Справа № 2а/0470/12221/11
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/74859/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І., Шипуліної
Т.М.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
30.11.2011

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08.11.2012

у справі № 2а/0470/12221/11

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Видавництво «Зоря»
Корпоративне підприємство ДАК
«Укрвидавполіграфія»

до Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
30.11.2011, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 08.11.2012,
задоволено позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Видавництво
«Зоря» Корпоративне підприємство ДАК
«Укрвидавполіграфія» (надалі - позивач,
ПАТ «Видавництво «Зоря» КП ДАК
«Укрвидавполіграфія») до Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська (надалі -
відповідач, Лівобережна МДПІ м.
Дніпропетровська) про визнання
недійсним та скасування податкового
повідомлення-рішення № від
09.08.2011.

Приймаючи рішення, суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того,
що виконання зобов'язань та фактичне
проведення господарських операцій на
підставі укладеного між позивачем та
його контрагентом договору
підтверджується належно оформленими
первинними документами. Суди
спростували доводи суб'єкта владних
повноважень стосовно формування
позивачем податкового кредиту з
податку на додану вартість із
порушенням норм податкового
законодавства.

Вважаючи, що рішення судів попередніх
інстанцій прийнято з порушенням норм
матеріального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 30.11.2011 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08.11.2012 і відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

Позивач надав письмові заперечення на
касаційну скаргу, в яких обґрунтовує
законність винесення оскаржуваних
судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що фактичною підставою
для прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення став висновок
контролюючого органу, викладений в
акті документальної позапланової
невиїзної перевірки ПАТ «Видавництво
«Зоря» КП ДАК «Укрвидавполіграфія» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
взаємовідносин з ТОВ «Алметекс» за
період з 01.01.2011 по 31.01.2011. В результаті
перевірки встановлено порушення
ст.ст. 185, 187, 188, 198 Податкового кодексу
України, внаслідок чого підприємством
завищено податковий кредит за рахунок
включення до його складу сум податку на
додану вартість у січні 2011 року в
розмірі 716 667,00 грн. за результатом
проведених операцій з ТОВ «Алметекс», а
також занижено суму податку на додану
вартість, що підлягає сплаті до
бюджету за січень 2011 року, на загальну
суму 716 667,00 грн.

Переглянувши судові рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України, який вступив в дію з
01.01.2011, датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.6 ст. 201 Податкового кодексу
України передбачається, що податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту (п.
201.10 ст. 201 Податкового кодексу України).

Статтею 9 Закону України від 16.07.1999 №
996-XIV «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Відповідно до даної статті, підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, між позивачем, як покупцем,
та ТОВ «Алметекс», як продавцем,
укладено договір купівлі-продажу
товару № 0801 від 24.01.2011, де продавець
зобов'язався відповідно до умов даного
Договору передавати у власність
покупцю папір газетний та офсетний
партіями, в асортименті й у кількості,
встановлених в Специфікації до
Договору, а покупець зобов'язався
приймати та оплачувати вказаний товар.
При чому, асортимент, кількість та ціна
товару, що є предметом даного Договору
погоджується сторонами на кожну партію
окремо та визначаються в накладних, що
одночасно є доказом факту
відвантаження товару.

На підтвердження виконання
господарських операцій позивачем
надано до матеріалів справи видаткові
накладні та податкові накладні.

Придбаний товар знаходився на
зберіганні у ТОВ «Мертенс», що
підтверджено договором
відповідального зберігання № 4/01/11-2 від
25.01.2011 та товарно-транспортними
накладними, що підтверджують
транспортування товару транспортними
засобами позивача від ТОВ «Алметекс»
до ТОВ «Мертенс» за період з 31.01.2011 по
04.02.2011.

У спірному періоді контрагент
позивача - ТОВ «Алметекс» - був
зареєстрований як платник податків,
даний факт відповідачем не
заперечувався.

Отже, досліджені судами попередніх
інстанцій первинні документи
розкривають зміст господарських
операцій, підтверджують рух активів
позивача та отримання ним реального
результату в процесі господарської
діяльності, тому колегія суддів вважає,
що ПАТ «Видавництво «Зоря» КП ДАК
«Укрвидавполіграфія» правильно
сформувало податковий кредит з податку
на додану вартість відповідного
періоду за результатом проведення
господарських операцій із вказаним
контрагентом з дотриманням вимог
Податкового кодексу України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
не може погодитись із посиланнями
відповідача на нікчемність укладеного
позивачем договору, оскільки, надаючи
оцінку господарським правовідносинам
і безапеляційно вказуючи в акті
перевірки на нікчемність правочину,
податковий орган виходить за межі
своєї компетенції. Висновки про
наявність мети укладання правочину, що
порушує публічний порядок, може
зробити лише суд в межах кримінального
провадження, що має наслідком
винесення вироку суду щодо конкретних
суб'єктів та набуття чинності таким
вироком. Оскільки укладений між ПАТ
«Видавництво «Зоря» КП ДАК
«Укрвидавполіграфія» та ТОВ
«Алметекс» договір не віднесено
законом до нікчемних та відсутні
судові рішення про визнання його
недійсним, наведене свідчить про
передчасність висновків органу
владних повноважень про наявність в
діях позивача при укладанні договору
із зазначеним суб'єктом господарювання
ознак порушення публічного порядку,
удаваності з метою приховання сплати
податків третіх осіб, отримання
податкової вигоди, порушення
конституційних прав, невідповідність
інтересам держави та суспільства.

З урахуванням наведених обставин,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
недоведеність факту порушення
податкового законодавства з боку
позивача при формуванні податкового
кредиту з податку на додану вартість, а
також про протиправність спірного
податкового повідомлення-рішення, яке
підлягає скасуванню в повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
30.11.2011 та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08.11.2012 у справі № 2а/0470/12221/11 залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна