Справа № 803/348/14
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/41389/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого судді суддів:Загороднього
А.Ф., Білуги С.В., Малиніна В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу Відділу
державної виконавчої служби
Камінь-Каширського районного
управління юстиції Волинської області
на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 червня 2014 року у справі за позовом
Відділу державної виконавчої служби
Камінь-Каширського районного
управління юстиції Волинської області
до Прокуратури Камінь-Каширського
району Волинської області про визнання
незаконною та скасування постанови, -

в с т а н о в и л а
:

Відділ державної виконавчої служби
Камінь-Каширського районного
управління юстиції Волинської області
звернувся до суду з позовом до
Прокуратури Камінь-Каширського району
Волинської області про визнання
незаконною та скасування постанови.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційні скарзі Відділ державної
виконавчої служби Камінь-Каширського
районного управління юстиції
Волинської області, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 22 січня 2014 року
заступником прокурора
Камінь-Каширського району Федчиком С.В.
було винесено постанову № 5 про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням та застосуванням
законів. Підставою для проведення
перевірки була власна ініціатива
прокурора згідно пунктів 2.1, 2.4.
Положення про порядок проведення
органами прокуратури перевірок при
здійсненні нагляду за додержанням і
застосуванням законів, затвердженого
Наказом Генерального прокурора
України від 12 листопада 2012 року №111, а
також низький рівень стягнення коштів
державним виконавцем, в результаті
чого сума несплачених коштів по
виконавчих провадженнях постановлених
за позовами прокурорів ставить одну із
найвищих у області, а саме: 2,2 млн. грн.

23 січня 2014 року Відділом державної
виконавчої служби Камінь-Каширського
районного управління юстиції
Волинської області зазначену
постанову оскаржено в порядку,
передбаченому статтею 21 Закону України
«Про прокуратуру».

За результатами розгляду скарги
прокурором Камінь-Каширського району
відмовлено у задоволенні скарги
позивача у зв'язку з відсутністю
підстав для скасування постанови про
проведення перевірки від 22 січня 2014
року, про що останньому було надіслано
лист - відповідь від 05 лютого 2014 року
№36-02-14.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 4 статті 121 Конституції України
на прокуратуру України покладається
нагляд за додержанням законів при
виконанні судових рішень у
кримінальних справах, а також при
застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.

Предметом такого нагляду, згідно з
частиною 1 статті 44 Закону України «Про
прокуратуру» є додержання законності
під час перебування осіб у місцях
тримання затриманих, попереднього
ув'язнення, в установах виконання
покарань, інших установах, що виконують
покарання або заходи примусового
характеру, які призначаються судом,
додержання встановленого
кримінально-виконавчим законодавством
порядку та умов тримання або
відбування покарання особами у цих
установах, їх прав і виконання ними
своїх обов'язків.

Крім того, за правилами статті 22
Кримінально-виконавчого кодексу
України прокурорський нагляд за
додержанням законів при виконанні
кримінальних покарань здійснюється
Генеральним прокурором України і
підпорядкованими йому прокурорами
відповідно до Закону України «Про
прокуратуру» в органах і установах
виконання покарань, тоді як ДВС не
належить до органів і установ
виконання покарань, перелік яких
визначений у частинах першій, другій
статті 11 названого Кодексу.

Порядок здійснення контролю за
законністю виконавчого провадження та
виключний перелік осіб і державних
органів, які мають право проводити
перевірку виконавчого провадження та
витребовувати їх з відповідного органу
ДВС, закріплено у статтях 8, 8-1, 8-2, 8-3
Закону України «Про виконавче
провадження». Частина четверта статті 8
зазначеного Закону також забороняє
втручання інших державних або
недержавних органів та їх посадових
осіб у виконавче провадження, крім
випадків, передбачених цим Законом, та
встановлює, що виїмка чи вилучення
документа виконавчого провадження
здійснюється лише за рішенням суду.

Враховуючи наведене, законодавством до
повноважень прокуратури України
невіднесено нагляд за законністю
виконавчого провадження у цивільних,
господарських та адміністративних
справах. Такий нагляд поширюється лише
на виконання судових рішень у
кримінальних справах, які пов'язані із
обмеженням особистої свободи громадян.

Крім того, у Законі України «Про
виконавче провадження» поняття
«виконавче провадження» розуміється
як завершальна стадія судового
провадження (стаття 1). Наведене
узгоджується із практикою
Європейського суду з прав людини щодо
застосування статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка гарантує право на
справедливий суд. Так, у справі
«Горнсбі проти Греції» (Саse of Hornsby v.
Gгеесе) названий суд у своєму рішенні
від 19.03.1997 зазначив, що для цілей статті
6 Конвенції виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як складова частина
«судового розгляду».

При цьому, Закон України «Про
прокуратуру», як і інші джерела
національного законодавства України,
не наділяє прокуратуру повноваженнями
щодо нагляду за додержанням і
застосуванням законів у ході судового
провадження.

Наведені висновки повністю
узгоджується з правової позицією
Верховного Суду України з даних
правовідносин, викладеною в постанові
Верховного Суду України від 21 лютого 2011
року № 21-10а11.

З огляду на викладене та враховуючи, що
судами повно і правильно встановлені
фактичні обставини справи, але
неправильно застосовані норми
матеріального права, колегія суддів
дійшла висновку про те, що ухвалені у
цій справі судові рішення підлягають
скасуванню із прийняттям нового
рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л
а:

Касаційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Камінь-Каширського
районного управління юстиції
Волинської області задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 червня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Відділу державної
виконавчої служби Камінь-Каширського
районного управління юстиції
Волинської області до Прокуратури
Камінь-Каширського району Волинської
області про визнання незаконною та
скасування постанови - задовольнити.

Визнати постанову заступника
прокурора Камінь-Каширського району
Федчика С.В. від 22 січня 2014 року № 5 про
проведення перевірки виконавчих
проваджень у порядку нагляду за
додержанням та застосуванням законів
незаконною.

Скасувати постанову заступника
прокурора Камінь-Каширського району
Федчика С.В. від 22 січня 2014 року №5 про
проведення перевірки виконавчих
проваджень у порядку нагляду за
додержанням та застосуванням законів.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: А.Ф. Загородній
С.В. Білуга В.В. Малинін