Справа № К/9991/90033/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/90033/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Луганській
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою Головного
управління Пенсійного фонду України в
Луганській області на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 вересня
2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року позивач звернувся до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Луганській області (далі
ГУПФУ) про визнання дій незаконними та
перерахунок пенсії, виплата якої
передбачена статтями 50, 54 Закону
України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-ХІІ). В обґрунтування
позовних вимог зазначав, що є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, І категорії,
інвалідом 2-ої групи, а тому має право
на державну та додаткову пенсії згідно
вимог Закону № 796-ХІІ.

Посилаючись на те, що розмір його
пенсії є меншим, ніж передбачено
вказаним Законом просив про
задоволення позову.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 25 травня 2011 року
позовні вимоги задоволено, зобов'язано
відповідача провести перерахунок та
виплату державної та додаткової пенсії
згідно вимог статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ,
з 1 березня 2011 року.

Оскаржуваною постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 вересня 2011 року постанову суду
першої інстанції скасовано, ухвалено
нову постанову, якою позовні вимоги
задоволено частково, визнано
неправомірними дії та зобов'язано
відповідача провести перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком
у відповідності з вимогами статті 50
Закону № 796-ХІІ з 1 березня 2011 року. В
решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального і
процесуального права, просить його
рішення скасувати та відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і задовольняючи наведену
частину позовних вимог апеляційний суд
виходив з того, що при розрахунку
додаткової пенсій передбаченої
статтею 50 Закону № 796-ХІІ, застосуванню
при обчисленні підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в Законі України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України.

Так, статтею 49 Закону № 796-ХІІ пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно зі статтею 50 цього Закону
особам, віднесеним до категорії 1,
зокрема інвалідам 2 групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком. Виплата додаткової пенсії
відповідно до статті 53 зазначеного
Закону здійснюється повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком. Мінімальний розмір пенсії за
віком згідно статті 28 Закону України
від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 30 травня 1997 року
№ 523.

Ця Постанова є чинною і її положення
стосовно критеріїв обчислення
розмірів пенсій відповідають
положенням статті 50 Закону № 796-ХІІ.

Тому, суди правильно виходили із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, а їх
висновок, що при розрахунку додаткової
пенсій передбачених статтею 50 Закону №
796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком, є обґрунтованим.

Окрім того, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінету Міністрів України надано
право у 2011 році встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте, названа норма передбачає
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини сторін, оскільки
розмір зазначених соціальних виплат
згідно із Законом № 796-ХІІ залежить від
розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, висновок суду щодо нарахування та
виплати додаткової пенсії позивачу
відповідає нормам матеріального і
процесуального права.

Таким чином, доводи касаційної скарги
щодо неправильного застосування норм
матеріального права висновків
апеляційного суду не спростовують,
оскільки ґрунтуються на помилковому
трактуванні наведених правових норм.

За правилами частини першої 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Луганській області відхилити, а
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 вересня
2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало