Справа № 643/19810/13-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 р. Справа № 643/19810/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Бондара В.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Виконавчого комітета
Харківської міської ради на постанову
Московського районного суду м. Харкова
від 06.06.2014р. по справі № 643/19810/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітета
Харківської міської ради

про визнання нечинними окремих
положень рішення,

ВСТАНОВИЛА:

17.02.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся
до суду з позовом до Виконавчого
комітета Харківської міської ради, в
якому просив визнати недійсним рішення
відповідача № 21 від 22.01.2014 року в
частині включення в Перелік об'єктів,
що підпадають під дію пункту 1
вказаного рішення, належного йому на
праві власності нежитлового
приміщення загальною площею 60,9 кв.м., що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 06.06.14 року по справі
№ 643/19810/13-а зазначений позов
задоволено.

Визнано нечинним рішення Виконавчого
комітету Харківської міської ради № 21
від 22.01.2014 року «Про відновлення,
належне утримання та приведення
міської території в належний для
використання територіальною громадою
міста стан» в частині включення до
Переліку самовільно розміщених
об'єктів, від яких звільняється
територія м. Харкова з метою
відновлення, належного утримання та
приведення до придатного для
використання територіальною громадою
міста стану, який є додатком до
вказаного рішення, нежитлового
приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України дана
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням № 21 від 22.01.2014 року «Про
відновлення, належне утримання та
приведення міської території в
придатний до використання
територіальною громадою міста стан»
(далі - Рішення) передбачено звільнення
території м. Харкова від безхазяйного
майна, самовільно розміщених об'єктів,
тимчасових споруд торгового,
побутового, соціально-культурного або
іншого призначення для здійснення
підприємницької діяльності, згідно
Додатку до Рішення.

Вказаним Додатком встановлено Перелік
самовільно розміщених об'єктів, від
яких звільняється територія м. Харкова
з метою відновлення, належного
утримання та приведення до придатного
для використання територіальною
громадою міста стану (далі - Перелік). В
п. 11 вказаного Переліку зазначено
належнепозивачу на праві власності
нежитлове приміщення (далі - Нежитлове
приміщення) загальною площею 60,9 кв.м.,
що розташоване за адресою:АДРЕСА_1.

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням відповідача, позивач для
захисту своїх прав звернувся до суду з
адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем всупереч ст. 71 КАС
України не доведено, що Нежитлове
приміщення є самовільно розміщеним, а
також що Рішення про звільнення
території м. Харкова від вказаного
приміщення, яке є приватною власністю
позивача, ухвалено в межах компетенції
відповідача.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача та визнання
нечинним рішення Виконавчого комітету
Харківської міської ради № 21 від 22.01.2014
року «Про відновлення, належне
утримання та приведення міської
території в належний для використання
територіальною громадою міста стан» в
частині включення до Переліку
самовільно розміщених об'єктів, від
яких звільняється територія м. Харкова
з метою відновлення, належного
утримання та приведення до придатного
для використання територіальною
громадою міста стану, який є додатком
до вказаного рішення, нежитлового
приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Оскаржуваним Рішенням доручено
Департаменту комунального
господарства спільно з відповідними
комунальним підприємствами
забезпечити звільнення території від
безхазяйного майна, самовільно
розміщених об'єктів, тимчасових споруд
торгового, побутового,
соціально-культурного або іншого
призначення для здійснення
підприємницької діяльності, малих
архітектурних форм, залишених
будівельних матеріалів та конструкцій,
транспортних засобів, механізмів тощо
згідно з додатком. В разі не звільнення
території в добровільному порядку
провести звільнення території від
самовільно збудованих об'єктів та
розташованого майна згідно додатку
шляхом їх демонтажу та переміщення на
територію КП «Харківодоканал».

В п. 11 Додатку до вказаного Рішення,
яким встановлено Перелік самовільно
розміщених об'єктів, від яких
звільняється територія м. Харкова з
метою відновлення, належного утримання
та приведення до придатного для
використання територіальною громадою
міста стану, зазначено нежитлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначене приміщення належить
позивачу на праві власності на
підставі Договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення від 30.09.2002 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 30.09.2002 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 6270,
зареєстрованого в КП ХМБТІ 04.10.2002 року
за реєстровим № 2763, та договору про
розірвання договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення від 19.10.2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 19.10.2006 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 3624. Факт
перебування Нежитлового приміщення у
власності позивача підтверджується
також витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 20618262 від
16.04.2014 року.

15.06.2011 року між Харківською міською
радою (орендодавцем) та позивачем
(орендарем) укладено Договір оренди
землі, зареєстрований в Управлінні
Держкомзему у м. Харкові в Державному
реєстрі земель від 22.11.2011 року за №
00130.

Відповідно до умов вказаного Договору
оренди землі орендодавець надає, а
орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- землі житлової та громадської
забудови, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. В оренду передається земельна
ділянка загальною площею 0,0077 га., у тому
числі: під забудову 0,0075 га., інших угідь
- 0,0002 га. На земельній ділянці
знаходяться об'єкти нерухомого майна -
нежитлова будівля літ. «Б-1», нежитлове
приміщення № 25-1, яке належить
орендареві на праві приватної
власності. Договір укладено строком до
01.02.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.10.2012 року позивач звернувся з
письмовою заявою до відповідача, в якій
зазначив, що у зв'язку з закінченням
01.02.2013 року строку дії Договору оренди
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
№ 00130 від 22.11.2011 року, просив
укласти з ним договір на новий строк.
Вказана заява була отримана
Харківською міською радою 23.10.2012 року,
що підтверджується відбитком штампу на
заяві, яка міститься в матеріалах
справи.

На вищевказаний лист Департаментом
містобудування, архітектури та
земельних відносин Управління
земельних відносин Виконавчого
комітету Харківської міської ради
позивачу було надіслано лист №
Ш-5-26993/1120138 від 14.11.2012 року. У вказаному
листі зазначено, що заява позивача від
23.10.2012 року була розглянута та
повідомлено, що для підготовки
пропозицій міській раді щодо
поновлення договору оренди земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1 йому
необхідно надати до управління
земельних відносин наступні документи:
1) акт обстеження земельної ділянки
спеціалістом відділу самоврядного
контролю за використанням та охороною
земель, 2) довідку податкової інспекції
про відсутність заборгованості по
сплаті за землю, 3) фото об'єму 10*15.

Позивач вказує, що ним дані документи
було підготовлено та надано
відповідальному працівнику
Харківської міської ради під час
особистого прийому. При цьому ним було
зазначено, що будь-які документи, які б
підтверджували вказану обставину, у
нього відсутні, оскільки документи
передавались не через канцелярію
Харківської міської ради, а на
особистому прийомі без одержання
підтверджуючих документів.

В акті обстеження земельної ділянки №
3964/12 від 06.11.2012 року зазначено, що
провідним спеціалістом відділу
самоврядного контролю за
використанням та охороною земель
управління земельних відносин ХМР
Урюпіним В.С. обстежено земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1 загальною
площею 0,0075 га. Обстеженням встановлено,
що земельна ділянка використовується
в межах Договору оренди землі від 21.11.2011
року № 00130 для обслуговування
нежитлового приміщення.

Як вбачається з листа Департаменту
земельних відносин виконкому ХМР №
4614/0/225-14 від 28.05.2014 року, а також листа
Адміністрації Київського району
Харківської міської ради від 02.11.2011
року № Ш-5-26993/0/1-12-1777/0/189-12, Адміністрація
заперечувала проти поновлення
вказаного вище Договору оренди землі у
зв'язку з тим, що приміщення
використовується не за призначенням
(зал ігрових автоматів).

Колегія погоджується з доводами,
викладеними в апеляційній скарзі, з
огляду на наступне.

Згідно із ст. 140 Конституції України
місцеве самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Органами місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, є районні та обласні ради. Питання
організації управління районами в
містах належить до компетенції міських
рад.

Сільські, селищні, міські ради можуть
дозволяти за ініціативою жителів
створювати будинкові, вуличні,
квартальні та інші органи
самоорганізації населення і наділяти
їх частиною власної компетенції,
фінансів, майна.

Відповідно до ст. 6, 7 Конституції
України державна влада в Україні
здійснюється на засадах її поділу на
законодавчу, виконавчу та судову.
Органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України. В Україні визнається і
гарантується місцеве самоврядування.

Згідно зі ст. 12 п. 1, 5 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільський, селищний, міський голова є
головною посадовою особою
територіальної громади відповідно
села (добровільного об'єднання в одну
територіальну громаду жителів кількох
сіл), селища, міста.

Згідно із ст. 53 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
основною формою роботи виконавчого
комітету сільської, селищної, міської,
районної у місті (у разі її створення)
ради є його засідання. Засідання
виконавчого комітету скликаються
відповідно сільським, селищним,
міським головою (головою районної у
місті ради), а в разі його відсутності
чи неможливості здійснення ним цієї
функції - заступником сільського,
селищного, міського голови з питань
діяльності виконавчих органів ради
(районної у місті ради - заступником
голови ради) в міру необхідності, але не
рідше одного разу на місяць, і є
правомочними, якщо в них бере участь
більше половини від загального складу
виконавчого комітету.

Пунктом 6. ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
унормовано, що основною формою роботи
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради є його
засідання. Виконавчий комітет
сільської, селищної, міської, районної
у місті (у разі її створення) ради в
межах своїх повноважень приймає
рішення. Рішення виконавчого комітету
приймаються на його засіданні
більшістю голосів від загального
складу виконавчого комітету і
підписуються сільським, селищним,
міським головою, головою районної у
місті ради.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
місцеве самоврядування" сільські,
селищні, міські ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України, цим та
іншими законами до їх відання.

Згідно з п.7 ст.30 Закону України "Про
місцеве самоврядування" до відання
виконавчих органів міських рад
належать організація благоустрою
населених пунктів, залучення на
договірних засадах з цією метою коштів,
трудових і матеріально-технічних
ресурсів підприємств, установ та
організацій незалежно від форм
власності, а також населення;
здійснення контролю за станом
благоустрою виробничих територій,
організації озеленення, охорони
зелених насаджень і водойм, створення
місць відпочинку громадян.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 40 "Про
благоустрій населених пунктів"
самоврядний контроль у сфері
благоустрою населених пунктів
здійснюється сільськими, селищними,
міськими радами та їх виконавчими
органами.

З метою впорядкування відносин у сфері
благоустрою м. Харкова, Харківська
міська рада прийняла рішення від 29.04.2009
року № 114/09 (зі змінами та доповненнями
від 16.11.2011 р. № 504/11), яким внесено зміни
до Правил благоустрою території міста
Харкова, відповідно до яких Розділ 5
доповнений параграфом 5.10 «Порядок
звільнення території міста Харкова від
безхазяйного майна, самовільно
розміщених об'єктів, малих
архітектурних форм, покинутих
будівельних матеріалів і конструкцій,
транспортних засобів, механізмів».

Згідно п. 5.10.2. зазначеного параграфу,
положення даного параграфу
розповсюджуються на випадки виявлення
самовільно розміщених об'єктів, споруд,
тимчасових споруд торговельного,
побутового чи іншого призначення для
здійснення підприємницької
діяльності, малих архітектурних форм,
кіосків, павільйонів тощо. Під
самовільним розміщенням об'єктів
розуміється встановлення, розміщення,
інші дії, пов'язані з зайняттям
території міста Харкова, що здійснені
без належного дозволу, встановленого
чинними актами законодавства,
рішеннями Харківської міської ради, її
виконавчих органів, з відхиленням
проекту тощо.

Відповідно до п. 5.10.3 зазначеного
параграфу, звільнення території міста
Харкова від зазначених у п. 5.10.2 об'єктів
відбувається у випадку самовільного
розміщення цих об'єктів без
передбаченого чинним законодавством
дозволу та або без оформлення у
встановленому законом порядку права
власності чи права користування на
земельну ділянку, на якій розміщено цей
об'єкт.

У відповідності до ст. 10 Закону України
«»Про благоустрій населених пунктів»
до повноважень міських рад у сфері
благоустрою населених пунктів
належить, зокрема, затвердження
правил благоустрою територій
населених пунктів; та видача дозволу
на порушення об'єктів благоустрою у
випадках та порядку, передбачених цим
Законом.

Пунктом 5 статті 16 згаданого вище
Закону зазначено, що на об'єктах
благоустрою забороняється самовільно
встановлювати об'єкти зовнішньої
реклами, торговельні лотки, павільйони,
кіоски тощо.

На підставі вказаних Правил,
виконавчим комітетом приймаються
рішення про звільнення території міста
Харкова від об'єктів, передбачених у
Розділі 5, Параграфу 5.10.

Як вбачається з матеріалів справи,
виконавчими органами Харківської
міської ради (Департаментом земельних
відносин Харківської міської ради та
Інспекція з благоустрою та екології
міста Харкова Департаменту
комунального господарства міської
ради) проведено перевірку дотримання
вимог земельного законодавства при
використанні земельних ділянок по
АДРЕСА_1, у м. Харкові.

Колегія суддів зазначає, що за
результатами перевірки встановлено, що
земельна ділянка використовується для
експлуатації нежитлового приміщення з
порушенням вимог чинного земельного
законодавства України, про що складено
відповідні акти.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу
України розпорядження землями
територіальних громад належить до
повноважень міської ради.

З 2002 року набрав чинності новий
Земельний Кодекс, згідно якого, зокрема
ст. З ЗК України регулюються
Конституцією України, цим Кодексом, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
та ст.12 Земельного кодексу України (в
редакції до 2013 року) до розмежування
земель державної і комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Згідно з ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу
України у комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Крім цього, згідно з п. 34 ст. 26 та ч. 1 ст. 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" вирішення
питання щодо регулювання земельних
відносин, відповідно до закону,
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях міської ради, яка в межах
своїх повноважень приймає нормативні
та інші акти у формі рішень.

Виходячи із вищевикладеного, колегія
суддів зазначає, що вирішення
земельних питань в межах м. Харкова
входить виключно до компетенції
Харківської міської ради, крім того
міська рада на свій розсуд може
вирішувати питання щодо прийняття
рішень про надання земельних ділянок, а
тому посилання позивача не та, що
договір оренди землі був автоматично
продовжений, не відповідає дійсності,
оскільки відповідно до Порядку
оформлення договорів оренди землі у
місті Харкові, затвердженого рішенням
Харківської міської ради від 28.09.2011
року № 437/11, поновлення договору оренди
землі відбувається на підставі рішення
Харківської міської ради.

Статтею 144 Конституції України та ст.ст.
59, 73 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що акти міських рад та їх виконавчих
комітетів, що прийняті в межах наданих
їм повноважень, є обов'язковими для
виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Також колегія суддів зазначає, що
вищеказана позиція Харківської
міської ради знайшла своє відображення
у Постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 2 від
6 березня 2008року.

Врахувавши все вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення виконавчого комітету
Харківської міської ради від 22.01.2014
року № 21 "Про відновлення, належне
утримання та приведення міської
території у придатний для використання
територіальною громадою міста стан", як
в цілому, так і в частині звільнення
земельної ділянки від об'єктів,
розташованих по АДРЕСА_1, є законним,
обґрунтованим та таким, що прийнято
відповідно до вимог Конституції
України, Законів України «Про місцеве
самоврядування в Україні», «Про
благоустрій населених пунктів»,
Цивільного та Земельного кодексів
України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу. або

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що судом першої інстанції при
ухваленні постанови були порушені
норми чинного матеріального права, і як
наслідок апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду першої
інстанції скасуванню з прийняттям
нової про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого
комітета Харківської міської ради
задовольнити.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 06.06.2014р. по справі №
643/19810/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до Виконавчого комітета
Харківської міської ради про визнання
нечинними окремих положень рішення -
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Бондар В.О.