Справа № 2а-621/07
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року Справа № 9104/54968/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
державної податкової адміністрації в
Рівненській області на постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від 24 вересня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
державної податкової адміністрації в
Рівненській області про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до державної податкової адміністрації
в Рівненській області (на даний час
Головне управління ДФС у Рівненській
області) в якому просив з урахуванням
уточнень (а.с.58,59) стягнути з державної
податкової адміністрації в
Рівненській області на його користь
грошову компенсацію за невиданий
формений одяг в сумі 6024 (шість тисяч
двадцять чотири) грн. 67 коп.

Постановою Рівненського міського
суду Рівненської області від 24 вересня
2007 року позовні вимоги задоволено,
стягнуто з державної податкової
адміністрації в Рівненській області на
користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за
невиданий формений одяг в сумі 6024
(шість тисяч двадцять чотири) грн. 67
коп., судові витрати в розмірі 60 грн.24
коп., а всього 6084 (шість тисяч
вісімдесят чотири) грн. 91 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Державна податкова
адміністрація в Рівненській області на
даний час Головне управління ДФС у
Рівненській області) оскаржила його в
апеляційному порядку, вважає, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що у
квітні 2007 року в судовому засіданні
позивач зменшив позовні вимоги та
підтримав позов в частині стягнення
заборгованості компенсації за
невиданий формений одяг в сумі 6024,67 грн.
Рівненський міський суд не постановив
ухвалу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 155 КАС
України про залишення без розгляду
позовної заяви в частині позовних
вимог щодо внесення змін до наказів про
звільнення, адресованих до Державної
податкової адміністрації України.
Рівненський міський суд не постановив
ухвалу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 157 КАС
України про закриття провадження у
справі в частині вище вказаних
позовних вимог.

Крім того відповідно до статті 4 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» Державна податкова
адміністрація України є центральним
органом виконавчої влади. Згідно ч. 1 ст.
24 КАС України передбачено, що
адміністративні справи, предметом
оскарження в яких є рішення, дії чи
бездіяльність центрального органу
виконавчої влади, розглядаються і
вирішуються колегією у складі трьох
суддів.

Отже, Рівненського міський суд не мав
права одноособово розглядати і
вирішувати справу.

Також апелянт вважає, що позовна вимога
про стягнення грошової компенсації за
невиданий формений одяг не підлягає
задоволенню у зв'язку з тим, що п. 2
Закону України «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів» від 17
лютого 2000 року № 1459-Ш призупинено дію
частини 2 статті 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» в частині одержання
військовослужбовцями за їх бажанням
грошової компенсації замість речового
майна.

Така правова позиція Державної
податкової адміністрації в
Рівненській області ґрунтується на
судовій практиці Вищого
адміністративного суду України:

Так, Вищий адміністративний суд
України в ухвалі від 23 травня 2007 року у
справі № К-5086/07 (ухвала зареєстрована в
Єдиному державному реєстрі судових
рішень України за № 857612 і є
загальнодоступним джерелом офіційної
інформації Судової влади України)
зазначив, що оскільки Законом України
«Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів» від 17.02.2000 р.
призупинено дію частини 2 статті 9
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» щодо одержання
військовослужбовцями продовольчих
пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість
речового майна, то відмова у позові
про стягнення грошової компенсації
за формений одяг є обґрунтованою.

Враховуючи викладене просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволенні в позовних вимог
відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно наказу № 1284-0 від 31.10.2006 р.
підполковник податкової міліції
ОСОБА_1 - начальник Рівненського
відділу податкової міліції управління
податкової міліції ДПА у Рівненській
області, був звільнений з податкової
міліції у запас за пунктом 64 підпунктом
«ж».

Розглядаючи спір суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до ст.1
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні» у складі державної
податкової служби знаходиться
податкова міліція. Положеннями ст.24 ч.8
вказаного Закону передбачено, що особи
начальницького складу податкової
міліції мають формений одяг та знаки
розрізнення і забезпечуються ними
безкоштовно. Постановами КМ України
№919 від 17.06.1998 року «Про форму одягу
осіб начальницького складу
підрозділів податкової міліції
органів державної податкової служби»
та №1515 від 17.11.2001 року були затверджені
зразки форми одягу та знаків
розрізнення і рекомендовано ДПА
України затвердити Положення про
порядок одержання, обліку, видачі та
носіння форменого одягу, норми
забезпечення речовим майном, а в
постанові №1515 забезпечення форменим
одягом, підрозділів податкової
міліції.

На виконання вище наведених постанов
КМ України ДПА України були видані
Накази за №356 від 24.07.1998 року «Про
затвердження Положення про порядок
одержання, обліку, видачі та носіння
форменого одягу осіб начальницького
складу підрозділів податкової міліції
державної податкової служби», за №58
від 07.02.2002 року «Про затвердження норм
забезпечення форменим одягом осіб
начальницького складу підрозділів
податкової міліції державної
податкової служби України», за №501 від
22.10.2003 року «Про затвердження Положення
про порядок забезпечення, обліку та
видачі речового майна в підрозділах
податкової міліції та навчальних
закладах ДПС України». Згідно п.2.18
Положення, затвердженого Наказом ДПА
України №501 від 22.10.2003 року,
передбачено, що при звільненні в запас
чи відставку особи начальницького
складу, які проходять службу в
податковій міліції та мають вислугу на
військовій службі 20 років і більше,
забезпечуються речовим майном,
належним за терміном носіння, але не
виданим протягом служби в податковій
міліції, враховуючи місяць звільнення.
Крім того суд вважав, що пунктом 2.18
цього Положення, передбачена виплата
при звільненні осіб начальницького
складу з державної податкової служби
за віком хворобою та ін. грошової
компенсації за невидані предмети
речового майна з дня належності до дня
звільнення у розмірі вартості речового
майна пропорційно встановленим
термінам носіння.

А відтак суд першої інстанції вважав,
що оскільки позивач в порушення
зазначеного Закону та підзаконних
нормативних актів, не був забезпечений
належним чином форменим одягом за весь
період служби, то відповідно позовні
вимоги слід задовольнити.

Проте колегія суддів з такими доводами
суду першої інстанції не погоджується,
з наступних міркувань.

Положенням ч.2 ст. 9 Закону України «Про
соціальний і правовий статус
військовослужбовців і членів їх сімей»
передбачалась виплата спірної
грошової компенсації замість речового
майна, однак Законом України «Про
економію бюджетних коштів» зупинена
дія зазначеної вище норми Закону.

Крім того покликаючись на вимоги п. 2.18
Положення про порядок забезпечення,
обліку та видачі речового майна в
підрозділах податкової міліції та
навчальних закладах ДПС України
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №501 від 22.10.2003 року
суд дав довільну трактовку цьому
пункту, оскільки в ньому взагалі не
згадується грошова компенсація, а мова
йде про видачу речового майна. Більше
того суд поза увагою залишив вимоги
п.2.17 зазначеного Положення згідно
якого виплата компенсації замість
предметів речового майна проводиться
за наявності джерел фінансування.

Суд першої інстанції безпідставно
відхилив доводи відповідача про
відсутність фінансування таких виплат
у Законах України про Державний бюджет
на відповідний рік.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що постанову суду
першої інстанції слід скасувати, бо
висновки суду не відповідають
матеріалам справи, і така прийнята з
порушенням норм матеріального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.
202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу державної
податкової адміністрації в
Рівненській області - задовольнити,
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 24 вересня 2007
року у справі № 2а-621/07/1715 - скасувати, в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин