Справа № 136206/11/9104
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/36898/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Департаменту
соціального захисту населення
Волинської обласної державної
адміністрації на постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 23 серпня 2011 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Департаменту соціального захисту
населення Волинської обласної
державної адміністрації про
зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н
о в и л а :

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернулась з
позовом в якому просила зобов'язати
Головне управління праці, соціальних
питань та у справах захисту населення
від наслідків Чорнобильської
катастрофи Волинської обласної
державної адміністрації (далі ГУ ПСЗН
Волинської ОДА) зняти з обліку в
органах соціального захисту населення
автомобіль та переоформити право
власності на вказаний транспортний
засіб на позивача.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 23 серпня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2013
року, позовні вимоги задоволено.
Зобов'язано відповідача зняти з обліку
в органах соціального захисту
населення автомобіль «Ровер» д.н.з.
НОМЕР_1 та переоформити право власності
на вказаний транспортний засіб на ім'я
ОСОБА_4, а також видати їй письмову
довідку про перереєстрацію автомобіля
на її ім'я.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Департамент соціального захисту
населення Волинської обласної
державної адміністрації звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, що ГУ ПСЗН Волинської ОДА
згідно з договором дарування від 02
червня 2006 року є власником автомобіля
„Ровер", державний номерний знак
НОМЕР_1, 1998 року випуску, який був
ввезений в Україну та визнаний в
установленому порядку гуманітарною
допомогою з цільовим призначенням
інваліду війни 12-ї групи ОСОБА_5

Відповідно до наказу ГУ ПСЗН
Волинської ОДА № 116 від 22 серпня 2006 року
інваліду Великої вітчизняної війни II
групи ОСОБА_5 цей автомобіль видано
безкоштовно на виконання рішення
Комісії з питань гуманітарної допомоги
при Кабінеті Міністрів України від 3
серпня 2006 року № 26/ГД - 10862. 04 січня 2007
року ОСОБА_5 склав заповіт, яким
вказаний автомобіль заповів своїй
дружині ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5
помер.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанції виходили з того,
що до спірних правовідносин слід
застосувати приписи п. 37 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 вересня 1997 року
№ 999, а не Порядок забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що протоколом №
26/ГД 10862 від 03 серпня 2006 року засідання
Комісії з питань гуманітарної допомоги
при Кабінеті Міністрів України
встановлено, що рішення про
забезпечення інваліда Великої
вітчизняної війни II групи ОСОБА_5
автомобілем було прийнято спеціально
уповноваженим на це органом цією
Комісією 03 серпня 2006 року ще до
набрання чинності та введення в дію
вказаної постанови.

У наказі Головного управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Волинської
обласної державної адміністрації від 22
серпня 2006 року № 116 однозначно вказано,
що автомобіль видається на виконання
рішення Комісії від 3 серпня 2006 року про
забезпечення на пільгових умовах
інваліда Великої вітчизняної війни II
групи ОСОБА_5

В протоколі № 26/ГД 10862 Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України від 03 серпня 2006 року
не вказано на підставі якого
нормативного акту Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями
інваліду ОСОБА_5 надано цей автомобіль
на пільгових умовах. В своєму наказі №
116 від 22 серпня 2006 року Головне
управління праці, соціальних питань та
у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Волинської обласної державної
адміністрації невірно послалося як на
підставу видачу позивачу автомобіля на
пільгових умовах на постанову Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року №
999 ,,Про затвердження Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями ".

На той час чинною була постанова
Кабінету Міністрів України від 08
вересня 1997 року № 999 (999 97 п), а тому
затвердженим нею Порядком
забезпечення інвалідів автомобілями, і
повинно було керуватися головне
управління при передачі автомобіля
ОСОБА_5

Згідно п. 37 ,,Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями ",
затвердженого цією постановою чинного
на час прийняття рішення про виділення
автомобіля, після смерті інваліда
автомобіль, яким він був забезпечений
безплатно або на пільгових умовах,
залишається його сім'ї та знімається з
обліку в органах соціального захисту
населення.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанції повно і
правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційної скарги судова колегія не
вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Департаменту
соціального захисту населення
Волинської обласної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а постанову Маневицького
районного суду Волинської області від
23 серпня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: