Справа № 826/10264/14
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Соколової О.А., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомКомунального підприємства
"Житній ринок" до Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у місті
Києвіпровизнання протиправною та
скасування постанови від 24.06.2014 року
№43371763, Встановив:
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у місті
Києві яким просив визнати протиправною
та скасувати постанову від 24.06.2014 року
№43371763.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
24.06.2014 року державним виконавцем ВДВС
Подільського районного управління
юстиції м. Києва Корольовим М.Л.
винесено постанову про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї. Постанова винесена
при примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження № 43371763
стосовно стягнення із КП "Житній ринок"
на користь фізичних та юридичних осіб
загальної суми боргу у розмірі 635 871, 91
грн. Проте, позивач вважає, що постанова
винесена державним виконавцем
незаконно, при повному ігноруванні
останнім як законних прав боржника (КП
"Житній ринок"), так і вимог чинного
законодавства. Як вбачається із тексту
постанови, вона винесена при примусову
виконанні наказів та виконавчих листів
на загальну суму 635 871, 91 грн. Однак, при
підрахунку боргових зобов'язань КП
"Житній ринок" за вказаними наказами та
виконавчими листами, сума
заборгованості ринку є значно нижчою
ніж стягує відповідач. Крім цього,
позивач вказує, що боргові зобов'язання
виконанні КП "Житній ринок" в повному
обсязі, що підтверджується, зокрема,
відповідними платіжними дорученнями.
02.09.2014 року представник позивача в
судовому засіданні надав пояснення
аналогічні викладеним у позовній заяві
та просив задовольнити позовні вимоги
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, заяв про розгляд справи за
відсутності представника до суду не
Оскільки в судове засідання не прибули
всі особи, що беруть участь у справі,
суд, в порядку статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу в
письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали адміністративної
справи, оцінивши наявні в ній докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, що мають значення
для прийняття рішення, судом
встановлено наступне.
Так, при примусовому виконанні
зведеного виконавчого провадження за
виконавчими документами, а саме: наказу
грн.; наказу № 910/4190/13 від 14.08.2013 р. - 57 457, 50
грн.; наказу № 910/4383/13 від 13.05.2013 р. - 30 963, 61
грн., наказу № 5011-65/6173/012 від 27.10.2012 р. - 1
609,50 грн.; наказу № 5011-65/6173/012 від 18.06.2012 р.
- 7 946, 64 грн., наказу № 38/282 від 07.10.2011 р. - 10
338, 00 грн.; виконавчого листа № 2-4919/11 від
29.08.2013 р. - 647, 20 грн.; виконавчого листа №
2607/8400/12 від 14.06.2013 р. - 87 249, 35 грн.;
виконавчого листа № 2-2829/11 від 19.09.2012 р. -
1 146, 22 грн.; виконавчого листа № 2-4239/11
від 19.09.2012 р. - 2 174, 64 грн. винесено
постанову від 24.06.2014 року ВП №43371763
державного виконавця ВДВС
Подільського районного управління
юстиції у місті Києві про арешт коштів
боржника. Отже, у зв'язку з невиконанням
боржником рішення самостійно, загальна
сума, що підлягала стягненню з
Комунального підприємства "Житній
ринок" складала 635 871, 91 грн.
Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України "Про виконавче
провадження" від 21.04.1999 року № 606-XIV.
Стаття 5 Закону України "Про виконавче
провадження" визначає, що державний
виконавець зобов'язаний здійснювати
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому
повноваження у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до статті 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту 1 частини другої статті 11
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Державний виконавець, крім іншого,
накладає арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей.

Також, частиною 1 статті 33 Закону
України "Про виконавче провадження"
визначено, що у разі якщо в органі
державної виконавчої служби відкрито
кілька виконавчих проваджень про
стягнення коштів з одного боржника,
вони об'єднуються у зведене виконавче
провадження і на майно боржника
накладається арешт у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Відповідно до пункту 4 вказаної статті
52 Закону України "Про виконавче
провадження" на кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту.

У відповідності до статті 57 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що арешт на майно боржника
може накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах.

У відповідності до частини 3 статті 57
Закону України "Про виконавче
провадження" постановами,
передбаченими частиною другою цієї
статті, може бути накладений арешт у
розмірі суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.

Згідно з ч. 3-5 ст. 65 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець звертає стягнення на кошти
боржника - юридичної особи, що
перебувають у банках або інших
фінансових установах, у порядку,
встановленому цим Законом. Інформацію
про наявні у боржника рахунки і вклади
державний виконавець отримує в органах
доходів і зборів, інших органах
державної влади, підприємствах,
установах та організаціях, які
зобов'язані надати йому інформацію у
триденний строк, а також за
повідомленнями стягувача. Державний
виконавець може звернути стягнення на
кошти боржника - юридичної особи, що
знаходяться на його рахунках, а також
на рахунках, відкритих боржником -
юридичною особою через свої філії,
представництва та інші відокремлені
підрозділи.

Отже, державний виконавець в силу вимог
Закону України "Про виконавче
провадження" наділений правом
накладати решт на кошти боржника з
метою забезпечення виконання рішення.

Позивач вважає, що оскаржувана
постанова є неправомірною, мотивуючи
позовні вимоги тим, що сума
заборгованості по виконавчому
провадженню є значно меншою, ніж
встановлено відповідачами.

Частиною шостою статті 52 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що стягнення на майно
боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Пунктом 10.3 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року №22 встановлено, що
арешт на підставі документа про арешт
коштів може бути накладений на всі
кошти, що є на всіх рахунках клієнта
банку, без зазначення конкретної суми,
або на суму, що конкретно визначена в
цьому документі. Якщо в документі про
арешт коштів не зазначений конкретний
номер рахунку клієнта, на кошти якого
накладений арешт, але обумовлено, що
арешт накладено на кошти, що є на всіх
рахунках, то для забезпечення суми,
визначеної цим документом, арешт
залежно від наявної суми накладається
на кошти, що обліковуються на всіх
рахунках клієнта, які відкриті в банку,
або на кошти на одному/кількох
рахунку/ах.

Відповідно до пункту 4.1.9 Інструкція з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказ
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року №512/5, на кошти та інші
цінності боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах та на зберіганні в
банках чи інших фінансових установах,
накладається арешт, про що виноситься
постанова державного виконавця. У
постанові зазначається сума коштів,
яка підлягає арешту, з урахуванням
вимог за виконавчими документами,
виконавчого збору, витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій та вказується номер рахунку, на
якому знаходяться кошти, що підлягають
арешту, або зазначається, що арешт
поширюється на кошти на всіх рахунках
боржника, у тому числі тих, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. Постанова
підписується державним виконавцем та
скріплюється печаткою органу ДВС.

Частиною першою статті 59 Закону
України "Про банки і банківську
діяльність" арешт на майно або кошти
банку, що знаходяться на його рахунках,
арешт на кошти та інші цінності
юридичних або фізичних осіб, що
знаходяться в банку, здійснюються
виключно за постановою державного
виконавця чи рішенням суду про
стягнення коштів або про накладення
арешту в порядку, встановленому
законом. Зняття арешту з майна та
коштів здійснюється за постановою
державного виконавця або за рішенням
суду.

Зазначені правові норми свідчать, що з
метою забезпечення виконання рішення
державний виконавець має право
накласти арешт на кошти, що містяться
на всіх рахунках боржника у розмірі
суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів справи сума
боргу, яка лічилась за позивачем
складала 635 871,91 грн., однак постановою
про арешт коштів від 24.06.2014 року за
зведеним виконавчим провадженням ВП №
43371763 було накладено арешт на суму 637
258,86грн., що є більшою, ніж сума боргу.

Згідно позовної заяви КП "Житній ринок"
за виконавчим написом № 2-4919/11 від
29.08.2013, що видав Подільський районний
суд м. Києва стосується стягнення
судового збору у розмірі 647,20 грн., однак
згідно самого виконавчого напису №
2-4919/11 від 29.08.2013, що видав Подільський
районний суд м. Києва виконання
стосується стягнення з КП "Житній
ринок" на користь ОСОБА_2 суми боргу 64
720,32грн.

Крім цього, згідно позовної заяви КП
"Житній ринок" за виконавчим листом №
2607/8400/12 від 12.06.2013, що видав Подільський
районний суд м. Києва, про стягнення на
користь ОСОБА_3, вбачається, що сума
боргу складає 87 249,35 грн., що не
відповідає дійсності. Згідно
зазначеного виконавчого документа
сума боргу складає 79 228,40 грн.

Також слід зазначити, що платіжні
доручення щодо часткового погашення
боргів за зведеним виконавчим
провадженням ВП № 43371763, містяться у
позовній заяві КП "Житній ринок", згідно
яких вбачається, що позивачем дійсно
частково погашено основний борг, що
підтверджується наступними платіжними
дорученнями: № 556 від 02.07.2014 року, №559
від 02.07.2014 року, а саме виконання наказу
№5011-36/12782-2012 від 01.03.2013 року на загальну
суму 22 283, 93 грн., які були перераховані
на рахунок відповідача.

Крім цього, відповідач у своїх
запереченнях також визнав, що
постанова про арешт коштів від 24.06.2014
року має бути скасована, як така, що
винесена з порушенням накладення
арешту коштів, та містить неправдиві
відомості.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що відповідачем при
винесені постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї від 24.06.2014 за зведеним
виконавчим провадженням ВП № 43371763 було
допущено помилку та вказано невірну
суму загальної суми боргу, тобто було
накладено арешт на більшу суму ніж сума
боргу складала нас час винесення
оскаржуваної постанови. З огляду на це,
постанова від 24.06.2014 ВП № 43371763 була
винесена з порушенням норм
законодавства, а отже підлягає
скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши
наявні в справі докази, Окружний
адміністративний суд м. Києва
приходить до висновку, що позивач
правомірно звернувся до суду з позовом
про зняття арешту з коштів.

Відповідно до ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
при вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Києва вважає, що позовні вимоги, в
даному випадку, підлягають задоволенню
повністю.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 69-71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
про арешт коштів боржника від 24.06.2014
року ВП №43371763 в частині накладення
арешту на кошти КП "Житній ринок" на
користь фізичних та юридичних осіб
загальної суми боргу у розмірі 635 871, 91
грн.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 КАС України. Апеляційна скарга
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
О.А. Соколова