Справа № 815/3197/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

14 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/3197/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Катаєва Е. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Державної фінансової
інспекції в Одеській області до
Державного підприємства водних шляхів
«Устьдунайводшлях» про зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Державна фінансова інспекція в
Одеській області (далі - позивач)
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Державного підприємства
водних шляхів «Устьдунайводшлях» (далі
- відповідач, або ДПВШ
«Устьдунайводшлях») про зобов'язання
виконати пункт 2 вимоги Державної
фінансової інспекції в Одеській
області № 15-07-23-14/1060 від 04.02.2014 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року вказаний адміністративний позов
залишений без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення його вимог в повному
обсязі, наголошуючи, зокрема, на
порушенні судом першої інстанції при
розгляді справи норм матеріального
права.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Відповідно до Плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Одеській області на IV квартал 2013 року з
20.11.2013 року по 18.12.2013 року позивачем
здійснено ревізію фінансово -
господарської діяльності ДПВШ
«Устьдунайводшлях» за період з 01.07.2011
року по 30.09.2013 року, за результатами
якої було складено акт ревізії № 07-76/66
від 25.12.2013 року.

У висновку розділу акту ревізії
«Правильність відображення
дебіторської та кредиторської
заборгованості. Стан
претензійно-позовної роботи», зокрема,
зазначено, що ревізія даного питання
проведена вибірковим способом, по
окремим дебіторам та кредиторам.
Відповідно до бухгалтерського обліку
Підприємства, у останнього рахується
дебіторська заборгованість на
загальну суму 1539011,52 грн., по
розрахункам з ДП «Чорноморсько -
Азовське виробничо-експлуатаційне
Управління морських шляхів» яка
виникла у 2005 році за оренду земснарядів
«Прорвин», «Майкан», «Тикси» та «ДЕ-21».
Підприємство не надало документальних
свідчень вжиття останнім у повному
обсязі заходів позовної роботи для
стягнення дебіторської заборгованості
з Управління на загальну суму 1539011,52
грн. Недодержання встановленого
порядку пред'явлення і розгляду
претензій та позовів є порушенням
державної дисципліни і тягне за собою
відповідальність винних в цьому
посадових осіб згідно з чинним
законодавством.

У розділі акту ревізії зазначено, що
згідно з ст. 65 ГК України для
керівництва господарською діяльністю
підприємства призначається керівник
підприємства, який формує
адміністрацію підприємства і вирішує
питання діяльності підприємства в
межах та порядку, визначених
установчими документами.

Відтак, п. 6.3 ст. 6 Статуту Підприємства,
затвердженого наказом в.о. директора
Державного департаменту морського та
річкового транспорту від 10.08.2000 року та
статуту, затвердженого Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України № 776 від 05.09.2007 року
керівник підприємства несе повну
відповідальність за стан та діяльність
підприємства.

Пунктами 1.4, 1.5 та 3.1 Положення про
ведення претензійно-позовної роботи,
що затверджена наказом начальника
підприємства ОСОБА_2 від 26.12.2006 року № 128
передбачено, що загальний контроль за
виконанням цього положення здійснює
керівник підприємства, який координує
діяльність юридичної служби.
Організація виконання цього положення
покладається на юрисконсульта
підприємства. Позовна робота
здійснюється юрисконсультом
підприємства, включає підготовку
матеріалів за позовними заявами та
відзивів на ці заяви з метою захисту
прав та охоронюваних інтересів
підприємства.

Також, п. 6 Положення про юридичний
сектор ДПВШ «Устьдунайводшлях»,
затвердженого наказом від 26.12.2006 року №
128, вказано, що працівник юридичного
сектору несе персональну
відповідальність за несвоєчасне та
неякісне виконання покладених на нього
завдань.

Згідно з актом ревізії внаслідок не
проведення у повному обсязі позовної
роботи в судах у межах позовної
давності, Підприємство фактично
втратило боржника та зазнало
матеріальних збитків. Відповідальними
особами у розділі акту вказані
колишній директор Підприємства з 21.02.2005
року по 30.07.2008 року ОСОБА_2 та колишній
юрисконсульт ОСОБА_3

ДФІ у Одеській області направило
ОСОБА_2 вимогу про усунення виявлених
порушень № 15-07-23-14/1060 від 04.02.2014 року, в п.
2 якої зазначено про необхідність у
зв'язку з не проведенням у повному
обсязі заходів позовної роботи для
стягнення дебіторської заборгованості
з Управління ЧАМП на загальну суму
1539011,52 грн. - провести роботу щодо
відшкодування збитків за рахунок осіб
якими не проведено претензійно-позовну
роботу в межах терміну позовної
давності.

При зверненні до суду позивач в позові
зазначив, що пункт 2 вимоги ДФІ у
Одеській області від 04.02.2014 року не
виконаний об'єктом контролю, у зв'язку з
чим він змушений звернуться з позовом
до суду в інтересах держави про
зобов'язання виконати п. 2
зазначеної вимоги. При цьому, позивач
посилається на те, що відповідно до ч. 10
ст. 10 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу
України» органам державної
контрольно-ревізійної служби
надається право звертатись до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження та використання активів.

Вирішуючи спірне питання, суд першої
інстанції дійшов висновку, що відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог позивача щодо зобов'язання
відповідача провести роботи щодо
відшкодування збитків за рахунок осіб
якими не проведено претензійно-позовну
роботу в межах терміну позовної
давності на суму 1539011,52 грн.,
посилаючись на те, що вимога ДФІ в
Одеській області від 04.02.2014 року у
вказаній частині не ґрунтуються на
вимогах законодавства та викладений з
перевищенням повноважень ДФІ в
Одеській області.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на викладене.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті
10 Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні» органу державного
фінансового контролю надається право,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства, вилучати в судовому
порядку до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Тобто, приписи пункту 7 статті 10
вказаного Закону зобов'язують позивача
визначати вимогу стосовно кожного
порушення, доводити склад цього
порушення, а також конкретно вимагати
від певної посадової особи усунення
виявленого порушення, тобто кожний хто
отримає вимогу, повинен розуміти у чому
полягає таке порушення, що і як, йому
треба зробити для його усунення.

Вимоги, які в подальшому виставляються
контролюючим органом, - повинні містити
відповідні реальні способи усунення
виявлених ревізією порушень та
визначати порядок і спосіб усунення
порушень, які відповідають виявленому
порушенню.

Таким чином, як вірно наголошено судом
першої інстанції, встановивши, що
державному підприємству завдано шкоду
діями винних осіб, в акті ревізії
повинно бути зазначено яка саме шкода
причинена, з вини яких осіб, які норми
законодавства, при цьому, порушені, та у
разі не усунення встановлених порушень
під час ревізії контрольно-ревізійне
управління (фінансова інспекція)
ставить вимоги перед керівником
об'єкту контролю щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

При цьому, як обґрунтовано зазначеного
судом першої інстанції, перелік
заходів, які вживають контролюючі
органи за результатами ревізії у межах
наданих їм прав, визначений Порядком
проведення інспектування державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006
року № 550.

Так, зокрема, п. 50 зазначеного Порядку
розділу «Реалізація результатів
ревізії» встановлено, що за
результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав контролюючі органи
вживають заходів для забезпечення: -
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; - звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства; -
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Однак, як вбачається зі змісту акту
ревізії та прийнятої на підставі його
висновків вимоги щодо усунення
виявлених ревізією порушень, під час
проведення ревізії ДПВШ
«Устьдунайводшлях» позивачем не було
забезпечено належного виявлення
фактів порушення відповідачем
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб.

Спірний пункт вимоги ДФІ в Одеській
області, яким фактично відповідача
зобов'язано провести роботи щодо
відшкодування збитків за рахунок осіб
якими не проведено претензійно-позовну
роботу в межах терміну позовної
давності на суму 1539011,52 грн., ніяким
чином позивачем нормативно
необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
спірний пункт 2 вимоги не відповідає
вимогам чинного законодавства щодо
порядку та способу усунення порушення
та викладений з перевищенням
повноважень ДФІ в Одеській області,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
заявленого позову та зобов'язання
відповідача провести роботи щодо
відшкодування збитків за рахунок осіб
якими не проведено претензійно-позовну
роботу в межах терміну позовної
давності на суму 1539011,52 грн.

Доводи апеляційної скарги
встановлених обставин справи та
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
постановлено судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Одеській
області залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В.
Яковлєв