Справа № 203/675/14-а
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2014 рокусправа №
203/675/14-а(2-а/0203/86/2014)

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А.
Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Ленінського відділу
Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції на постанову
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року
по справі № 203/675/14-а(2-а/0203/86/2014) за
позовом Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів і зборів України
до Державного виконавця Ленінського
відділу Державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Гуртового С.В. про
визнання незаконною та скасування
постанови,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Дніпропетровська
митниця Міндоходів і зборів України
(далі по тексту - позивач) звернулась до
суду з позовом до Державного виконавця
Ленінського ВДВС Дніпропетровського
МУЮ Гуртового С.В. (далі по тексту -
відповідач), в якому просила визнати
незаконною постанову про повернення
виконавчого документу стягувачеві від
20.09.2013 року № ВП 37805335, скасування
постанови про повернення виконавчого
документу стягувачеві від 20.09.2013 року №
ВП 37805335.

Постановою Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 27 лютого 2014
року позовні вимоги задоволено в
повному обсязі, визнано незаконною та
скасовано постанову про повернення
виконавчого документу від 20.09.2013 року
(виконавче провадження № 37805335).

Ленінський ВДВС Дніпропетровського
МУЮ, який є заінтересованою особою у
спорі, не погодившись з постановою суду
першої інстанції подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати
постанову та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити. Свої вимоги обґрунтував
тим, що судом не надано належної оцінки
нормам чинного законодавства, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, що призвело до прийняття
невірного рішення. Апелянт вказував на
те, що державним виконавцем винесено
постанову про повернення виконавчого
документа відповідно до норм Закону
України «Про виконавче провадження», у
державного виконавця були підстави на
повернення виконавчого документу без
виконання після здійснення ним всіх
заходів по стягненню необхідної суми
боргу, у зв'язку з відсутністю майна у
боржника.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС
України, за відсутності осіб, які
беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги виходив з того, що в
Законі України «Про виконавче
провадження» передбачено конкретні
обставини за якими державний
виконавець повертає виконавчий
документ стягувачеві, однією з підстав
є неможливість провести стягнення на
кошти або майно боржника, однак
державним виконавцем не було
встановлено чи наявні у боржника на
рахунках кошти або чи наявне у нього
майно, тобто оскаржувану постанову
винесено без виконання заходів по
примусовому виконанню рішення.

Матеріалами справи встановлено, що
11.02.2013 року Кіровським районним судом м.
Дніпропетровська прийнято постанову №
203/608/13-п, якою ОСОБА_2 визнано винним у
порушені митних правил передбачених
ст. 484 МК України, стягнуто на користь
Дніпропетровської митниці витрати по
зберіганню предметів правопорушення у
розмірі 185,61 грн. Після набрання
постанови Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 11.02.2013 року
законної сили Дніпропетровською
митницею подано постанову суду як
виконавчий документ до Ленінського
ВДВС Дніпропетровського МУЮ. 10.04.2013
року Державним виконавцем Гуртовим С.В.
прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження згідно якої, з
ОСОБА_2 на користь Державної митної
служби України підлягають стягненню
кошти у розмірі 185,61 грн., зобов'язано
ОСОБА_2 як божника у строк до 17.04.2013 року
добровільно виконати судове рішення та
сплати 185,61 грн.

В матеріалах справи наявні копії атів
державного виконавця від 15.05.2013 року та
від 11.09.2013 року, відповідно до яких,
державний виконавець з метою
встановлення майна наявного у боржника
робився вихід за адресою ОСОБА_2 однак
за адресою боржника не виявлено,
майновий стан не перевірений. Акт від
15.05.2013 року та акт від 11.09.2013 року
підписаний одноособово державним
виконавцем без залучення понятих та
без ознайомлення з ними стягувача та
боржника.

Матеріалами справи підтверджується, що
державний виконавець для встановлення
майнового стану боржника та для
належного стягнення боргу у межах
виконавчого провадження здійснював
запити щодо наявності у власності
ОСОБА_2 автотранспорту та запити до
Державної податкової служби України
відносно встановлення джерел
отримання ОСОБА_2 доходів.

20.09.2013 року Державним виконавцем
Ленінського ВДВС Дніпропетровського
МУЮ Гуртовим С.В. винесено постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачеві, в якій у якості
обґрунтування повернення виконавчого
документу без виконання зазначено, що
державним виконавцем вжито заходи щодо
з'ясування місцезнаходження боржника
та перевірити його майновий стан не
виявилось можливим, заходи щодо
розшуку майна виявились
безрезультатними.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ст. 32
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом. Заходами примусового
виконання рішень є: 1) звернення
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі
якщо вони перебувають в інших осіб або
належать боржникові від інших осіб; 2)
звернення стягнення на заробітну плату
(заробіток), доходи, пенсію, стипендію
боржника; 3) вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні; 4) інші заходи,
передбачені рішенням.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до Закону України «Про виконавче
провадження» у державного виконавця
існує великий перелік повноважень та
заходів, які він може застосувати для
примусового виконання рішень,
державним виконавцем не було здійснено
повний розшук майна боржника та не у
повній мірі було виконано заходи по
розшуку місцезнаходження ОСОБА_2
Державним виконавцем було складено
акти, в яких зазначена формальна
підстава та які підписані самим же
державним виконавцем без понятих, тому
акти не можуть бути належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, зокрема, якщо: є
письмова заява стягувача; у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Колегія суддів зазначає, що судове
рішення, яке набрало законної сили є
обов'язковим до виконання, державний
виконавець при виконанні своїх
обов'язків зобов'язаний забезпечити
належне виконання судового рішення яке
є виконавчим документом.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що нормою Закон України «Про
виконавче провадження» передбачено
перелік підстав за якими виконавчий
лист може бути повернуто стягувачу
постановою державного виконавця, однак
державним виконавцем недодержано
вимог вищевказаного Закону та
безпідставно повернуто виконавчий
документ.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, постанову суду
першої інстанції слід залишити без
змін, як таку, що прийнята з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу
Ленінського відділу Державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
27 лютого 2014 року по справі №
203/675/14-а(2-а/0203/86/2014) - залишити без змін.

Ухвала
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.М. Лукманова

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
Т.С. Прокопчук