Справа № 813/4028/14
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/4028/14
Львівський окружний адміністративний
суд
в складі головуючої cудді - Потабенко
за участю секретаря судового засідання
за участі представників сторін:
позивача -Войтовича О.В., згідно
відповідача - Чижевського М.В., згідно
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»
до Дрогобицької об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-
ТзОВ «Трускавецьінвест» звернулося до
суду з позовом до Дрогобицької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
результатами документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податку
на прибуток підприємств та податку на
додану вартість при здійсненні
фінансово-господарських операцій з
оформленої актом №89/22-01-09/30439207 від
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки акту ДПІ у Стрийському районі
Львівської області, на підставі якого
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, не відповідають
фактичним обставинам
фінансово-господарської діяльності
ТзОВ «Трускавецьінвест». Позивач
зазначає, що розмір задекларованого
ним податку на додану вартість цілком
обґрунтовано нормами діючого
законодавства. Вказує, що первинні
бухгалтерські документи, що
супроводжували господарські операції,
укладені між позивачем та ТзОВ «Вілік
Буд», складені у відповідності до вимог
законодавства, оформлені належним
чином, а операції, по яких сформовано
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість, - пов'язані з власною
господарською діяльністю позивача.
Крім того, всі податкові накладні,
виписані контрагентом, включені до
Єдиного реєстру та відображені у
податковій звітності з податку на
додану вартість у відповідні періоди.
Наголошує, що на час проведення
перевірки відсутні будь-які докази
наявності судових рішень, які б набрали
законної сили, щодо нікчемності та/чи
недійсності правочинів (нереальності
здійснення операцій), укладених ТзОВ
«Трускавецьінвест» з ТзОВ «Вілік Буд».
Зазначає, що акт ДПІ у Дарницькому
районі м. Києва від 08.10.2012 року №
775/7/2240/33693145 про неможливість проведення
зустрічної звірки ТзОВ «Вілік Буд»,
висновок спеціаліста
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС України в Київській області
№ 415 від 03.09.2012 року щодо фіктивності
підпису гр. ОСОБА_3 на первинних
бухгалтерських документах не може
свідчити про безтоварний та фіктивний
характер договору ТзОВ
«Трускавецьінвест» з ТзОВ «Вілік Буд».
Тому доводи податкового органу про
нереальність здійснення господарських
операцій у червні 2012 року між позивачем
та його контрагентом не відповідають
дійсними обставинами справи, в зв'язку
з чим спірне податкове
повідомлення-рішення прийнято
неправомірно та підлягає скасуванню.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, пояснив, що інших документів,
ніж ті, що долучені до матеріалів
справи, суду на підтвердження своїх
вимог представити не може в зв'язку з їх
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, наведених в запереченні на
позов, поданому до суду 19.06.2014 року, суть
якого зводиться до наступного.
Проведеною перевіркою позивача
встановлено наявність договірних
відносин з контрагентом ТзОВ «Вілік
Буд», предметом яких є ремонтні та
оздоблювальні роботи номерів корпусу
№ 3 («Цезар») готелю «Женева» по вулиці
Суховоля, 61-65 в м. Трускавець. Положення
п.2.1 укладеного договору № 24 ПР/01-12 від
11.01.2012 року зазначають, що ТзОВ «Вілік
Буд» повинно виконати роботи
відповідно до наданої
замовником(позивачу) проектної
документації. Окрім цього, згідно п.6.1
договору, підрядник повідомляє
позивача листом про дату і час
приймання - передачі виконаних робіт.
Однак, до перевірки не представлено ні
розробленої проектної документації ,
яка мала передаватись контрагентом, ні
листа, яким нібито повідомлялось
позивача про дату і час приймання
виконаних робіт. Наголошує, що вартість
будівельних робіт, на які ТзОВ «Вілік
Буд» оформило акти виконаних робіт,
обліковуються у позивача по
бухгалтерському обліку як «Придбання
(виготовлення) основних засобів», тобто
вартість таких робіт не включена на
збільшення вартості даного приміщення
та системно не розподіляється та не
включається до собівартості наданих
послуг споживачем, які оздоровлювались
після виконання таких робіт, хоча після
їх проведення минуло вже 1,5 років, а,
відтак, не використовувався у
господарській діяльності. Крім цього,
до перевірки ТзОВ «Трускавецьінвест»
представлено дефектний акт на
необхідність виконання таких
ремонтних робіт приміщення. Проте в
даному дефектному акті не вказано хто
його складав, тобто, визначав
необхідність таких робіт, їх фізичні
обсяги та не ідентифіковано особу, яка
перевіряла правильність визначення
необхідності таких робіт та їх обсяг,
відсутній будь-який підпис. Додатково
представник відповідача зазначив, що
висновком спеціаліста
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС України в Київській області
№ 415 від 03.09.2012 року встановлено
фіктивність підписів гр. ОСОБА_3
(директора) на первинних
бухгалтерських документах ТзОВ «Вілік
Буд». Отже, згідно наданих до перевірки
документів не підтверджено факту
придбання ТзОВ «Трускавецьінвест»
будівельних послуг у ТзОВ «Вілік Буд»
на загальну суму 2399142,00 грн., в т.ч. ПДВ
399857,00 грн., що було включено до складу
податкового кредиту в податковій
декларації з ПДВ за червень 2012 року. За
таких обставин у задоволенні позову
слід відмовити повністю.
Заслухавши пояснення представників
сторін, свідка ОСОБА_3, дослідивши
подані документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити, виходячи з наступних
З долученої до матеріалів справи
довідки серії АБ №482739 від 11.07.2012 року з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
вбачається, що ТзОВ «Трускавецьінвест»
року виконавчим комітетом
Трускавецької міської ради за адресою:
вул. Суховоля, 61, взято на облік
платника податків в ДПІ у м. Трускавці
Позивач є платником ПДВ з 22.10.1999 року по
день складання акта перевірки.
Дрогобицькою ОДПІ ГУ Міндоходів у
Львівській області 11.02.2014 року складено
акт про результати документальної
позапланової виїзної перевірки
діяльності ТзОВ «Трускавецьінвест» з
питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податку
на прибуток підприємств та податку на
додану вартість, при здійснення
фінансово-господарський операцій з
період з 01.06.2012 року по 30.06.2012 року від
11.02.2014 року № 89/22-01-09/30439207.
Перевірку проведено на основі
документів, наданих ТзОВ
«Трускавецьінвест» Також під час
проведення перевірки позивача було
використано акт ДПІ у Дарницькому
районі м. Києва від 08.10.2012 року №
775/7/2240/33693145 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТзОВ «Вілік Буд» за
період діяльності червень 2012 року» та
інформацію з АС «Податковий блок».
Проведеною перевіркою встановлено
порушення позивачем п. 198.1, п.198.2, п. 198.3,
п. 198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.2, ст.200 Податкового
кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року
від 02.12.10 (із змінами і доповненнями,
надалі - Податковий кодекс України), в
результаті чого занижено суму податку
на додану вартість за червень 2012 року в
розмірі 399857,00 грн.
За наслідками проведеної перевірки та
на підставі акта було прийнято та
надіслано позивачу податкове
повідомлення-рішення від 21.03.2014 року
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 599786,00 грн., в т. ч. 399857,00
грн. основного платежу, 199929,00 - штрафних
(фінансових) санкцій.
Підставою для прийняття вищевказаного
податкового повідомлення-рішення став
висновок відповідача про
безтоварність та нереальність
укладених позивачем договорів з ТзОВ
У відповідності до листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11, судам належить
звертати особливу увагу на дослідження
обставин реальності здійснення
господарських операцій платника
податку, на підставі яких таким
платником були сформовані дані
З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
рух активів у процесі здійснення
господарської операції, установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, установлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг), понесенням
інших витрат і господарською
діяльністю платника податку. Для
з'ясування зазначених обставин судам
належить ретельно перевіряти доводи
податкових органів, викладені в актах
перевірки або підтверджені іншими
Крім того, судам слід ураховувати, що
наявність укладеного між учасниками
господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність визнання такого договору
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції.
З матеріалів справи вбачається, що
позивачем (замовник) було укладено з
ТзОВ «Вілік Буд» (підрядник) договір №
24ПР/01-12 від 11.01.2012 року, згідно якого
останній зобов'язується за завданням
замовника на свій ризик виконати на
об'єктах нерухомого майна, що
знаходяться по вул. Суховоля, 61-65 в м.
Трускавці ремонтні та оздоблювальні
роботи, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити такі.
Згідно п. 2.1 договору виконання робіт
здійснюється підрядником відповідно
до наданої замовником проектної
документації, а згідно п. 2.2 договору
роботи виконуються підрядником із
матеріалів замовника.
Представник позивача в судовому
засіданні зазначив про те, що ремонтні
та оздоблювальні роботи згідно
договору № 24ПР/01-12 від 11.01.2012 року
проводились в корпусі № 3 («Цезар»)
готелю «Женева». Водночас, сам договір
не містить на цей факт жодної вказівки.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4
пояснив суду, що, будучи директором
ТзОВ «Вілік Буд», на підставі договорів
здійснював ремонтні та оздоблювальні
роботи корпусів готелю «Женева». Так,
зокрема, ним виконувались роботи по
облаштуванню слабострумних мереж,
облаштуванню системи водопостачання,
водовідведення, електропостачання
згідно з проектною документацією, яку
йому передавав замовник. Крім того,
замовником було нібито розроблено та
передано йому проект кожного номера.
Слід зазначити, що представник
позивача пояснив суду, що І та ІІ
поверхи корпусу «Цезар» займає
лікувальна база, ІІІ та IV - готельні
номери. Таким чином, необхідність
розробки проектної документації та
погодження її у відповідних
компетентних органах є необхідною
передумовою виконання будівельних
Однак, доказів виготовлення та
передачі підряднику затвердженої
проектної документації на виконання
ремонтних та оздоблювальних робіт
представником ТзОВ «Трускавецьінвест»
суду надано не було.
На підтвердження факту виконання
договору представником позивача
подано суду копії довідки про вартість
виконаних будівельних робіт та витрат
за червень 2012 року на суму 2399141,76 грн.
форми КБ-3, акта приймання виконаних
будівельних робіт за червень 2012 року на
суму 2399141,76 грн. форми КБ-2в, підсумкової
відомості ресурсів (витрати по факту)
за червень 2012 року на суму 121176,11 грн. та
платіжних доручень №2046 від 02.08.2012 року
на суму 176000,00 грн., № 2060 від 03.08.2012 року
суму 100000,00 грн., №2140 від 09.08.2012 року на
суму 200000,00 грн., №2305 від 16.08.2012 року на
грн., №736 від 28.09.2012 року на суму 1500 грн.,
№980 від 03.12.2012 року на суму 8000,00 грн., №1962
Водночас, суд вважає за необхідне
зазначити, що ні на довідці про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрат за червень 2012 року, ні на акті
приймання виконаних будівельних робіт
за червень 2012 року форми КБ-2в, ні на
підсумковій відомості ресурсів
(витрати по факту) за червень 2012 року не
зазначено прізвище особи, яка
виконувала будівельні та
оздоблювальні роботи.
Податкове зобов'язання з податку на
додану вартість червня 2012 року ТзОВ
«Трускавецьінвест» сформовано з
урахуванням податкової накладної №11
від 30.06.2012 року на загальну суму 2399141,76
грн., в т.ч. ПДВ 399865,96.
З наявного в матеріалах
адміністративної справи копії
висновку спеціаліста
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС України в Київській області
№ 415 від 03.09.2012 року вбачається, що, крім
іншого, договір № 24ПР/01-12 від 11.01.2012
року, довідка про вартість виконаних
будівельних робіт та витрат за червень
2012 року, акт приймання виконаних
будівельних робіт за червень 2012 року,
підсумкова відомість ресурсів (витрати
по факту) за червень 2012 року та
податкова накладна № 11 від 30.06.2014 року
підписані не гр. ОСОБА_4, а іншою особою.
Висновки даного експертного
дослідження підтвердив в судовому
засіданні і сам свідок ОСОБА_4, який
зазначив, що договори завжди підписує
сам. Щодо інших первинних документів,
то їх ймовірно підписував бухгалтер
ТзОВ «Вілік Буд». Особу бухгалтера він
Щодо долученого до матеріалів справи
дефектного акта на ремонт номерів 3-ого
корпусу «Цезар» від 01.06.2012 року, то
такий не містить жодної вказівки на
осіб, які його підписали. Крім того, на
акті відсутня печатка ТзОВ «Вілік Буд».
Даний акт взагалі не має прив'язки до
контрагента позивача. Так само як і
локальний кошторис № 2-1-1 на ремонтні
роботи 3-корпусу «Цезар».
Суд вважає за необхідне зазначити, що
наявні в матеріалах справи копії
видаткових накладних на придбання ТзОВ
«Трускавецьінвест» ТМЦ не можуть
свідчити про реальний характер
взаємовідносин з ТзОВ «Вілік Буд» в
Слід звернути увагу і на той факт, який
не заперечувався представником
позивача в судовому засіданні, що
вартість будівельних робіт, на які ТзОВ
«Вілік Буд» оформило акти виконаних
робіт станом на 31.12.13 року,
обліковуються у позивача по
бухгалтерському обліку на рахунку 1522
«Придбання (виготовлення) основних
засобів», тобто вартість таких робіт не
включена на збільшення вартості даного
приміщення, системно не розподіляється
та не включається до собівартості
наданих послуг споживачем, які
оздоблювались в періоді після
виконання таких робіт. А, відповідно, не
використовується ТзОВ
«Трускавецьінвест» у власній
господарській діяльності.
Також, згідно наявної в матеріалах
справи копії ліцензії ТзОВ «Вілік Буд»
року, виданої Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, контрагент позивача
вул. Ялтинська, 5-Б. Натомість, свідок
ОСОБА_4 (директор ТзОВ «Вілік Буд»)
зазначив суду, що місцем реєстрації є м.
Київ, вул. Ялтинська, 14 Б.
Судом при прийнятті рішення враховано
акт ДПІ у Дарницькому районі м. Києва
від 08.10.2012 року № 775/7/2240/33693145 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТзОВ
«Вілік Буд» (код ЄДРПОУ) за період
діяльності червень 2012 року».
Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
збереження записів у бухгалтерському
обліку, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.1995 року №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/704.
Відповідно до п.п.1.2 п.1 вказаного
Положення, господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог цього
Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Так, виходячи з вимог Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року
№996-XIV, обґрунтування відображення
господарських операцій в податковому
обліку здійснюється на підставі даних
бухгалтерського обліку.
У статті 2 вказаного Закону зазначено,
що сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності (далі -
підприємства), які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
Відповідно до п.1 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(п.2 ст.9 цього Закону).
Частиною 5 статті 8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» передбачено, що
підприємство самостійно визначає
облікову політику; обирає форму
бухгалтерського обліку як певну
систему регістрів обліку, порядку і
способу реєстрації та узагальнення
інформації в них з додержанням єдиних
засад, встановленим цим Законом, та з
урахуванням особливостей своєї
діяльності і технології обробки
облікових даних; розробляє систему і
форму внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку, звітності і
контролю господарських операцій,
визначає права працівників на
підписання бухгалтерських документів.
Разом з тим, у листі Державної
податкової адміністрації України від
08.04.2008 року №3146/6/15-016 зазначено, що
частиною другою та третьою статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік і фінансову звітність в Україні»
передбачається, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.
Водночас, для надання первинним
документам юридичної сили і
доказовості, вони повинні бути
складені відповідно до вимог чинного
законодавства. Понесені витрати на
придбання товарів (робіт, послуг)
повинні оформлятися відповідними
документами, які б підтверджували як
фактичне отримання товарів (робіт,
послуг), так і право особи на
Суд погоджується з твердженнями
представника відповідача про те, що,
оскільки первинні бухгалтерські
документи від імені ТЗОВ «Вілік Буд»
підписував не директор підприємства, а
невстановлена особа, то слід вважати,
що такі первинні документи, виписані в
адресу ТзОВ «Трускавецьінвест» і
підписані ОСОБА_4, не мають юридичної
Податковий кредит, у відповідності до
п.п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу
України, визначається як сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.
У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.
Платники податку, що застосовували
касовий метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку.
Для банківських установ при одержанні
ними права власності на заставне майно
з метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
Відповідно до п.180.1 ст. 180
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платником податку на
1) будь-яка особа, що провадить
господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або
підлягає реєстрації як платник
податку;

3) будь-яка особа, що ввозить товари на
митну територію України в обсягах, які
підлягають оподаткуванню, та на яку
покладається відповідальність за
сплату податків у разі переміщення
товарів через митний кордон України
відповідно до Митного кодексу України,
а також:

- особа, на яку покладається дотримання
вимог митних режимів, які передбачають
повне або часткове умовне звільнення
від оподаткування, у разі порушення
таких митних режимів, встановлених
митним законодавством;

- особа, яка використовує, у тому числі
при ввезенні товарів на митну
територію України, податкову пільгу не
за цільовим призначенням та/або
всупереч умовам чи цілям її надання
згідно із цим Кодексом, а також будь-які
інші особи, що використовують
податкову пільгу, яку для них не
призначено.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит згідно
п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України
є дата здійснення першої з наступних
подій:

а) дата списання коштів з банківського
рахунку платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг);

б) дата отримання податкової накладної.

Відповідно п. 201.10 ст.201
Податкового кодексу України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.1 ст.201 Податкового кодексу
України передбачено, що податкова
накладна має містити: порядковий номер
податкової накладної; дату її
виписування, назву юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість;
податковий номер платника податку
(продавця та покупця); місце
розташування юридичної особи або місце
податкової адреси фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; опис (номенклатуру)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, об'єм); повну назву отримувача;
ціну продажу без врахування податку;
ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні; загальну
суму коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом (п.201.6
Податкового кодексу України).

Не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами (п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України).

Таким чином, податкова накладна є
документом, який підтверджує сплату
покупцем податку на додану вартість в
ціні товару.

Виходячи із приписів вищевказаної
імперативної норми Податкового
кодексу України, лише відсутність
податкової накладної позбавляє права
на включення до складу податкового
кредиту сплачених (нарахованих) сум
податків у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу
валових витрат.

Водночас, наявність податкової
накладної без фактичного здійснення
господарської операції
(оприбуткування товару, роботи,
послуги, оплата, використання у
господарській діяльності тощо) не може
бути підставою для включення
визначених у такій накладній сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту відповідного
місяця. Тим більше, що така податкова
накладна підписана невстановленою
особою.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Зазначена позиція суду узгоджується із
позицією Вищого адміністративного
суду України, викладеною у листі
останнього від 02.06.2011 року №742/11/13-11.

Аналізуючи матеріали справи, суд
вважає, що поданих ТзОВ
«Трускавецьінвест» первинних
бухгалтерських документів не
достатньо для висновку про реальність
господарських операцій з ТзОВ «Вілік
Буд». Крім того, такі документи
оформлені не у відповідності до
чинного законодавства.

Звідси, з урахуванням положень
Податкового кодексу України, у
позивача виключається можливість
формування податкового кредиту із
вищевказаних операцій.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
наявність деяких первинних
бухгалтерських документів без
фактичного здійснення господарської
операції не може бути підставою для
включення визначених у таких
документах сум податку на додану
вартість до податкового кредиту
відповідного місяця.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтю 2 КАС України встановлено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

За наслідком розгляду справи суд
погоджується з висновками податкового
органу про порушення ТзОВ
«Трускавецьінвест» п. 198.1, п.198.2, п. 198.3, п.
198.6 ст. 198, п.200.1, п.200.2, ст.200 Податкового
кодексу України, в результаті чого було
занижено податок на додану вартість,
який підлягав сплаті до бюджету в
червні 2012 року, в сумі 399857,00 грн. по
взаємовідносинах з контрагентом ТзОВ
«Вілік Буд».

Відтак, правомірним є застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
відповідно до ст.ст. 123 Податкового
кодексу України.

Отже, прийняте Дрогобицькою ОДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області спірне
податкове повідомлення-рішення від
21.03.2014 року № є правомірним і
скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 94 КАС України, з
позивача в даній справі слід стягнути
суму недоплаченого при подачі позову
до суду судового збору в розмірі 4384,80
грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 86, 94, 158-163,
167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні позову відмовити
повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Трускавецьінвест»,
, м. Трускавець Львівської
області, вул. Суховоля, 61, на користь
Державного бюджету України 4384 (чотири
тисячі триста вісімдесят чотири)
гривні 80 коп. недоплаченого при подачі
позову до суду судового збору.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені ст.ст. 186,
254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом 10
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений
20.10.2013 року.

Суддя
Потабенко В.А.