Справа № 2а-1540/11/1511
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/22830/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Веденяпіна О. А.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Іллічівськ Одеської області (далі -
УПФУ) на постанову Іллічівського
міського суду Одеської області від 1
серпня 2011 року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
УПФУ,

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом про
визнання дій УПФУ щодо не нарахування
пенсії протиправними та зобов'язання
УПФУ з 22.05.2008 року здійснити
перерахунок та виплату доплат до
пенсії, передбачених ст., ст. 19, 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

1 серпня 2011 року постановою
Іллічівського міського суду Одеської
області позов задоволено.

Відмова УПФУ у призначенні ОСОБА_2
пенсії у відповідності до ст.,ст. 49, 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визнана протиправною;
зобов'язано УПФУ здійснити перерахунок
та виплату ОСОБА_2 з 22.05.2008 року до 1.08.2011
року пенсії відповідно до ст.,ст. 49, 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
державної пенсії не менше ніж вісім
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком.

18 лютого 2013 року постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
постанова Іллічівського міського суду
Одеської області від 1 серпня 2011 року
змінена, позов задоволено частково.

Зобов'язано УПФУ здійснити перерахунок
та виплату ОСОБА_2 з 6.10.2010 року пенсії
відповідно до ст.,ст. 49, 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальних
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру державної пенсії не
менше ніж вісім мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

УПФУ звернулося із касаційною скаргою
про скасування постанови
Іллічівського міського суду Одеської
області та постанови Одеського
апеляційного адміністративного суду і
ухвалення нової постанови про відмову
у задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 є
інвалідом ІІ групи та учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії,
перебуває на обліку УПФУ та отримує
пенсію, передбачену ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(далі - Закон № 796-ХІІ) та додаткову
пенсію, передбачену ст. 50 Закону №
796-ХІІ, за шкоду, заподіяну його
здоров'ю, у значно менших розмірах,
оскільки виплати з пенсії
здійснювались на підставі положень
постанов Кабінету Міністрів України №1
від 3.01.2002 року, № 530 від 28.05.2008 року та №
654 від 16.07.2008 року.

Відповідно до ст. 49 Закону № 796-ХІІ
пенсії особам, віднесеним до категорії
1,2,3,4, встановлюються у вигляді:
державної пенсії; додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії І,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІ групи у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком,
інвалідам ІІІ групи - 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», визначені
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії І та у зв'язку з втратою
годувальника.

Розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими для
ІІ групи інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком, а для ІІІ групи
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком.

Вихідним критерієм обрахування
державної і додаткової пенсії за віком,
згідно з ст. 28 Закону № 796-ХІІ
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Суд апеляційної інстанції
обґрунтовано зазначив, що при
розрахунку основної та додаткової
пенсії, що передбачено ст.,ст. 50,54
Закону №796-ХІІ, застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(чинної на час спірних правовідносин)
якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції правильно
зазначив, що за період перерахунку
пенсії з 22.05.2008 року до 6.10.2010 року ОСОБА_2
пропущений строк звернення до суду,
передбачений ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Висновок суду апеляційної інстанції
про визнання неправомірними дій УПФУ
щодо відмови у перерахунку пенсії
ОСОБА_2 є обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
постанова апеляційного
адміністративного суду ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно,
підстав для її скасування з мотивів,
викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Іллічівськ Одеської області відхилити.

Постанову Іллічівського міського суду
Одеської області від 1 серпня 2011 року та
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Веденяпін О. А.

Юрченко В.П.