Справа № 872/5744/13
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2014 рокусправа № 0870/10725/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів: Нагорної
Л.М. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Актів
Принт»

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Актів Принт» до
Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Запорізької області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Актів Принт», звернулося до суду з
вищевказаним позовом, в якому просило
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 24.10.2012 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість 431562 грн., з
яких: 287708 грн. - основний платіж та 143854 -
штрафні (фінансові) санкції.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на безпідставність
висновків податкового органу оскільки
вони ґрунтуються лише на припущеннях
без проведення зустрічних звірок
контрагентів позивача ТОВ «Аркада і
К», ПП «Сітал», ТОВ «Цезій».

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року у задоволенні позову було
відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ТОВ «Актів Принт» подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просило
постанову суду скасувати та прийняти
нове рішення яким задовольнити позовні
вимоги. Вказує на те, що судом першої
інстанції не витребувані всі докази,
які підтверджують фактичне здійснення
господарських операцій з
купівлі-продажу продукції у зазначених
в акті перевірки контрагентів.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явились, про час
та місце слухання справи повідомлялися
належним чином, а тому відповідно до
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що податковим
органом проведено документальну
позапланову перевірку ТОВ «Актів
Принт» з питання своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку на прибуток та податку
на додану вартість при здійсненні
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«Аркада і К», ПП «Сітал», ТОВ «Цезій» за
період з 01.07.2011 р. по 31.03.2012 р., за
наслідками якої складено акт від 05.10.2012
№ 1688/2214/36575986.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість, що
підлягає сплаті до бюджету, на загальну
суму 287708 грн., у т.ч.:

- за вересень 2011р. на суму ПДВ 59777 грн.;

- за жовтень 2011 р. на суму ПДВ 27013 грн.;

- за листопад 2011р. на суму ПДВ 28969 грн.,

- за грудень 2011 р. на суму ПДВ 44933 грн.

- за лютий 2012 р. на суму ПДВ 81862 грн.

- за березень 2012 р. на суму ПДВ 45154 грн.

На підставі акта перевірки податковим
органом було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 24.10.2012 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошових зобов'язань за платежем
податок на додану вартість на загальну
суму 431562 грн., з яких: за основним
платежем - 287708 грн., штрафні (фінансові)
санкції - 143854 грн.

За висновками податкового органу
господарські операції позивача з ТОВ
«Аркада і К», ПП «Сітал», ТОВ «Цезій»
були безтоварними, спрямованими на
надання безпідставної податкової
вигоди позивачу та, відповідно,
несплату податків до бюджету.

Відмовляючи у задоволенні позов суд
першої інстанції виходив з того, що
податкові накладні, які стали
підставою для формування позивачем
податкового кредиту по господарських
операціях з ТОВ «Аркада і К», підписані
особами, які заперечують свою участь у
діяльності ТОВ «Аркада і К», зокрема й у
підписанні будь-яких первинних
документів. В зв'язку з чим зазначені
податкові накладні не можна вважати
звітними документами, які
підтверджують факт придбання товарів.

Згідно уточнюючих розрахунків суми
ПДВ по господарським операціям
позивача з ТОВ «Сітал» з податкового
кредиту лютого та березня 2012 року
виключено та збільшено суму
податкового кредиту по господарським
операціям позивача з ТОВ «Цезій» за
аналогічний період.

Позивачем не підтверджено поставку
товарів по господарським операціям з
ТОВ «Цезій», а саме не надано
товарно-транспортні накладні, які б
підтверджували рух товару, а також
замовлення позивача на поставку
товару, як це передбачено укладеним між
сторонами договору.

Відповідно до ст.185, ст. 188-189, ст.198, 201 ПК
України, об'єктом оподаткування є
операції платників податку з поставки
товарів, місце надання яких
знаходиться на митній території
України; поставка товарів (робіт,
послуг) здійснюється за договірними
(контрактними) цінами з додатковим
нарахуванням податку на додану
вартість; платник податків
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, яка є підставою для
віднесення вказаної в ній суми податку
на додану вартість до податкового
кредиту Покупця.

Підпунктом 198.3 ст.198 ПК України
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 даного кодексу, та
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

При цьому, право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до п. 198.2 ст.198 ПКУ вважається
дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.201.6 ст.201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

У відповідності до приписів п.201.1, п.201.4,
п.201.10, ст.201 ПК України платник податку
зобов'язаний виписати податкову
накладну у двох екземплярах та надати
покупцю податкову накладну, що має
містити визначені за законом певні
реквізити, у т. ч. ставку податку та
відповідну суму податку у цифровому
значенні.

Відповідно до п.п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті і перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом, а при від'ємному значенні
суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1
цієї статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг, а
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до частини першої статті 9
зазначеного Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Правилами перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
які затверджені наказом Міністерства
транспорту України № 363 від 14.10.1997,
зареєстровані в Міністерстві юстиції
Україні 20.02.1998 за № 128/2568, встановлено,
що комплектом юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
є транспортна документація, а єдиним
для всіх учасників транспортного
процесу юридичним документом,
призначеним для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
шляхом їх переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи, є
товарно-транспортна накладна, яка
відноситься до первинних документів,
на основі яких ведеться бухгалтерський
облік.

Відповідно до розділу 11 «Правила
оформлення документів на перевезення»
зазначених правил встановлено, що
товарно-транспортна виписується у
кількості не менше чотирьох
екземплярів, другий екземпляр якої в
обов'язковому порядку передається
вантажоодержувачу.

Враховуючи однозначну необхідність
застосування облікового документа при
здійсненні вантажних перевезень,
використання товарно-транспортної
накладної є обов'язковим. Відсутність
чи неправильне оформлення
товарно-транспортних накладних має
наслідком, відповідно, відсутність
документального підтвердження
господарської операції та наявність
помилок у відображені результатів
господарської операції в обліку (як
бухгалтерському, так і податковому).

Факт отримання товару підлягає
встановленню в судовому процесі, як
юридичний факт, з яким закон пов'язує
виникнення права платника податку на
включення вартості придбаного товару
до складу валових витрат, про що вірно
зазначив суд першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відсутність документів на
підтвердження транспортування товару
від ТОВ «Аркада і К», ПП «Сітал», ТОВ
«Цезій» до позивача, довіреностей та
інших документів, які підтверджують
транспортування товару їх прийняття та
зберігання, здійснення розрахунків з
контрагентами спростовують факт
передачі товару.

Враховуючи встановлені обставини
справи суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про безпідставність
формування податкового кредиту за
вказаними операціями, незважаючи на
наявність у позивача доказів часткової
сплати вартості робіт/послуг.

Встановлення факту недійсності, в тому
числі нікчемності цивільно-правового
правочину, який опосередковує
відповідні господарські операції, не є
необхідною умовою для визначення
контролюючим органом грошових
зобов'язань платнику податків,
зважаючи на встановлену відсутність
реального вчинення цих господарських
операцій та відсутність зв'язку між
такими операціями та господарською
діяльністю платника податків.

Наслідки порушення податкового
законодавства, зокрема у податковому
обліку, повинні застосовуватися
незалежно від того, чи визнані
відповідні цивільні чи господарські
зобов'язання недійсними, оскільки
відповідальність за порушення норм
податкового законодавства є
самостійним видом юридичної
відповідальності і застосовується
незалежно від відповідальності за
порушення правил здійснення
господарської діяльності.

Зазначене свідчить про те, що
відсутність судових рішень про
визнання недійсними (нікчемними)
укладених правочинів, не може
розглядатися як перешкода для
коригування (зменшення) податкового
кредиту з ПДВ позивачу, з огляду на
встановлені порушення податкового
законодавства.

Відсутність реально вчиненої
господарської операції та, як наслідок,
юридична дефектність відповідних
первинних документів за змістом пункту
44.1 ст.44 ПК України не дозволяє
формувати дані податкового обліку
незалежно від спрямованості умислу
платників податку - учасників
відповідної операції.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Актів
Принт» - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
С.В. Сафронова