Справа № 872/7640/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2014 рокусправа № 2а/0470/14849/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів: Ясенової
Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Троянова А.С.

апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2013 року

по справі № 2а/0470/14849/12 за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області

про визнання протиправним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2012 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Дніпропетровській області, в якому
просить визнати протиправною та
скасувати постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
№176-Ю від 13.11.2012 року про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності у розмірі 11
180,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що позивач не
погоджується з оскаржуваною
постановою, вважає, що вона прийнята з
порушенням норм чинного законодавства,
оскільки в ній не зазначено, які саме
положення частини 4 статті 41 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" від 17.02.2011 року № 3038-VI
порушено, таким чином не визначено, за
порушення якої норми позивач
притягується до відповідальності. Крім
того, станом на момент винесення
постанови №176-Ю від 13.11.2012 року фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 вже було
введено магазин в експлуатацію.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2013 року даний позов
задоволений.

Не погодившись з даним рішенням суду
представник відповідача подав
апеляційну скаргу. В апеляційній
скарзі просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову. Зазначає, що судом першої
інстанції не повно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, постанову
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явились, про час
та місце слухання справи повідомлялися
належним чином, а тому відповідно до ст.
41 КАС України фіксування судового
засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що відповідно
до наказу від 10.01.2012 року №7 ОД видано
направлення №526 від 18.04.2012 року на
здійснення позапланової перевірки
будівлі магазину, який знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 на предмет дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил.
Перевірка проводилась у присутності
директора.

За результатами перевірки 23.04.2012 року
складено Акт перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів, яким
встановлено факт експлуатації
приміщення магазину за адресою
АДРЕСА_1 без без дозвільної
документації.

На підставі акту перевірки
відповідачем 23 квітня 2012 року складено
приписи про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, якими, у
зв'язку із встановленням факту
експлуатації приміщення під магазин
по АДРЕСА_1. без прийняття його в
експлуатацію, що є порушенням ст.39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», заборонено
експлуатацію зазначеного об'єкту з 23
квітня 2012 року та зобов'язано позивача
усунути порушення вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності у
встановленому законодавством порядку
строком до 31 серпня 2012 року.

14 травня 2012 року відповідачем винесено
постанову №107-ю про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, якою у
зв'язку з порушенням фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог ч.8
ст.39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та на
підставі абз.2 п.6 ч.2 ст.2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» накладено штраф у розмірі
49 230 грн.

31 жовтня 2012 року відповідачем
проведена позапланова перевірка по
АДРЕСА_1. виконання позивачем приписів
від 23 квітня 2012 року, якою відповідно до
Акту перевірки від 02.11.2012 року також
встановлено, що ФОП ОСОБА_1, в порушення
ч.4 ст.41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
вимоги припису не виконані.

На підставі актів перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів та
протоколів про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 02
листопада 2012 року, відповідачем 13
листопада 2012 року винесені постанови №
176-ю про накладення на позивача штрафу
відповідно до абз.1 п.1 ч.6 ст.2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» у розмірі 11 180 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов виходив з тих обставин, що
постанова №176-ю від 13 листопада 2012 року
є протиправною та такою, що підлягає
скасуванню з підстав що на момент
здійснення перевірки декларація про
готовність об'єкта до експлуатації
знаходилася у суді на вирішенні
питання про адміністративне
правопорушення за самовільну
експлуатацію.

Колегія суддів не погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.10 Закону України
«Про архітектурну діяльність» для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд. Державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 травня 2011 року №553 затверджений
Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
який визначає процедуру здійснення
заходів, спрямованих на дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності (далі -
Порядок № 553).

Відповідно до п.2 Порядку №533 державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за дотриманням вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, проектної документації,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, технічних умов, порядку
здійснення авторського і
технічного нагляду, ведення
загального та (або) спеціальних
журналів обліку виконання робіт,
інших нормативних документів під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт, архітектурних,
інженерно-технічних і конструктивних
рішень, застосування будівельної
продукції. вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, інших вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, правилами та
проектною документацією, щодо
створення об'єкта будівництва.

Згідно ч.4 ст.41 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», п.11 Порядку № 553 посадові
особи інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право:
безперешкодного доступу до місць
будівництва об'єктів та до об'єктів, що
підлягають обов'язковому обстеженню;
складати протоколи про вчинення
правопорушень, акти перевірок та
накладати штрафи відповідно до закону;
видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил;
одержувати в установленому
законодавством порядку від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, фізичних осіб
інформацію та документи, необхідні для
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю;
забороняти за вмотивованим письмовим
рішенням керівника органу державного
архітектурно-будівельного контролю чи
його заступника експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих в експлуатацію.

Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, що належать до I -
III категорій складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснювалося на
підставі будівельного паспорта,
здійснюється шляхом реєстрації
відповідною інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Як встановлено ч.8 ст.39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», експлуатація закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, забороняється.

Із матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
ФОП ОСОБА_1 в 2005 році самовільно без
дозволу інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
виконав роботи з будівництва магазину,
який на момент проведення перевірки
експлуатувався без вводу в
експлуатацію.

Відповідачем при проведенні перевірок
встановлено факт експлуатації
позивачем нежитлового приміщення під
магазин по АДРЕСА_1., в порушення вимог
ч.8 ст.39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», без введення об'єкта в
експлуатацію у встановленому законом
порядку, що послугувало підставою для
винесення відповідачем приписів від 23
квітня 2012 року та від 02.11.2012 року про
усунення вказаних порушень та
постанови від 14 травня 2012 року №107-ю про
накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу на
підставі абз.2 п.6 ч.2 ст.2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» у розмірі 49230 грн.; при
проведенні 02 листопада 2012 року
перевірки виконання позивачами вимог
приписів від 23 квітня 2012 року
встановлено, що в порушення ч.4 ст.41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» приписи не
виконані, що послугувало підставою для
винесення відповідачем постанови від 13
листопада 2012 року № 176-ю про накладення
на кожного з позивачів штрафу за абз.1
п.1 ч.6 ст.2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» у
розмірі по 11 180 грн.

Відповідальність юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (суб'єктів
містобудування) за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
встановлена Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
вчинення суб'єктами містобудування
правопорушень у сфері
містобудівної діяльності тягне
за собою відповідальність,
передбачену цим та іншими законами
України.

Абзац 4 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
встановлює відповідальність за
експлуатацію або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність до експлуатації чи акті
готовності до експлуатації об'єктів III
категорії складності у вигляді штрафу
у розмірі дев'яноста мінімальних
заробітних плат.

Абзац 2 п.1 ч.6 ст.2 Закону встановлює
відповідальність за невиконання
приписів центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
щодо усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил у
вигляді штрафу у розмірі десяти
мінімальних заробітних плат.

Процедуру накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, що передбачені Законом
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» визначає Порядок
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1995 р. № 244.

Відповідно до п.2,4 зазначеного Порядку
справи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності
розглядаються Держархбудінспекцією та
її територіальними органами.

Підставою для розгляду справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності є відповідний протокол,
складений посадовою особою інспекції
за результатами перевірки. Разом з
протоколом складається припис.

Згідно п.6,7 Порядку, питання про
накладення штрафу розглядається в
15-денний строк з дня одержання
протоколу про правопорушення. У разі
потреби справа може розглядатися за
участю представників суб'єкта
містобудування, експертів, інших
причетних до неї осіб.

Рішення про накладення штрафу
оформлюється постановою про
накладення на суб'єкта містобудування
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, що є
виконавчим документом і підлягає
виконанню в установленому законом
порядку. У постанові зазначається
розмір штрафу.

Колегія суддів, враховуючи
встановлений факт порушення позивачем
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, не
погоджується з висновками суду першої
інстанції про протиправність дій
відповідача щодо винесення
оскаржуваного ним рішення, у зв'язку з
чим позов є необґрунтованим.

Крім того, доводи позивача з якими
погодився суд першої інстанції та які
слугували підставою для задоволення
позову, спростовуються матеріалами
справи, а саме, як вбачається з
матеріалів справи, декларація про
готовність об'єкта до експлуатації
(магазину продтоварів) по АДРЕСА_1.
зареєстрована станом на 09 листопада 2012
року № ДП5, що в свою чергу
унеможливлювало надання даної
декларації перевіряючим на час
проведення перевірки.

При винесенні рішення апеляційний суд
виходив із доведеності факту
експлуатації позивачем приміщення
під магазин без введення об'єкта в
експлуатацію у встановленому законом
порядку та правомірності винесення
приписів про усунення порушень вимог
законодавства та постанов про
накладення штрафу за допущені
порушення.

За вказаними обставинами, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
припустився порушень вимог норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку у зв'язку з чим
прийнято рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
таке рішення, згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС
України, підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. Таким чином апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню.

Керуючись ст.ст.195, 198, 202, 205, 206 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області
-задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2013 року по справі № 2а/0470/14849/12 -
скасувати.

У задоволені адміністративного позову
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
-відмовити.

Постанова набирає чинності відповідно
до ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів шляхом
подання касаційної скарги.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
Т.І. Ясенова

Суддя:
А.В. Суховаров