Справа № 820/15912/14
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 листопада 2014 р.
№ 820/15912/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Севастьяненко
К.О.,

при секретарі судового засідання -
Пасечник М.В.,

за участю: представника позивача -
Нефьодової Д.Ю.,

представника відповідача -
Гаспарян А.Н.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Амкріс" до
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
повідомлення та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю "Амкріс", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, в якому з
урахуванням уточнень, прийнятих судом,
просить суд:

- скасувати повідомлення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 04.07.2014 року №10487;

- зобов'язати Основ'янську об'єднану
державну податкову інспекцію м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
поновити з травня 2014 року товариство з
обмеженою відповідальністю "Амкріс" в
реєстрі платників податку на додану
вартість, які мають право на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що, на його думку,
повідомлення податкового органу від
04.07.2014 року №10487 є незаконним та
необґрунтованим, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню, а ТОВ "Амкріс" має
бути поновлено в реєстрі платників
податку на додану вартість, які мають
право на автоматичне бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість, з травня 2014 року. Вказав, що
відповідачем всупереч норм чинного
законодавства разом з повідомленням
про відсутність права на автоматичне
бюджетне відшкодування ПДВ не було
надіслано детальних пояснень та
розрахунків за критеріями, значення
яких нібито не дотримано ТОВ "Амкріс".

Представник відповідача, заперечуючи
проти позовних вимог, надав письмові
заперечення, в яких зазначив, що
позовні вимоги є необґрунтованими, а
відповідач у спірних правовідносинах
діяв на підставі, у межах та у спосіб,
передбачений законом. Зазначив, що ТОВ
"Амкріс" не має права на автоматичне
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість, оскільки не
відповідає критеріям на автоматичне
бюджетне відшкодування, визначеним
пунктом 200.19 ст. 200 Податкового кодексу
України. Вказав, що при прийнятті
рішення про невідповідність ТОВ
"Амкріс" критеріям на автоматичне
бюджетне відшкодування, були
використані дані Автоматизованої
системи співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України, згідно якої податковим
органом було встановлено розбіжності
по взаємовідносинам позивача з ТОВ «СП
«ТЕХНОЙОД», ТОВ «СП ТЕХНОПРОМ», які
перебувають на обліку у Сакській ОДПІ
ГУ Міндоходів в АР Крим, та ТОВ
«ІНТЕЛЛА», щодо якого відповідачем
було направлено запит на проведення
зустрічної звірки.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог, просив відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін по справі,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази у їх
сукупності, дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

За матеріалами справи судом
встановлено, що позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю "Амкріс",
зареєстрований в якості юридичної
особи, код 33290318, місцезнаходження: вул.
Біологічна, буд. 19, м. Харків, 61030,
перебуває на обліку як платник
податків в Основ'янській об'єднаній
державній податковій інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області.

Судом встановлено, що Основ'янською
ОДПІ м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
відповідно до п.200.10 ст.200 та ст.76
Податкового кодексу України проведено
камеральну перевірку правомірності
нарахування за травень 2014 року
товариством з обмеженою
відповідальністю "Амкріс" суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у розмірі 364544,00 грн.,
заявленої до відшкодування на рахунок
платника у банку, згідно з поданою
декларацією з податку на додану
вартість за травень 2014 року
№ від 19.06.2014 року.

Результати проведеної перевірки
оформлені довідкою у формі висновку
№2414/20-38-15-01-09/33290318 від 09.07.2014р. (а.с. 79-82).

Суд звертає увагу, що Податковим
кодексом України не передбачено
складання контролюючим органом
довідок у формі висновку. Судом не
приймається посилання відповідача на
положення п.4.4.2 Регламенту опрацювання
податкових декларацій з податку на
додану вартість, за якими нараховано
від'ємне значення та/або задекларовано
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість (затверджено Наказом
Державної податкової служби України
19.06.2012 р. N 522, не зареєстрований в
Міністерстві Юстиції України),
оскільки вказаний пункт передбачає, що
довідка у формі висновку складається у
разі:

відсутності порушень за результатами
перевірки правомірності нарахування
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту (з урахуванням
рекомендацій, наведених у додатку 1 до
Наказу);

відсутності порушень за результатами
перевірки правомірності нарахування
сум бюджетного відшкодування ПДВ (у
повному обсязі) із зазначенням
результатів дослідження обставин, що
передували підтвердженню
правомірності нарахування такого
відшкодування (додаток 1 до Наказу).

Відповідно до висновків довідки у
формі висновку за результатами
перевірки контролюючим органом
встановлено наявність достатніх
підстав, що свідчать про необхідність
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
відповідно до п.п. 78.1.8 ст. 78.1 ст. 78, п. 200.11
ст. 200 ПК України та п. 3 Постанови КМУ
від 27.12.2010 р. № 1238, а саме: ТОВ "Амкріс"
задекларовано бюджетне відшкодування
більше 100 тис. грн., а також відсоток
загальної суми розбіжностей до суми
ПДВ, задекларованої платником до
відшкодування (Кр менше чи дорівнює 10%).

З урахуванням п.200.21 ст.200 Податкового
кодексу України відповідачем на адресу
ТОВ "Амкріс" було направлено
повідомлення №10487 від 04.07.2014 року, в
якому зазначено, що вказаний платник
податку не має права на автоматичне
бюджетне відшкодування ПДВ відповідно
до п.200.18 ст. 200 ПК України, оскільки не
відповідає критеріям на автоматичне
бюджетне відшкодування, визначеним
п.200.19 ст.200 Податкового кодексу України,
а саме: відсоток загальної суми
розбіжностей до суми ПДВ,
задекларованої платником до
відшкодування, перевищує 10% заявленої
платником податків суми бюджетного
відшкодування - (Кр <10%): 73,857 % (а.с. 8).

Відповідно до пояснень представника
відповідача саме вищевказана довідка у
формі висновку слугувала підставою для
направлення позивачу спірного
повідомлення №10487 від 04.07.2014 року, а при
розрахунку коефіцієнту розбіжностей
контролюючим органом були використані
дані податкової звітності позивача за
березень, квітень, травень 2014 року.

Суд, перевіряючи прийняте відповідачем
рішення на відповідність вимогам ч. 3
ст. 2 КАС України, приходить до
наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту
14.1 статті 14 Податкового кодексу
України бюджетне відшкодування - це
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Так, порядок визначення суми податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
встановлені ст. 200 Податкового кодексу
України.

Пунктом 200.6 статті 200 Податкового
кодексу України визначено, що платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті.

Згідно з п. 200.18 ст. 200 Податкового
кодексу України платники податку, які
мають право на бюджетне відшкодування
відповідно до цієї статті, подали
відповідну заяву та відповідають
критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї
статті, мають право на автоматичне
бюджетне відшкодування податку.

Пунктом 200.19 статті 200 Податкового
кодексу України встановлено, що право
на отримання автоматичного бюджетного
відшкодування податку мають платники
податку, які відповідають одночасно
всім критеріям, що визначені
зазначеною нормою цього Кодексу,
зокрема відповідно до п.п.200.19.4 п. 200.19 ст.
200 Податкового кодексу України, якщо
загальна сума розбіжностей між
податковим кредитом, сформованим
платником податку за придбаними
товарами/послугами та податковими
зобов'язаннями його контрагентів, в
частині постачання таких
товарів/послуг, що виникла протягом
попередніх трьох послідовних
календарних місяців, не перевищує 10
відсотків заявленої платником
податків суми бюджетного
відшкодування.

В той же час, п. 200.20 ст. 200 Податкового
кодексу України визначено, що порядок
визначення відповідності платника
податку критеріям, зазначеним у пункті
200.19 цієї статті, затверджується
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

Так, пунктом 2 Порядку визначення
відповідності платника податку
критеріям, які дають право на отримання
автоматичного бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, затвердженого наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 10.12.2013 №781, передбачено, що для
отримання права на автоматичне
бюджетне відшкодування сум податку на
додану вартість платник податку
повинен відповідати одночасно
критеріям, визначеним пунктом 200.19
статті 200 розділу V Кодексу.

Критерії оцінки платника,
відповідність яким надає такому
платнику податку право на отримання
автоматичного бюджетного
відшкодування сум ПДВ, побудовані на
аналізі даних його звітних показників
та наявної податкової інформації.

Разом з тим, пунктом 200.21 статті 200
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі невідповідності
за висновком контролюючого органу
платника податку визначеним цією
статтею критеріям та відсутності у
такого платника права на автоматичне
бюджетне відшкодування податку
контролюючий орган зобов'язаний
протягом 17 календарних днів після
граничного терміну подачі звітності
повідомити платника податку про
відповідне рішення та надати детальні
пояснення і розрахунки за критеріями,
значення яких не дотримано. Відповідне
рішення може бути оскаржене платником
податку у встановленому порядку.

Вказана норма також кореспондується з
п. 7 Порядку визначення відповідності
платника податку критеріям, які дають
право на отримання автоматичного
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 10.12.2013 №781, яким
встановлено, що територіальний орган
доходів і зборів протягом 17
календарних днів після граничного
терміну подачі звітності повідомляє
платника податку шляхом
надсилання/вручення письмового
повідомлення про невідповідність
критеріям, визначеним у Кодексі, які
дають право на автоматичне бюджетне
відшкодування, з наданням детального
пояснення і розрахунків за критеріями,
значення яких не дотримано (за формою
згідно з додатком до цього Порядку, яка
формується на підставі даних переліку
платників податку, які не відповідають
критеріям, визначеним у Кодексі, та не
мають права на автоматичне бюджетне
відшкодування ПДВ).

Виходячи із системного аналізу
зазначених нормативно-правових норм,
суд приходить до висновку, що
відповідач, виконуючи вимоги
законодавства, повинен направити
позивачеві повідомлення згідно
додатку до Порядку № 781 та окремим
документом надати детальні пояснення
та розрахунки за критеріями, значення
яких не дотримано платником.

Так, пунктом 3.4. зазначеного Порядку
передбачено, що загальна сума
розбіжностей між податковим кредитом,
сформованим платником податку за
придбаними товарами/послугами, та
податковими зобов'язаннями його
контрагентів, в частині постачання
таких товарів/послуг, за даними
податкових накладних, що виникла
протягом трьох попередніх звітних
періодів (кварталу), не перевищує 10
відсотків заявленої платником
податків суми бюджетного
відшкодування. Для формування
зазначеного критерію використовуються
дані, відображені платником податку в
додатках до податкової звітності з ПДВ
(декларацій та/або уточнюючих
розрахунків): Розшифровці податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів, Розрахунку
коригування сум ПДВ до податкової
декларації з ПДВ.

Порядок розрахунку: коефіцієнт
розбіжностей (Кр) визначається як
співвідношення загальної суми
розбіжностей між податковим кредитом,
сформованим платником податку за
придбаними товарами/послугами, та
податковими зобов'язаннями його
контрагентів в частині постачання
таких товарів/послуг до суми ПДВ,
задекларованої платником до
відшкодування у поточному звітному
періоді, за встановленою формулою.

В порушення зазначених вище вимог
законодавства відповідачем не було
надано позивачу детальних пояснень та
розрахунків за критеріями, значення
яких не дотримано. В оскаржуваному
повідомленні зазначено тільки
показник коефіцієнту розбіжностей (Кр)
на рівні 73,857 %. Однак, ні в повідомленні,
ні в будь-якому іншому документі
відповідачем не надано позивачу
детальний розрахунок цього
коефіцієнта розбіжностей, а також
пояснення з цього приводу. Представник
відповідача в судовому засіданні
зазначив, що детальні пояснення та
розрахунки контролюючим органом не
складались та не направлялись на
адресу підприємства позивача.

З наданих суду представником
відповідача письмових пояснень
вбачається, що при прийнятті рішення
про невідповідність ТОВ "Амкріс"
критеріям на автоматичне бюджетне
відшкодування, контролюючим органом
були використані дані Автоматизованої
системи співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України, згідно якої податковим
органом було встановлено розбіжності
по взаємовідносинам позивача з ТОВ «СП
«ТЕХНОЙОД», ТОВ «СП ТЕХНОПРОМ», які
перебувають на обліку у Сакській ОДПІ
ГУ Міндоходів в АР Крим, та ТОВ
«ІНТЕЛЛА», щодо якого відповідачем
було направлено запит на проведення
зустрічної звірки до ДПІ у Київському
районі м. Харкова ГУ Міндоходів у
Харківській області. При цьому
зазначено, що відповідачем було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку щодо перегляду
висновку камеральної перевірки з
питання визначення достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
позивача, за результатом якої було
підтверджено заявлену суму бюджетного
відшкодування.

Так, суд звертає увагу на те, що в
матеріалах справи міститься довідка
документальної позапланової виїзної
перевірки правомірності нарахування
ТОВ "Амкріс", , від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту та бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на поточний
рахунок за квітень-травень 2014 року
№2515/20-38-15-01-09/33290318 від 18.07.2014 року (а.с.
9-52). Згідно висновків даної довідки
контролюючим органом в ході проведеної
перевірки не встановлено порушень при
відображенні ТОВ "Амкріс" декларації з
ПДВ за квітень 2014 року від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту у сумі 298671,00 грн. та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на розрахунковий рахунок у
сумі 490350,00 грн., за травень 2014 року
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту у сумі 181725,00 грн. та
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок у сумі 364544,00 грн.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Суд зазначає, що відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
надано суду достатніх беззаперечних
доказів наявності коефіцієнту
розбіжностей на рівні 73,857 %, та
відповідно не доведено правомірності
прийнятого податкового повідомлення.
Відтак податковим органом порушено
положення ст. 200 ПК України в частині
направлення повідомлення про
відсутність у позивача права на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість, що є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Також суд зазначає, що оскільки
оскаржуване повідомлення, яким
позивача позбавлено права на
автоматичне бюджетне відшкодування
прийняте з порушенням положень
визначених податковим законодавством
України, то суд вважає за необхідне
поновити ТОВ "Амкріс" в Реєстрі
платників податку на додану вартість,
які мають право на автоматичне
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість, з травня 2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових та
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень має бути законними
та обґрунтованими , прийнятими чи
вчиненими в межах наданих повноважень,
мати під собою конкретні об'єктивні
факти, на підставі яких його ухвалено
або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст.
2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, перевіряє чи
прийнято такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є законними та
обґрунтованими, у зв'язку з чим
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "Амкріс" до
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
повідомлення та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити в повному
обсязі.

Скасувати повідомлення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 04.07.2014 року №10487.

Зобов'язати Основ'янську об'єднану
державну податкову інспекцію м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
поновити з травня 2014 року товариство з
обмеженою відповідальністю "Амкріс" в
реєстрі платників податку на додану
вартість, які мають право на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку на додану вартість.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі УДКСУ у Червонозаводському
районі міста Харкова Харківської
області (код 37999628) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Амкріс" (код: 33290318)
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 73 грн. 08 коп. (сімдесят три грн. 08
коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено
05.11.2014 року.

Суддя
К.О. Севастьяненко