж та, що була задекларована при
митному оформленні.

На думку суду, отримані від
уповноважених органів Литви
документально підтверджені відомості
(а саме експортні митні декларації)
щодо вартісних характеристик, які
мають значення для оподаткування
товарів, які відрізняються від
задекларованих під час митного
оформлення, в силу приписів статті 352
Митного кодексу України правомірно
були використані посадовими особами
відповідача в ході проведення
перевірки, є належними та допустимими
доказами для прийняття їх судом при
вирішенні даного спору.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта
владних повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
(вчинені) на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
законом.

Судом також приймається до уваги, що
відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в
ході судового розгляду справи знайшли
своє підтвердження висновки перевірки
про факти недостовірного декларування
вартісних показників товару
(транспортних засобів) позивачем,
неправильного визначення митної
вартості товарів, факти заниження
податкових зобов'язань, а відтак
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте з
дотриманням вимог чинного
законодавства України, відсутні
підстави для його скасування, у зв'язку
з чим позовні вимоги про визнання його
протиправним та скасування до
задоволення не підлягають.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями
162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України та на підставі
Митного кодексу України, Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 26 жовтня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ф.А. Волдінер