Справа № К/9991/26088/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/26088/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського
районного суду м. Донецька від 12 грудня
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2012 року у справі
№2а-11153/11/0523 за позовом ОСОБА_4 до
Виконавчого комітету Донецької
міської ради, третя особа - ОСОБА_5 про
визнання нечинним та скасування
рішення та державного акту на право
власності на землю, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулась з
позовом до Виконавчого комітету
Донецької міської ради, третя особа -
ОСОБА_5 про визнання нечинним та
скасування окремих положень рішення
від 21.06.2000 року №250 щодо передачі у
приватну власність земельної ділянки
по АДРЕСА_1, скасування державного акту
на право власності на земельну ділянку
серія ЯЖ № 816313.

Ухвалою Київського районного суду м.
Донецька від 12 грудня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2012 року, позовну заяву
залишено без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись з ухвалою Київського
районного суду м. Донецька від 12 грудня
2011 року та ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2012 року, ОСОБА_4
звернулась з касаційною скаргою, у якій
просить скасувати судові рішення
першої та апеляційної інстанції, та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначених судових рішень було
порушено норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач є власником жилого
будинку з надвірними спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Власником суміжної земельної ділянки
АДРЕСА_1 згідно державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 816313 є ОСОБА_5

17.09.2010 р. ОСОБА_5 звернувся до
виконавчого комітету Київської
районної у м. Донецьку ради із заявою
про вирішення земельного спору між
земельними ділянками АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2. До поданої заяви ОСОБА_5 було
надано пакет документів, зокрема
пояснювальна записка до технічної
документації з передачі земельної
ділянки у приватну власність гр.
ОСОБА_6, з якої вбачається що земельна
ділянка площею 359 кв.м по АДРЕСА_1 була
передана в приватну власність на
підставі рішення виконавчого комітету
Донецької міської ради №250 від 21.06.2000.

За результатами заяви ОСОБА_5
виконкомом Київської районної у
м.Донецьку ради прийнято рішення від
13.10.2010 р. №338, яким вирішено
рекомендувати гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_7
привести суміжну межу між земельними
ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у
відповідність до державного акту на
право власності від 17.04.2009 р. Виконати
повторно винос в натурі межових знаків
в присутності власників (користувачів)
суміжних земельних ділянок.

У зв'язку із цим, позивач вважає, що
рішення виконавчого комітету
Донецької міської ради №250 від 21.06.2000 р.,
на підставі якого земельна ділянка
площею 359 кв.м. по АДРЕСА_1 була передана
в приватну власність є незаконним та
підлягає скасуванню.

Залишаючи позовну заяву розгляду, суди
зробили висновок про те, що позивачем
пропущено строк звернення до суду,
встановлений ст.ст. 99, 100 КАС України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів виходячи з
наступного.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 99 КАС
України (в редакції станом на час
звернення з позовом) адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 100 КАС України (в редакції
станом на час звернення з позовом)
визначено адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Так, позивач оскаржує рішення
виконавчого комітету Донецької
міської ради №250 від 21.06.2000 р., однак до
суду із адміністративним позовом вона
звернулась тільки 21.10.2011 р., тобто з
пропуском шестимісячного строку.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання позивача
на не пропущення строку звернення до
суду, оскільки їй стало відомо про
порушення свого права лише 29.09.2011 р.,
після отримання викопіювання
чергового земельно-кадастрового плану.

Як вірно встановлено судами, за
результатами розгляду заяви ОСОБА_5 про
вирішення межового спору між
земельними ділянками АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 виконкомом Київської районної
у м. Донецьку ради прийнято рішення від
13.10.2010 р. №338. При цьому, ОСОБА_5 комісії
було надано пакет документів стосовно
земельної ділянки АДРЕСА_1, зокрема
пояснювальна записка до технічної
документації з передачі земельної
ділянки у приватну власність гр.
ОСОБА_6, з якої вбачається що земельна
ділянка площею 359 кв.м. по АДРЕСА_1 була
передана в приватну власність на
підставі рішення виконавчого комітету
Донецької міської ради №250 від 21.06.2000.

Разом з тим, ОСОБА_4 в позовній заяві
зазначає, що про існування
оскаржуваного рішення дізналася зі
свідоцтва про право на спадщину,
предметом якого була земельна ділянка
АДРЕСА_1. Копію свідоцтва та інші
документи, які мають відношення до
ОСОБА_5 отримала під час розгляду спору
щодо межі виконкомом Київської
районної ради, тобто 13.10.2010 р.

Отже, на час прийняття рішення, у жовтні
2010 року, позивачка повинна була
дізнатися про порушення свого права
саме оскаржуваним рішенням.

Таким чином, висновок судів першої та
апеляційної інстанцій про залишення
позовної заяви про визнання нечинним
та скасування рішення від 21.06.2000 року
№250, скасування державного акту на
земельну ділянку серія ЯЖ № 816313 без
розгляду, є обґрунтованим.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій повно і
правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовано до них норми матеріального
та процесуального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Донецька від 12 грудня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: