Справа № 337/6287/14-а
Суддя: Бредун Д. С.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№2-а/337/164/2014
Справа №337/6287/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року суддя Хортицького
районного суду міста Запоріжжя Бредун
Д.С., розглянувши в порядку скороченого
провадження матеріали справи за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Хортицькому районі міста Запоріжжя,
про визнання неправомірними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просить визнати
незаконними дії УПФ, та зобов'язати
відповідача перерахувати та виплатити
основну пенсію по інвалідності та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 25 липня 2014 року та 01 липня 2014 року
відповідно, а також додаткову пенсію
відповідно до вимог ч. 2 ст. 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 11 % заробітку за стаж роботи,
що перевищує 20 років, з 25 липня 2014 року .

Представник УПФУ в Хортицькому районі
м. Запоріжжя надав заперечення, в яких
просить відмовити в задоволенні позову
в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач має
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія І) та є інвалідом ІІІ групи,
захворювання якого пов'язано з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильської катастрофи.
Позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Хортицькому районі м. Запоріжжя та
отримує пенсію по інвалідності та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ст. 49 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: державної пенсії; додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Статтею 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, віднесеним до
категорії I, інвалідам ІІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком. Виплата додаткової пенсії
відповідно до ст. 53 зазначеного Закону
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Згідно з ч.4 ст. 54 цього ж Закону, яка
визначає підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1, та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів
України на виконання вказаного
положення ст. 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильські катастрофи» 23.11.2011 року
прийнято постанову №1210 «Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
якою передбачено, що мінімальний
розмір пенсії для учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
3 групи інвалідності становить 145
відсотків прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Разом з тим виплачується щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 284,70 грн. У
відповідності до вказаної постанови КМ
України позивачу провадиться
нарахування і виплата основної та
додаткової пенсій.

При цьому, положення п.28 розділу II
Закону України «Про державний бюджет
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» №107-VI, яким
були внесені зміни до ст. 50 та ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» і які обмежували права
інвалідів 3 групи, віднесених до
категорії 1 потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, щодо
призначення щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком та призначення державної
пенсії інвалідам, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по ІІІ групі інвалідності,
в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій
за віком, - Рішенням Конституційного
суду України у справі №10-рп/2008 від
22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їхні окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
із дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, вищенаведені положення ч.4
ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними у редакції до
внесення змін до них Законом України
«Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України».

На даний час Закони України «Про
державний бюджет України на 2011 рік»,
«Про державний бюджет України на 2012
рік» та «Про державний бюджет України
на 2013 рік», які також обмежували права
інвалідів 3 групи, віднесених до
категорії 1 потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, щодо
призначення щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком та призначення державної
пенсії інвалідам, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по ІІІ групі інвалідності,
в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій
за віком, - втратили чинність.

У рішенні №3-рп від 25.01.2012р.
Конституційний суд України зазначив,
що надання Верховною Радою України
права Кабінету Міністрів України
встановлювати у випадках, передбачених
законом, порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України. Отже, Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Отже, в аспекті конституційного
подання положення частини другої
статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116
Конституції України треба розуміти
так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Таким чином, суд погоджується з
доводами відповідача, що
Конституційний Суд України визнав
конституційним регулювання Кабінетом
Міністрів України розмір соціальних
виплат та допомог, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Разом з тим, метою і особливістю закону
про Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій
(пункт 4 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі про
соціальні гарантії громадян).

Таким чином, виключно законом про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків, що
кореспондується з положеннями ст. 95
Конституції України.

Так, з 01.01.2014 року набрав чинності Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», яким і визначено, зокрема,
доходи і видатки Державного бюджету
України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» не
передбачено інших умов для реалізації
положень Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» ніж ті, які визначені
останнім. Зміни, зокрема, до ст.ст. 50, 54
Закону в частині визначення розмірів
державної та додаткової пенсії особам
не вносилися, не делеговано права на
встановлення розмірів таких виплат і
Кабінету Міністрів України.

Отже, суд приходить до висновку, що
застосування відповідачем у 2014 році
положень постанови Кабінету Міністрів
України від 23.11.2011 року №1210 при
нарахуванні державної та додаткової
пенсії суперечить положенням Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
і Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», та не може бути
віднесено до реалізації права Кабінету
Міністрів України на встановлення
розмірів соціальних виплат та допомог,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, як таке, що
передбачено законом.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014 року
є чинними і підлягають застосуванню: ч.4
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції, відповідно до
якої державна пенсія для інвалідів,
щодо яких встановлено причинний
зв'язок інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по ІІІ групі інвалідності,
не може бути нижчою 6 мінімальних
пенсій за віком та ст. 50 цього Закону
України, в редакції, відповідно до якої
інвалідам 3 групи, віднесеним до
категорії 1 потерпілих від
Чорнобильської катастрофи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Щодо вимог позивача про перерахунок та
виплату йому додаткової пенсії
відповідно до вимог ч. 2 ст. 56Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», тобто
у розмірі 11 % заробітку за стаж роботи,
що перевищує 20 років, судом встановлено
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» Право на
пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3,
4, за умови стажу роботи не менш як:
чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із
збільшенням пенсії на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений цим пунктом стаж, але не
вище 75 процентів заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком N 1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше - не
вище 85 процентів заробітку.

Проте, як вбачається з копії листа
Пенсійного фонду України № 8875/К 11 від
12.09.2014, статтею 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що за кожний
повний рік страхового стажу понад 25
років чоловікам пенсія за віком
збільшується на 1 відсоток розміру
пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27
цього Закону, але не більш як на 1
відсоток мінімального розміру пенсії
за віком. Враховуючи те, що розмір
пенсії позивача обчислювався з
урахуванням страхового стажу 31 рік 1
місяць 29 днів, в тому числі з
урахуванням 2 років за стаж роботи за
Списком № 1, доплата за понаднормовий
стаж була встановлена в розмірі 6 % від
мінімального розміру пенсії (764,00 грн. -
мінімальний розмір пенсії для
працюючих пенсіонерів).

Крім того, як зазначило позивачу
Мінсоцполітики у своєму листі №
4114/039/161-14 від 15.07.2014, обчислення йому
пенсії з урахуванням норм ст. 27 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», тобто
за принципом: від базового розміру та
збільшення пенсії за кожний рік роботи
понад встановлений стаж, але у прямій
залежності від страхового стажу та
заробітку кожної особи, - є недоцільним,
оскільки призведе до зменшення розміру
пенсії.

Проте з таким висновком погодитись не
можна, оскільки, на думку Верховного
суду України, положення ч. 3 ст. 28 Закону
№ 1058-ІV не є перешкодою для
застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних з нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого ч. 1 ст. 28. Аналогічну
позицію Верховного Суду України щодо
можливості застосування положення ч. 3
ст. 28 Закону № 1058-ІV для розрахунку
пенсій чи доплат, передбачених Законом
№ 796-ХІІ, вже неодноразово було
відображено у постановах від 30 вересня
2008 року (справа № 21-217во08), 4 листопада
2008 року (справа № 21-903во08), 16 вересня 2009
року (справа № 21-1293во09).

За таких обставин, дії відповідача суд
вважає неправомірними.

При цьому, адміністративний позов не
може бути задоволено в повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, встановлюється
шестимісячний строк, який обчислюється
коли особа дізналась, або повинна була
дізнатись про порушене своє право.

Позивач звернувся до Хортицького
районного суду міста Запоріжжя з
адміністративним позовом 29 вересня 2014
року, тому суд вважає необхідним
застосувати строк позовної давності та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивачу з 29
березня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 2, 18, 71, 93, 94, 99, 104, 161-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Хортицькому районі м.
Запоріжжя щодо відмови в нарахуванні
та виплаті ОСОБА_1 основної пенсії по
інвалідності, додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, та
додаткової пенсії у розмірі 11 %
заробітку за стаж роботи, що перевищує
20 років, на підставі ст.ст. 50, 54, ст.56 ч. 2
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - неправомірними.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Хортицькому районі м.
Запоріжжя здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату державної
пенсії на підставі ст. 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в обсязі не
нижче 6-ти (шести) розмірів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність; додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі
ст. 50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в обсязі 50% (п'ятдесят
відсотків) розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність; а також додаткову
пенсію у розмірі 11 % заробітку за стаж
роботи, що перевищує 20 років, - за
відрахуванням фактично отриманих ним
сум, починаючи з 29 березня 2014 року.

В задоволенні іншої частини позову -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Хортицький районний суд м. Запоріжжя
шляхом подання апеляційної скарги на
постанову суду протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя:

Д.С. Бредун