Справа № 2а-1970/2753/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.
Справа № 149261/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Качмара В.Я., Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Другого відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції про визнання дій
протиправними та визнання нечинним
акту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.09.2011 року звернувся до
Тернопільського окружного
адміністративного суду з позовом до
Другого відділу державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції про визнання дій
державного виконавця А.Б. Данилевич
протиправними та визнання нечинним
акту опису й арешту майна від 12.09.2011
року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Акт
опису й арешту майна від 12.09.2011 року,
складений державним виконавцем без
дотримання вимог п. 5.6.6 Інструкції про
проведення виконавчих дій
(затвердженої Наказом Мінюсту від
15.12.1999 року №74/5), а саме не зазначено
прізвище, ім'я та по батькові
державного виконавця та осіб, що були
присутні при складанні акта із
зазначенням їх процесуального стану,
назва органу чи посадової особи, якими
виданий виконавчий документ, що
підлягає виконанню, його резолютивна
частина, назва стягувача та боржника.
Позивач зауважує, що незаконність
складеного акту убачається із того, що
в акті немає необхідної інформації і
ключових реквізитів, а саме
відсутність серії та номера бланку
документа виконавчого провадження -
акту опису й арешту майна та
відсутність на копіях вказаного акту
серії та номеру першого примірника
акта. Зазначив, що складання
оскаржуваного акту неправомірно
проводилося виконавцем Данилевич А.Б.,
хоча повинно було проводитися старшим
державним виконавцем Мелихом А.І., який
лише був залучений до проведення
виконавчих дій.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції про
визнання дій протиправними та визнання
нечинним акту - відмовлено повністю.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає, що суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, порушив норми
матеріального та процесуального права.
Просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою позов задоволити
повністю. На обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначає, що Акт
опису й арешту майна від 12.09.2011 року,
складений державним виконавцем без
дотримання вимог п. 5.6.6 Інструкції про
проведення виконавчих дій
(затвердженої Наказом Мінюсту від
15.12.1999 року №74/5), а саме не зазначено
прізвище, ім'я та по батькові
державного виконавця та осіб, що були
присутні при складанні акта із
зазначенням їх процесуального стану,
назва органу чи посадової особи, якими
виданий виконавчий документ, що
підлягає виконанню, його резолютивна
частина, назва стягувача та боржника.
Позивач зауважує, що незаконність
складеного акту убачається із того, що
в акті немає необхідної інформації і
ключових реквізитів, а саме
відсутність серії та номера бланку
документа виконавчого провадження -
акту опису й арешту майна та
відсутність на копіях вказаного акту
серії та номеру першого примірника
акта. Зазначив, що складання
оскаржуваного акту неправомірно
проводилося виконавцем Данилевич А.Б.,
хоча повинно було проводитися старшим
державним виконавцем Мелихом А.І., який
лише був залучений до проведення
виконавчих дій.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції виходив з того, що акт
складений у спосіб на підставі, у межах
повноважень , що передбачено законами
України. При цьому, допущенні державним
виконавцем недоліки (невказання
повного ім'я по батькові державного
виконавця та особи яка видала
виконавчий документ, невказання повної
назви стягувача та боржника ) носять
формальний характер, не порушують прав
позивача та не можуть бути
самостійними підставами для визнання
Акту нечинним.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Судом встановлено, що Приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
02.10.2009 року було вчинено виконавчий
напис № 8900 про звернення стягнення на
нерухоме майно - приміщення паркетного
цеху А та приміщення складу Б, за
адресою АДРЕСА_1, яке належить на праві
власності ОСОБА_1 та передане в іпотеку
Публічному акціонерному товариству
«ОТП Банк».

Головним державним виконавцем Мелихом
А.І. Другого відділу ДВС
Тернопільського МУЮ 06.09.2011 року
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 28499291 по
виконанню виконавчого напису № 8900 від
02.10.2009 року про звернення стягнення на
нерухоме майно - приміщення паркетного
цеху літ. А та приміщення складу літ. Б,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить, на праві власності ОСОБА_1 на
загальну суму боргу 437742 грн. 61 коп.
Даною постановою ОСОБА_1 було надано
строк для добровільного виконання
виконавчого напису до 11.09.2011 року .
Постанова про відкриття виконавчого
провадження направлена позивачу 06.09.2011
року супровідним листом № 49032. У
зв'язку із відсутністю добровільного
виконання вимог державного виконавця,
12 вересня 2011 року з виходом на місце та
в присутності понятих, державним
виконавцем Данилевич А.Б. при
примусовому виконанню виконавчого
напису №8900 від 02.10.2009 року проведено
опис майна боржника по АДРЕСА_1 та
складено Акт опису й арешту майна
(надалі - Акт). Копію Акту наступного дня
направлено ОСОБА_1

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 57 Закону
України «Про виконавче
провадження»арешт на майно боржника
може накладатися державним виконавцем
шляхом проведення опису майна боржника
і накладення на нього арешту.

Згідно п.п. 5.6.6. Інструкції про
проведення виконавчих дій
(затвердженої Наказом Мінюсту від
15.12.1999 року №74/5) при проведенні
виконавчих дій щодо опису та арешту
майна боржника державний виконавець
складає акт опису й арешту майна
(додатки 21, 21-1). Перший примірник акта
опису й арешту майна (додаток 21)
складається з використанням бланка
документів виконавчого провадження,
для інших примірників (додаток 21-1)
використовуються бланки для копій
документів виконавчого провадження.

В акті опису і арешту повинні бути
вказані: час і місце складання акта;
назва органу державної виконавчої
служби, в якому працює державний
виконавець, а також прізвище, ім'я та по
батькові державного виконавця та осіб,
що були присутні при складанні акта із
зазначенням їх процесуального стану;
назва органу чи посадової особи, якими
виданий виконавчий документ, що
підлягає виконанню, його резолютивна
частина; назва стягувача та боржника;
назва кожного внесеного в акт предмета
і його відмінні ознаки (вага, метраж,
розмір, форма, вид, колір, товарний знак,
проби, виробнича марка, дата випуску,
ступінь зносу тощо); якщо вилучені
предмети мають ознаки дорогоцінних
металів, каменів, перлів тощо, то вони
ретельно описуються з визначенням усіх
особливих ознак, відповідним чином
пакуються в конверт, прошиваються,
підписуються державним виконавцем,
учасниками акта опису й опечатуються
печаткою відповідного органу
державної виконавчої служби; оцінка
кожного внесеного в акт предмета і
загальна вартість усього майна; якщо
проводилось опечатування предмета -
які предмети, приміщення, сховища були
опечатані, кількість накладених
печаток та спосіб опечатування; строк,
після закінчення якого майно може бути
передане для реалізації; назва особи,
якій передане майно на зберігання, а
якщо майно передано на зберігання не
боржнику, а іншій особі, - паспортні
дані, її адреса; відмітка про
роз'яснення зберігачеві майна
обов'язків із збереження майна,
попередження про кримінальну та
матеріальну відповідальність за його
розтрату, відчуження, утаювання або
підміну; зауваження або заяви
стягувача, боржника, осіб, що були
присутні при опису і розпорядження за
ним державного виконавця.

Якщо державний виконавець установив
зберігачеві обмеження права
користуватися майном, то про це також
указується в акті опису і арешту майна
із зазначенням виду, обсягів і строку
обмеження. При потребі, одночасно з
арештом майна в акті повинні бути
перелічені предмети, які залишені
боржнику, із зазначенням їх вартості,
як окремо кожного, так і загальної
кількості, а також перелічено інше
майно, у тому числі те, яке перебуває у
спільній власності боржника з іншими
особами і на яке не було накладено
арешт. Акт опису й арешту майна
підписується державним виконавцем,
понятими, зберігачем майна, боржником
та стягувачем, іншими особами, які були
присутні при накладенні арешту на
майно. У разі відмови від підпису
сторін чи інших осіб, що були присутні
при виконанні, про це робиться відмітка
в акті. Акт опису і арешту майна
складається в двох примірниках. Перший
залишається в провадженні державного
виконавця, а другий - видається
боржнику під розписку на першому
примірнику, що залишається у
державного виконавця.

Якщо описане майно передано на
зберігання не боржникові, а іншій
особі, то акт опису й арешту майна
складається в трьох примірниках.
Перший залишається в провадженні
державного виконавця, а інші
вручаються зберігачеві майна та
боржнику під розписку (на першому
примірнику).

Оцінюючи досліджений у судовому
засіданні Акт опису у арешту майна від
12.09.2011 року , виходячи з аналізу діючого
законодавства, суд зазначає осатаній
складений у спосіб на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачено
законами України. При цьому, допущенні
державним виконавцем недоліки
(невказання повного ім'я по батькові
державного виконавця та особи яка
видала виконавчий документ, невказання
повної назви стягувача та боржника )
носять формальний характер, не
порушують прав позивача та не можуть
бути самостійними підставами для
визнання Акту нечинним.

Не знайшли свого підтвердження
обґрунтування позивача щодо
незаконності Акту з огляду на
відсутність серії та номера бланку
документа виконавчого провадження -
акту опису й арешту майна та
відсутність на копіях вказаного акту
серії та номеру першого примірника
акта. Оскільки, з набранням чинності
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про виконавче
провадження»змінено нумерацію статей,
підстави для прийняття процесуальних
рішень, а також змінено процедуру
примусового виконання рішень. У зв'язку
з цим, державними виконавцями не можуть
використовуватись бланки суворої
звітності, зразки яких затверджено
наказом МЮУ від 04.12.2000 року № 62/5 «Про
затвердження зразків і технічних
описів бланків документів виконавчого
провадження та бланків для копій
документів виконавчого провадження та
внесення доповнень до Інструкції про
проведення виконавчих дій»,
зареєстрованим в МЮУ 28.12.2000 року №964/5158.

А тому, виготовлення документу
виконавчого провадження - акту опису у
арешту майна від 12.09.2011, здійснено
державним виконавцем в загальному
порядку. Щодо безпідставності
складення Акту опису й арешту майна
саме державним виконавцем Данилевич
А.Б., суд зазначає, що виконавче
провадження ВП 28499291 знаходиться на
виконання в Другому відділі державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції, а тому
виконавчі дії можуть проводитись
державними виконавцем у межах відділу,
де перебуває дане провадження.

Згідно ч. 6 ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження»державний
виконавець має право накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Відтак, беручи до уваги наведене, та
оцінюючи наявні в матеріалах справи
письмові докази в сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 не ґрунтуються на приписах
чинного законодавства, отже
задоволенню не підлягають.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України,
суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року у справі № 2а-1970/2753/11 - залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар