Справа № 872/2396/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2014 рокусправа № 0870/9735/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Запорізькій
області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року

у справі № 0870/9735/12

за позовом Державної фінансової
інспекції в Запорізькій області

до Приазовської селищної ради
Приазовського району Запорізької
області

про зобов'язання вчинити певні дії,-

встановиВ:

Державна фінансова інспекція в
Запорізькій області звернулась до суду
з позовом до Приазовської селищної
ради Приазовського району Запорізької
області, в якому просила зобов'язати
Приазовську селищну раду
Приазовського району Запорізької
області виконати пп.3 та 4 обов'язкових
вимог Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області від 25.07.2012
№08-08-15-15/7169.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем по восьми договорам
оренди землі, укладеним до 28.09.2009, не
проведено перерахунку розмірів
орендної плати та не підписано
додаткових угод щодо збільшення
орендної плати до розмірів,
передбачених Положенням про порядок
визначення розмірів орендної плати при
укладанні договорів оренди землі на
території Приазовської селищної ради,
затвердженим рішенням Приазовської
селищної ради №18 від 29.01.2009, що призвело
до недоотримання (втрат) місцевими
бюджетами коштів на загальну суму 139518,38
грн. Позивач також зазначає, що
відповідачем неправомірно виплачено
преміальні виплати, виплати
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань заступнику Приазовського
селищного голови Гаврилішину С.В.,
оскільки були відсутні відповідні
рішення сесії Приазовської селищної
ради на здійснення вказаних виплат.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року адміністративний позов
задоволено частково. Зобов'язано
відповідача виконати пункт 4 вимоги
позивача від 25.07.2012 №08-08-15-15-/7169; в
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу (а. с. 69), в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове судове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
питання щодо не проведення перерахунку
розмірів орендної плати земельних
ділянок, яке призвело до недоотримання
(втрат) місцевими бюджетами коштів на
загальну суму 139518,38 грн., належить до
повноважень органів Державної
фінансової інспекції. Позивач також
вказує, що відповідачем не було вжито
достатніх заходів по усуненню порушень
виявлених за результатами ревізії, а
саме не внесено змін до договорів
оренди земельних ділянок, не
відображено дебіторську
заборгованість по бухгалтерському
обліку, внаслідок чого місцевим
бюджетом недоотримано відповідну суму
грошових коштів.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час та місце розгляду
справи сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, позивачем
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
відповідача за період з 01.01.2009 по 01.07.2012,
за результатами якої складений акт
№08-21/12 від 20.07.2012.

Ревізією встановлено проведення
відповідачем за період з 01.01.2009 по 01.07.2012
преміальних виплат та виплат
матеріальних допомог на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань заступнику Приазовського
селищного голови Гаврилішину С. В. при
відсутності відповідних рішень сесії
Приазовської селищної ради, що є
порушенням абз.2 п.6 Постанови №268, яке
призвело до зайвих видатків по оплаті
праці на загальну суму 43091,97 грн.

Також, в акті ревізії встановлено, що на
порушення пп.6.1 Положення про порядок
визначення розмірів орендної плати при
укладанні договорів оренди землі на
території Приазовської селищної ради,
затвердженого рішенням Приазовської
селищної ради від 29.01.2009 №18, за період з
01.10.2009 по 01.07.2012 не було проведено
перерахунок розмірів орендної плати та
не укладено додаткових угод до
договорів оренди земельних ділянок
щодо підвищення орендної плати, що
призвело до недоотримання (втрат)
місцевим бюджетом коштів на загальну
суму 139518,38 грн.

Вказаний акт підписано відповідачем
без заперечень.

На підставі акту перевірки позивачем
видано вимогу щодо усунення порушень,
виявлених ревізією Приазовської
селищної ради №08-08-15-15/7169 від 25.07.2012,
пунктом третім якої зобов'язано
відповідача звернутися до орендарів
земельних ділянок з пропозицією в
порядку та на умовах ч.3 ст.631 Цивільного
кодексу України внести зміни до
договорів оренди в частині збільшення
розмірів орендних ставок та приведення
їх у відповідність до рішення селищної
ради від 29.01.2009 №18, відобразити в
бухгалтерському обліку дебіторську
заборгованість орендарів; в разі
відмови контрагентом внести такі
зміни, розірвати договір в
установленому законодавством порядку;
в іншому випадку стягнути з осіб,
винних у заниженні орендних ставок,
шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст. ст. 130-136 Кодексу
законів про працю.

Пунктом четвертим вказаної вимоги
зобов'язано відповідача повернути
зайво виплачені кошти селищного
бюджету які впродовж 2009 - 2012 років, які
було витрачено на оплату праці; в
іншому випадку стягнути з особи,
винної у зайвій виплаті грошових
коштів у сумі 43091,97 грн. у порядку та
розмірах, встановлених ст. ст. 133-136
Кодексу законів про працю; провести
перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до
державних цільових фондів щодо
повернення зайво сплачених коштів в
сумі 15685,47 грн.; відповідно до п.3.2
Інструкції з обліку коштів,
розрахунків та інших активів бюджетних
установ, затвердженої наказом
Державного казначейства України від
26.12.2003 р. №242, кошти, які надійдуть на
відновлення касових видатків
кошторису, проведених у минулих
періодах, перерахувати в доход
селищного бюджету.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
пункт 4 вимоги, як загалом і все рішення,
відповідачем не оскаржувалось в
судовому порядку. Листом від 22.08.2012 № 1347
відповідач повідомив позивача, що він
звертався до заступника голови
селищної ради Гаврилішина С.В. з
вимогою про повернення суми коштів в
розмірі 43091,97 грн., проте останній
відмовився від такого повернення.
Оскільки відповідач не подав суду
жодних доказів на підтвердження вжиття
додаткових (альтернативних) заходів,
спрямованих на усунення порушення,
визначеного п.4 вимоги, суд першої
інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість позову в цій частині.

Щодо виконання п.3 вимог суд першої
інстанції встановив, що відповідач
вживає заходи щодо усунення порушень,
виявлених за результатами ревізії.
Крім того, приймаючи рішення про
зобов'язання відповідача усунути
виявлені порушення шляхом внесення
змін до договорів оренди в частині
підвищення розміру орендної плати,
позивач діяв необґрунтовано та не
розсудливо, оскільки до повноважень
органів державної фінансової
інспекції не відноситься здійснення
контролю за правильністю обчислення і
справляння орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності. Відтак, позовна вимога
позивача про зобов'язання відповідача
виконати п. 3 є не обґрунтованою.

Колегія суддів, виходячи з фактичних
обставин справи, норм діючого
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, погоджується з судом
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову в
частині зобов'язання відповідача
виконати п.3 вимог №08-08-15-15/7169 від 25.07.2012,
зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України
№2939-ХІІ від 26.01.1993 «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
в редакції, що діяла на час складення
позивачем вимоги від 25.07.2012 №08-08-15-15/7169
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

За приписами пунктів 7 та 10 статті 10
Закону №2939-ХІІ головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства та звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженим Указом Президента
України від 23.04.2011 № 499/2011, Державна
фінансова інспекція України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
службових осіб підконтрольних установ
усунення виявлених порушень
законодавства; звертається до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Також Положенням установлено, що у
разі, якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів,
Держфінінспекція України має право
звернутися до суду в інтересах держави.

Отже, аналіз наведених норм дає
підстави вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджетів та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

Разом з тим, приписи зазначених норм
права не наділяють суб'єкта владних
повноважень правами щодо спонукання
підконтрольної організації на
укладення договорів чи здійснення
коригування фінансового обліку.

Відповідно до положень ст. 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Порядок внесення змін до укладених
договорів визначається положеннями
Господарського та Цивільного кодексів
України.

Так, згідно зі статтею 188
Господарського кодексу України зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
договору заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Відповідно до приписів статі 651
Цивільного кодексу України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зокрема, договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно зі статтею 654 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій формі, що й договір,
зо змінюється або розривається, якщо
інше не встановлено договором або
законом чи не випливає із звичаїв
ділового обороту.

Таким чином, зміна умов договорів або
розірвання договорів є результатом
вільного волевиявлення сторін, отже не
може бути зумовлена зобов'язанням
виконання вимоги.

Орган державного фінансового контролю
не може здійснювати владні
(управлінські) функції шляхом
втручання у відносини сторін договору
оренди землі, тому, хоча зміна розміру
оренди земельної ділянки є підставою
для перегляду встановленого розміру
орендної плати шляхом внесення
відповідних змін до договору оренди
землі його учасниками, зазначене не
тягне автоматичну зміну умов договору
щодо розміру орендної плати.

З огляду на викладене, вимоги позивача
щодо зобов'язання відповідача внести
зміни до договорів оренди, в іншому
випадку розірвати договори не
відповідає приписам законодавства.
Відповідно, є безпідставними вимоги
щодо зобов'язання відповідача
відобразити в обліку дебіторську
заборгованість за недоотриману
орендну плату.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
законне та обґрунтоване рішення про
часткове задоволення позову.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Запорізькій
області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року у справі № 0870/9735/12 - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко

Згідно з оригіналом.

Помічник судді
А.О. Зайцева