Справа № 825/775/14
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/43581/14

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого судді: Олексієнка М.М.,

суддів: Весельської Т.Ф.,

Черпака Ю.К.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові (далі - УПФ) до Центрального
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції (далі - Центральний відділ ДВС),
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області (далі -
управління ДВС) про визнання дій
протиправними та скасування постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження за касаційною скаргою
позивача на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року представник УПФ
звернувся в суд з позовом, відповідно
до якого просив:

визнати неправомірними дії: державного
виконавця, допущені при винесенні
постанови від 12 листопада 2013 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження згідно рішення УПФ про
застосування фінансових санкцій;
начальників Центрального відділу ДВС,
управління ДВС про відмову в
задоволенні скарг;

скасувати постанову державного
виконавця про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 12
листопада 2013 року з примусового
виконання рішення про застосування
фінансових санкцій № 3676 від 06.08.2013 року.

Посилався на порушення виконавчою
службою Закону України «Про виконавче
провадження».

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 6 березня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
державного виконавця та начальника
Центрального відділу ДВС., допущені при
винесенні постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
згідно рішення про застосування
фінансових санкцій №3676 від 06.08.2013 року
та розгляді скарг. Скасовано постанову
державного виконавця від 12.11.2013 року. В
решті в задоволенні позову відмовлено.

Київський апеляційний
адміністративний суд рішенням від 17
липня 2014 року постанову окружного суду
скасував та ухвалив нову про відмову в
задоволенніпозову.

У касаційній скарзі представник
позивача, з посиланням на порушення
норм матеріального та процесуального
права, допущені апеляційним судом,
просить постанову цього суду скасувати
і залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Як установлено судами, 06.08.2013 року УПФ
прийнято рішення про застосування
відносно ОСОБА_2 фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування. 12.11.2013
року подано заяву до виконавчої служби
про примусове виконання рішення.

Постановою від 12.11.2013 року державний
виконавець відмовив у відкритті
виконавчого провадження з підстав,
передбачених пунктом 8 частини першої
статті 26 Закону України «Про виконавче
провадження», а саме тому, що у
виконавчому документі відсутні підпис
боржника про ознайомлення з рішенням
щодо застосування відносно нього
фінансових санкцій, вхідний номер та
дата направлення рішення про
притягнення до відповідальності
боржника.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання дій протиправними, допущені
при розгляді скарг, та скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
рішення, яке підлягало примусовому
виконанню, відповідає вимогам статті 18
Закону № 606-XIV, а отже може бути
виконавчим документом.

Апеляційний суд, ухвалюючи постанову
про відмову в задоволенні позову,
виходив з того, що на підставі рішення
УПФ не може бути відкрито виконавче
провадження, оскільки воно не
відповідає вимогам закону.

Висновок апеляційного суду, на відміну
від суду першої інстанції, є
обґрунтованим та законним.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначається Законом України від 21
квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче
провадження» (далі - Закон № 606-XIV).

За правилами пункту 8 частини першої
статті 26 цього закону державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Державний виконавець, при винесенні
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження, виходив з
того, що в рішенні УПФ не зазначені
відомості, які мають суттєве значення.
Зокрема, відсутні дані про вручення
рішення боржнику.

Вимоги до рішення про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску,
визначалися Інструкцією про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України 27.09.2010 року № 21-5,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 27.10.2010 року за № 994/18289, яка була
чинною до 21.01.2014 року. Згідно додатку 10
до цієї інструкції, окрім іншого, в
рішенні повинно бути зазначено дату
отримання рішення особою, стосовно
якої воно винесено.

Згідно абзацу п'ятого пункту 7.7
Інструкції (в редакції Постанови
Пенсійного фонду № 25-1 від 19.12.2012 року)
рішення про нарахування пені та
застосування штрафів вважається
надісланим (врученим) фізичній особі,
якщо його вручено особисто такій
фізичній особі або її законному
представнику чи надіслано листом на її
адресу за місцем проживання або
останнього відомого її місця
перебування з повідомленням про
вручення.

Якщо платник на день надсилання йому
органом Пенсійного фонду рішення про
нарахування пені та застосування
штрафів не повідомив в установленому
порядку про зміну місцезнаходження
(місця проживання), рішення вважається
належними чином врученим навіть у разі
його повернення як такого, що не
знайшло адресата.

Такої відмітки у рішенні, яке надійшло
на виконання до виконавчої служби,
немає, тому державний виконавець
прийняв обґрунтовану постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
висновок апеляційного суду не
спростовують і не дають підстав
вважати його таким, що не відповідає
нормам матеріального чи
процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
відхилити, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
М.М. Олексієнко

Т.Ф. Весельська

Ю.К. Черпак