Справа № 821/3524/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3524/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Кротко Н.М.,
Біріт О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м.Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень та вимоги про
сплату боргу,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся з
позовом до Державної податкової
інспекції у м.Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - відповідач, ДПІ у
м.Херсоні), у якому просить скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від
22.07.2014 р. № , яким позивачу
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на додану вартість на 18607,50 грн.,
з яких за основним платежем на 14886 грн.,
за штрафними санкціями на 3721,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від
22.07.2014 р. № , яким позивачу
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб на
730690,07 грн., з яких за основним платежем
на 584552,06 грн., за штрафними санкціями на
146138,01 грн.;

- рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 28.07.2014
р. № 2 у сумі 1002,50 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) у
розмірі 12713,50 грн.

Свої вимоги мотивує незаконністю
проведеної перевірки, оскільки за 10
днів не був повідомлений про
проведення перевірки, а тому не мав
можливості надати перевіряючим
необхідні первинні бухгалтерські
документи. Таким чином висновки акту
перевірки щодо документального не
підтвердження показників податкової
звітності не відповідають дійсності.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
та просили їх задовольнити у повному
обсязі. Зазначили, що внаслідок
невиконання відповідачем вимог
податкового законодавства щодо
повідомлення про проведення планової
виїзної перевірки був позбавлений
права надати первинні бухгалтерські
документи на підтвердження
задекларованих показників податкової
звітності. Всі первинні бухгалтерські
документи є в наявності, а тому доводи
ДПІ у м.Херсоні, викладені у акті
перевірки, не відповідають дійсності.

Представники відповідача заперечували
проти позовних вимог, зазначивши, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, рішення про
застосування штрафних санкцій та
вимога про сплату боргу (недоїмки) є
законними та відповідають вимогам
податкового законодавства. Під час
проведення перевірки встановлено
віднесення до складу податкового
кредиту сум ПДВ, які не мають
документального підтвердження
використання отриманих товарів (робіт,
послуг) у підприємницькій діяльності
позивача. Також виявлено, що ФОП ОСОБА_1
завищено валові витрати за 2012 рік на
1299738,41 грн., за 2013 рік на 2038167,05 грн.
внаслідок документування
господарських операцій з ТОВ
"Херсонтрансгруп" у сумі 433333,35 грн., які
не мали реального характеру,
врахування витрат, що не пов'язані з
підприємницькою діяльністю, у сумі
18891,06 грн. за 2012 рік та у сумі 11654,88 грн. за
2013 рік, відсутністю первинних
документів, що свідчать про
достовірність витрат у сумі 847514 грн. за
2012 рік та у сумі 1109846,57 грн. за 2013 рік. У
зв'язку з неправильним формуванням
витрат та податкового кредиту
позивачем було занижено суму єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Просять
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наявні у справі докази, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 23.04.2014
р. по 16.05.2014 р. посадовими особами
відповідача проведено документальну
планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., за
результатами якої складено акт від
23.05.2014 р. № 778/21031702/НОМЕР_3.

У висновках акту перевірки зазначено,
що встановлено порушення:

1) п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" - занижено суму
єдиного внеску з чистого
оподатковуваного доходу за
перевіряємий період на 12713,50 грн., у тому
числі за 2012 рік - 7336,55 грн., за 2013 рік -
5376,95 грн.;

2) п.177.2, п.177.4 ст.177, пп.139.1.1, пп.138.1.9 п.139.1
ст.139 ПК України, а саме - заниження
податку з доходів фізичних осіб з
підприємницької діяльності у сумі
584552,06 грн., у тому числі за 2012 рік у сумі
218780 грн., за 2013 рік у сумі 365772,06 грн.;

3) п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, а саме -
занижено податок на додану
вартість за 2012 рік на 14886 грн. та
встановлено завищення від'ємного
значення ПДВ за період з 01.01.2012 р. по
31.12.2013 р. на суму 185554,33 грн.

На підставі вказаних висновків ДПІ у
м.Херсоні прийнято податкове
повідомлення-рішення від 22.07.2014 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість на 18607,50 грн., з яких за
основним платежем на 14886 грн., за
штрафними санкціями на 3721,50 грн.;
податкове повідомлення-рішення від
22.07.2014 р. № , яким позивачу
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб на
730690,07 грн., з яких за основним платежем
на 584552,06 грн., за штрафними санкціями на
146138,01 грн.; рішення про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску від 28.07.2014
р. № 2 у сумі 1002,50 грн.; вимогу про
сплату боргу (недоїмки) у розмірі 12713,50
грн.

Оцінюючи правомірність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, рішення
про застосування штрафних санкцій,
вимоги про сплату боргу (недоїмки) суд
виходить з встановлених під час
розгляду справи фактичних обставин та
їх узгодженості з діючими, на момент
виникнення спірних правовідносин,
положеннями законодавства.

Стосовно тверджень позивача про
незаконність проведення перевірки суд
зазначає наступне.

Положеннями ст.75 ПК України
передбачено, що контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Документальна
планова перевірка проводиться
відповідно до плану-графіка перевірок.
Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Згідно п.77.4 ст.77 ПК України про
проведення документальної планової
перевірки керівником контролюючого
органу приймається рішення, яке
оформлюється наказом. Право на
проведення документальної планової
перевірки платника податків надається
лише у випадку, коли йому не пізніше ніж
за 10 календарних днів до дня проведення
зазначеної перевірки вручено під
розписку або надіслано рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
копію наказу про проведення
документальної планової перевірки та
письмове повідомлення із зазначенням
дати початку проведення такої
перевірки.

Відповідно до п.77.6 ст.77 ПК України
допуск посадових осіб контролюючих
органі до проведення документальної
планової виїзної перевірки
здійснюється згідно із статтею 81 цього
Кодексу.

Приписами п.81.1 ст.81 ПК України
визначено, що посадові особи
контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу; копії наказу про
проведення перевірки; службового
посвідчення осіб, які зазначені в
направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

З аналізу вказаних правових норм
слідує, що посадові особи
контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної планової виїзної
перевірки лише у разі вручення
платнику податків під розписку або
надіслання рекомендованим листом з
повідомленням про вручення не пізніше
ніж за 10 календарних днів до дня
проведення перевірки копії наказу про
проведення документальної планової
виїзної перевірки та письмового
повідомлення із зазначенням дати
початку проведення такої перевірки.

З матеріалів справи слідує, що 14.04.2014 р.
начальником ДПІ у м.Херсоні винесено
наказ № 484 "Про проведення
документальної планової виїзної
перевірки ФОП ОСОБА_1" з 23.04.2014 р.
терміном 10 робочих днів, на підставі
якого видано повідомлення від 14.04.2014 р.
№ 682/21-0317-02 та направлення від 23.04.2014 р. №
408. Копії наказу про проведення
документальної планової перевірки від
14.04.2014 р. № 484 та повідомлення від 14.04.2014
р. № 682/21-03-17-02 було направлено ФОП
ОСОБА_1 поштою 14.04.2014 р. та отримана
позивачем 14.05.2014 р. (т.1 арк.185).

08.05.2014 р. начальником ДПІ у м.Херсоні
винесено наказ № 571 "Про продовження
строків проведення документальної
планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1"
на 5 робочих днів з 12.05.2014 р. Копію цього
наказу направлено позивачу поштою та
отримано ФОП ОСОБА_1 . 24.05.2014 р. (т.1 арк.187).

З акту перевірки від 23.05.2014 р. №
778/21031702/НОМЕР_3 вбачається, що
документальна планова виїзна
перевірка проводилася відповідачем у
період з 23.04.2014 р. по 16.05.2014 р.

З викладено слідує, що наказ про
проведення перевірки отримано ФОП
ОСОБА_1 через 18 днів після початку
перевірки та за 2 дні до її закінчення, а
наказ про продовження строків
проведення перевірки - через 8 днів
після закінчення перевірки. Тобто,
відповідачем грубо порушено вимоги
п.77.4 ст.77 та п.81.1 ст.81 ПК України щодо
належного повідомлення платника
податків про проведення перевірки та
позбавило його права надати до
перевірки первинні бухгалтерські
документи на підтвердження
задекларованих показників податкової
звітності.

Крім того, планову виїзну перевірку
відповідачем проведено у приміщенні
ДПІ у м.Херсоні за адресою: м.Херсон,
вул.І.Кулика, 143 А, а не за
місцезнаходженням ФОП ОСОБА_1, що є
порушенням вимог пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК
України.

Враховуючи вищевикладене, суд
погоджується з доводами позивача про
порушення ДПІ у м.Херсоні процедури
проведення документальної планової
виїзної перевірки.

Окремо суд зазначає, що відповідачем
було призначено документальну планову
виїзну перевірку. Положеннями пп.75.1.2
п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Зі встановлених у судовому засіданні
обставин слідує, що відповідачем не
було дотримано обов'язкові вимоги
Податкового кодексу України щодо
повідомлення платника податків за 10
днів про проведення перевірки,
внаслідок чого ФОП ОСОБА_1 був
позбавлений можливості надати
первинні бухгалтерські документи на
підтвердження задекларованих
показників податкової звітності.

Даний факт також підтверджено і
змістом акту перевірки від 23.05.2014 р. №
778/21031702/, згідно п.1.12 якого при
перевірці використано: свідоцтво про
державну реєстрацію, виписку з ЄДРПОУ,
витяг з ЄДРПОУ, довідку з ЄДРПОУ,
свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ,
особову справу підприємця, особові
рахунки у ДПІ, декларації про доходи,
отримані від заняття підприємницькою
діяльністю за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013
р., податкову декларацію про майновий
стан і доходи за 2011 рік, податкові
декларації з ПДВ за період з 01.01.2012 р. по
31.12.2013 р., роздруківки банку про рух
грошових коштів, платіжні документи,
реєстри отриманих і виданих податкових
накладних за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013
р.

Також у вказаному пункті акту
перевірки зазначено і накладні,
податкові накладні, акти
здачі-приймання робіт (надання послуг).
У судовому засіданні позивач пояснив,
що жодних документів на перевірку не
надавав, так як не був належним чином
повідомлений про її проведення.
Представник відповідача (ревізор Біріт
О.В.) пояснила, що під час перевірки
використовувалися документи, які були
в наявності у ДПІ у м.Херсоні і
використовувалися під час попередніх
перевірок ФОП ОСОБА_1

Тобто, висновки акту перевірки щодо
неправомірності задекларованих
позивачем показників податкової
звітності за відповідні періоди
ґрунтуються не на підставі первинних
бухгалтерських документів позивача,
які стосуються предмету перевірки та
які повинні в обов'язковому порядку
перевірятися ревізорами в ході
документальної планової виїзної
перевірки, а на підставі документів,
які використовувалися при попередніх
перевірках ФОП ОСОБА_1 При цьому суд
акцентує увагу на тому, що основними
підставами для нарахування позивачу
грошових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб, з податку на
додану вартість є саме документальне
не підтвердження задекларованих
валових витрат та податкового кредиту.

Стаття 83 ПК України чітко визначено, що
для посадових осіб контролюючих
органів під час проведення перевірок
підставами для висновків є: документи,
визначені цим Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки; судові
рішення; інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
контролюючі органи.

Оскільки відповідачем при проведенні
документальної планової виїзної
перевірки ФОП ОСОБА_1 не перевірялися
первинні бухгалтерські документи, які
стосуються предмету перевірки та
відповідного періоду, висновки ДПІ у
м.Херсоні стосовно документального не
підтвердження валових витрат та
податкового кредиту, що призвело до
заниження податку на додану вартість
та податку з доходів фізичних осіб
згідно оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень не відповідають
дійсності.

Суд критично відноситься до пояснень
представників відповідача стосовно
того, що позивачем надавалися
документи на перевірку, однак не у
повному обсязі, оскільки ДПІ у
м.Херсоні не надано жодних доказів про
належне повідомлення ФОП ОСОБА_1 про
дату та строки проведення перевірки,
про надання ним документів, а
матеріалами справи, у тому числі і
самим актом перевірки від 23.05.2014 р. №
778/21031702/НОМЕР_3, навпаки підтверджено те,
що позивач дізнався про її проведення
вже після складання акту перевірки.

При цьому Податковим кодексом України
чітко визначено порядок дій посадових
осіб у разі відмови платника податків
надати документи на перевірку та вид
документу, який складається у разі
отримання копій документів від
платника податків.

Зокрема, відповідно до п.85.6 ст.85 ПК
України у разі відмови платника
податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі
контролюючого органу така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати.
Зазначений акт підписується посадовою
(службовою) особою контролюючого
органу та платником податків або його
законним представником. У разі відмови
платника податків або його законного
представника від підписання
зазначеного акта в ньому вчиняється
відповідний запис.

Аналогічні норми містяться і в п.5.2.
Розділу II Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України від
22.12.2010 р. № 984 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011 р.
за № 34/18772, в якому додатково зазначено,
що факт про складання такого акта
відображається в акті документальної
перевірки.

Згідно п.85.7 ст.85 ПК України отримання
копій документів оформляється описом.
Копія опису, складеного посадовими
(службовими) особами контролюючого
органу, вручається під підпис платнику
податків або його законному
представнику. Якщо платник податків
або його законний представник
відмовляється від засвідчення опису
або від підпису про отримання копії
опису, то посадові (службові) особи
контролюючого органу, які отримують
копії, роблять відмітку про відмову від
підпису.

Однак відповідачем до суду не надано
акта відмови ФОП ОСОБА_1 від надання
документів (з пояснень ревізора Біріт
О.В. такий акт не складався), опису
документів, які надавалися позивачем
під час перевірки, що повністю
підтверджує доводи ФОП ОСОБА_1 щодо
протиправності висновків ДПІ у
м.Херсоні стосовно документального не
підтвердження задекларованих
показників податкової звітності, які
викладені у акті перевірки.

Таким чином, оскільки судом
встановлено порушення ДПІ у м.Херсоні
процедури проведення документальної
планової виїзної перевірки,
формулювання висновків не на підставі
аналізу первинних бухгалтерських
документів, а на припущеннях, то і
винесені на його підставі податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягають скасуванню.

При цьому суд враховує те, що
нарахування грошових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб та з
податку на додану вартість ґрунтуються
саме на висновках ДПІ у м.Херсоні про
відсутність документального
підтвердження витрат з господарською
діяльністю позивача при тому, що
відповідачем не досліджувалися
первинні документи за перевіряємий
період.

Зокрема, з акту перевірки вбачається,
що фактичними підставами для
нарахування грошових зобов'язань за
вказаними податковими
повідомленнями-рішеннями стали
наступні висновки ДПІ у м.Херсоні:

1) з податку на доходи фізичних осіб -
завищення валових витрат за 2012 рік на
203817 грн., що призвело до заниження
валового доходу на 2163803,09 грн.,
завищення валових витрат за 2013 рік на
1299738 грн., що призвело до заниження
валового доходу на 1317738,41 грн., які
ґрунтуються на недоведеності факту
використання у підприємницькій
діяльності господарських операцій, а
також не підтвердження факту реального
здійснення господарських операцій:

- по відносинах з ПП "Лукойл Україна" у
січні-березні 2012 року на загальну суму
59859,24 грн., у т.ч. ПДВ 9976,54 грн.: не
встановлено факту передачі товарів,
оскільки відсутні документи, що
підтверджують прийняття,
оприбуткування та відвантаження ТМЦ
(акти приймання продукції,
товарно-транспортні накладні з
відмітками про передачу та отримання
ТМЦ), довіреності, сертифікати якості,
інші документи, що засвідчують
транспортування, зберігання товарів,
чеки;

- по відносинах з ТОВ "Херсонтрансгруп"
у грудні 2012 року на загальну суму 520000
грн., у т.ч. ПДВ 86666,67 грн.: за даними бази
ІС "Податковий блок" ТОВ
"Херсонтрансгруп" обліковуються
розбіжності згідно акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки від 20.03.2013 р. № 1135/22-4/37631522, а тому
визначити реальне документальне
підтвердження господарських операцій
з ФОП ОСОБА_1 неможливо;

- по відносинах з ПП "Капітал-сервіс" у
листопаді 2012 року на загальну суму 2635,02
грн., у т.ч. ПДВ 439,17 грн., у травні 2013 року
на загальну суму 4612 грн., у т.ч. ПДВ 768,66
грн., у жовтні 2013 року на загальну суму
2304 грн., у т.ч. ПДВ 384 грн., у липні 2013 року
на загальну суму 538,98 грн., у т.ч. ПДВ 89,83
грн.: задокументовано сплату за
виконані роботи по технічному
обслуговуванню та ремонту власного
автотранспорту FORD MONDEO 2,0;

- по відносинах з ТОВ "Компания
смазочных материалов "Сиол" у серпні 2012
року на загальну суму 219,30 грн., у т.ч. ПДВ
48,55 грн., у лютому 2013 року на загальну
суму 313,45 грн., у т.ч. ПДВ 52,24 грн., у жовтні
2013 року на загальну суму 835,13 грн., у т.ч.
ПДВ 139,19 грн., у грудні 2013 року на
загальну суму 699,60 грн., у т.ч. ПДВ 116,60
грн.: не надано документального
підтвердження використання товару в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності;

- по відносинах з ПАТ "Торговий дім
Акумшина" у липні 2012 року на загальну
суму 680,04 грн., у т.ч. ПДВ 113,34 грн., у січні
2013 року на загальну суму 740,04 грн., у т.ч.
ПДВ 123,34 грн.: згідно "Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України" встановлено
розбіжність (контрагентом не
задекларовані зобов'язання);

- по відносинах з ТОВ "Арсенал-С" у 2013
році на загальну суму 450 грн., у т.ч. ПДВ
75 грн.: задокументовано охоронні
послуги, які здійснювалися за місцем
проживання ФОП ОСОБА_1;

- по відносинах з ТОВ "Партнер" у
листопаді 2013 року на загальну суму 1100000
грн., у т.ч. ПДВ 183333,33 грн.: позивачем
задокументовано придбання частини
гаражу, однак нерухоме майно згідно
вимог законодавства України має
реєструватися за фізичною особою;

- задокументовано витрати на оплату
праці та нарахування заробітної плати
за 2013 рік на суму 3584 грн. та за 2012 рік на
суму 1473 грн.: не виявленого
документального підтвердження
включення до витрат, пов'язаних з
господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1,
наймані працівники не значаться,
трудові договори у міському центрі
зайнятості не зафіксовані;

2) з податку на додану вартість -
завищення податкового кредиту за 2012
рік на 12474,93 грн., за 2013 рік на 185433,60 грн.,
які ґрунтуються на тому, що суми, які
включені до податкового кредиту, не
мають документального підтвердження
використання у підприємницькій
діяльності ФОП ОСОБА_1:

- по відносинах з ПП "Лукойл Україна" у
січні-березні 2012 року (сума ПДВ - 9976,54
грн.): не встановлено факту передачі
товарів, оскільки відсутні документи,
що підтверджують прийняття,
оприбуткування та відвантаження ТМЦ
(акти приймання продукції,
товарно-транспортні накладні з
відмітками про передачу та отримання
ТМЦ), довіреності, сертифікати якості,
інші документи, що засвідчують
транспортування, зберігання товарів;

- по відносинах з ПП "Капітал-сервіс" у
листопаді 2012 року (сума ПДВ - 439,17 грн.), у
травні 2013 року (сума ПДВ - 768,66 грн.), у
жовтні 2013 року (сума ПДВ - 418 грн.):
задокументовано сплату за виконані
роботи по технічному обслуговуванню та
ремонту власного автотранспорту FORD MONDEO
2,0;

- по відносинах з ТОВ "Компания
смазочных материалов "Сиол" у серпні 2012
року (сума ПДВ - 48,55 грн.), у лютому 2013
року (сума ПДВ - 52,24 грн.), у жовтні 2013
року (сума ПДВ - 139,19 грн.): не надано
документального підтвердження
використання товару в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності;

- по відносинах з ПАТ "Торговий дім
Акумшина" у липні 2012 року (сума ПДВ - 113,34
грн.), у січні 2013 року (сума ПДВ - 123,34
грн.): згідно "Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань і
податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
встановлено розбіжність (контрагентом
не задекларовані зобов'язання);

- по відносинах з ТОВ "Преміум-Оил" у
квітні 2012 року (сума ПДВ - 803,13 грн.):
контрагентом задекларовано
податкового зобов'язання менше, ніж
задекларованого податкового кредиту
ФОП ОСОБА_1;

- по відносинах з ТОВ "АВ Стиль" у квітні
2012 року (сума ПДВ - 1066,67 грн.):
контрагентом задекларовано
податкового зобов'язання менше, ніж
задекларованого податкового кредиту
ФОП ОСОБА_1;

- по відносинах з ТОВ "Партнер" у
листопаді 2013 року (сума ПДВ - 183333,33 грн.):
позивачем задокументовано придбання
частини гаражу, однак нерухоме майно
згідно вимог законодавства України має
реєструватися за фізичною особою;

- по відносинах з ТОВ "Арсенал-С" у 2013
році (сума ПДВ - 75 грн.): задокументовано
охоронні послуги, які здійснювалися за
місцем проживання ФОП ОСОБА_1

Перш за все необхідно зазначити, що
відповідно до п.5.2 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України від
22.12.2010 р. № 984, зареєстрованого в
Мін'юсті України 12.01.2011 р. за № 34/18772, у
разі встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

- зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів;

- у разі відмови посадових осіб
платника податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі органу
державної податкової служби така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати, факт про
складання такого акта відображається в
акті документальної перевірки;

- у разі надання посадовими особами
платника податків або його законними
представниками посадовим (службовим)
особам органу державної податкової
служби письмових пояснень щодо
встановлених порушень податкового
законодавства та/або причин ненадання
первинних та інших документів, що
підтверджують встановлені порушення,
або їх копій факти про надання таких
пояснень необхідно відобразити в акті.

Однак жодна з вказаних вимог Порядку
щодо оформлення виявлених під час
перевірки порушень відповідачем не
виконана. З акту перевірки неможливо
встановити, які саме порушення, по
відносинах з якими контрагентами та у
якій сумі вплинули на нарахування
грошових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб та з податку на
додану вартість, оскільки акт
перевірки містить лише загальний опис
задокументованих операцій без чіткого
розкриття кожного окремого порушення.

Зокрема, на арк.17 акту (т.1 арк.26) при
констатуванні факту неправомірного
формування валових витрат, вказано про
не встановлення факту передачі товарів
від ПП "Лікос" у зв'язку з відсутністю
актів приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів, а також інших
первинних документів. Між тим не
зазначено ні суму витрат, яку
неправомірно віднесено позивачем до
валових витрат, ні періоду, в якому
позивачем формувалися витрати за
результатами відносин з цим
контрагентом, і чи взагалі ввійшла ця
сума до нарахування грошових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб чи ні.

Для з'ясування цього питання ухвалами
суду від 05.09.2014 р. та 06.10.2014 р. було
зобов'язано відповідача надати до суду
розшифровку нарахованих зобов'язань
згідно оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень стосовно кожного
порушення із зазначенням в чому воно
полягає, по кожному контрагенту і суми,
яка не визнається контролюючим
органом. На виконання цих ухвал
відповідачем надано розрахунок, який
знову ж таки містить загальний опис без
конкретизації стосовно контрагентів
та сум.

При цьому, наданий ревізором
розрахунок не співпадає з висновками
акту перевірки. Так, у розрахунку
зазначено неправомірне віднесення до
валових витрат вартості виконаних
робіт по технічному обслуговуванню та
ремонту власного автомобіля FORD MONDEO у
сумі 18891,06 грн. від ПП "Капітал-сервіс".
Між тим, на арк.21-22 акту перевірки (т.1
арк.30-31) вказано на документування
позивачем цих робіт від вказаного
контрагента на загальну суму 10090 грн.
(без ПДВ - 8408,34 грн.).

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Між тим, відповідачем належними та
допустимими доказами не підтверджено
правомірність нарахування грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість та з податку на доходи
фізичних осіб.

Суд відмічає, що положеннями ст.ст.177, 138,
198 ПК України передбачено обов'язок
платника податків формувати валові
витрати та податковий кредит на
підставі первинних бухгалтерський
документів. Цей обов'язок платника
податків фактично кореспондується з
обов'язком контролюючого органу
перевіряти правомірність віднесення
тих чи інших сум до валових витрат та
податкового кредиту, який реалізується
шляхом проведення перевірок, порядок
проведення яких чітко визначений
Податковим кодексом України, а
висновки контролюючого органу щодо
правильності відображення у
податковій звітності валових витрат та
податкового кредиту повинні
ґрунтуватися на підставі аналізу
первинних бухгалтерських документів
та їх відповідності задекларованих
платником податків показників
податкової звітності.

ДПІ у м.Херсоні не надано доказів
дотримання вимог Податкового кодексу
України при проведенні документальної
планової виїзної перевірки. У судовому
засіданні встановлено, що перевірка
фактично не проводилася, так як позивач
не був належним чином повідомлений про
її проведення, у зв'язку з чим не
надавав документи на перевірку,
перевірка проведена у приміщенні ДПІ у
м.Херсоні, а не за місцезнаходженням
ФОП ОСОБА_1, а тому висновки, викладені у
акті перевірки є протиправними та не
відповідають дійсності.

При цьому, суд враховує те, що позивачем
надано до суду документи, які
спростовують твердження відповідача
про відсутність документального
підтвердження валових витрат та
податкового кредиту.

1) Стосовно господарських відносин
позивача з ТОВ "Херсонтрансгруп".

ДПІ у м.Херсоні вказує на неправомірне
формування ФОП ОСОБА_1 валових витрат у
сумі 433333,33 грн., оскільки не доведено
факту реальності здійснення
господарських операцій. Такий висновок
зроблено на підставі акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки від 20.03.2013 р. № 1135/22-4/37631522, яким
встановлено відсутність у ТОВ
"Херсонтрансгруп" основних фондів,
складських приміщень, транспортних
засобів.

Однак суд не погоджується з такими
доводами відповідача з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 (за
договором - замовник) та ТОВ
"Херсонтрансгруп" (за договором -
виконавець) було укладено договір №
ДГ-0000007 від 20.08.2012 р., згідно умов якого
замовник зобов'язується надати
юридичні послуги, склад яких
визначений п.1.1 договору, зокрема,
надання роз'яснень з питань чинного
законодавства щодо стягнення з
Іноземного підприємства "Кока-Кола
Беверіджис Україна Лімітед" грошових
коштів, складання позовної заяви,
представництво у Господарському суді
тощо. Відповідно до п.3.2 договору
моментом закінчення надання юридичних
послуг за договором є фактичне
надходження грошових коштів на
поточний рахунок замовника в якості
виконання судового рішення про
стягнення з Іноземного підприємства
"Кока-Кола Беверіджис Україна Лімітед"
грошових коштів на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 По закінченню
надання юридичних послуг виконавець
складає звіт (п.3.3 договору), по
закінченню узгодження звіту про надані
послуги виконавець складає та надає
замовнику акт приймання - передачі
наданих послуг (п.3.4 договору).

На виконання умов даного договору у
грудні 2012 року ТОВ "Херсонтрансгруп"
надано ФОП ОСОБА_1 юридичні послуги на
загальну суму 520000 грн., у тому числі ПДВ
86666,67 грн., з питань надання
консультацій по ЦК України, підготовка
процесуальних документів та
представництво прав та законних
інтересів ФОП ОСОБА_1 у Господарському
суді Київської області по справі №
26/121-12-а, про що складено акт № 77
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
та звіт про надані послуги з 29.08.2012 р. по
24.12.2012 р., а також оформлено податкову
накладну від 28.12.2012 р. № 16 на суму ПДВ
86666,67 грн. Отримання юридичних послуг
від ТОВ "Херсонтрансгруп"
підтверджується також рішенням
Господарського суду Київської області
від 13.12.2012 р. по справі № 26/121-12,
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 22.10.2013 р. по
справі № 923/505/13. Розрахунки за вказаним
договором були здійснені у
безготівковій формі, що
підтверджується копіями платіжних
доручень від 29.01.2013 р. № 89, від 14.02.2013 р. №
100, від 22.02.2013 р. № 822, від 11.03.2013 р. № 111.

Отже, надані позивачем первинні
документи підтверджують факт
здійснення між сторонами
господарських операцій, а також
пов'язаність юридичних послуг з
господарською діяльністю ФОП ОСОБА_1,
оскільки з їх змісту можливо
ідентифікувати предмет юридичних
послуг та результати їх надання
спірним контрагентом.

Суд акцентує увагу на тому, що
реальність здійснення господарських
операцій із ТОВ "Херсонтрансгруп" вже
досліджувалася відповідачем під час
позапланової невиїзної перевірки ФОП
ОСОБА_1 з питань достовірності
нарахування суми від'ємного значення з
ПДВ за серпень 2013 року, що оформлені
актом від 24.01.2014 р. № 106/21-03-17-02/НОМЕР_3 та
на підставі якого було винесено
податкове повідомлення-рішення від
17.03.2014 р. № .

Підставою для винесення вищевказаного
податкового повідомлення-рішення
слугували висновки ДПІ у м.Херсоні щодо
незаконного включення ФОП ОСОБА_1 до
складу податкового кредиту грудня 2012
року суму ПДВ 86666,67 грн. за податковою
накладною, виписаною ТОВ
"Херсонтрансгруп". ФОП ОСОБА_1 оскаржив
дане податкове повідомлення-рішення до
суду. Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від
19.06.2014 р. (справа № 821/1896/14) позовні
вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено,
податкове повідомлення-рішення від
17.03.2014 р. № скасовано. Своє
рішення суд мотивував доведеністю
реальності отримання позивачем
юридичних послуг від ТОВ
"Херсонтрансгруп". Ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 15.10.2014 р. постанову від 19.06.2014 р.
залишено без змін.

Тобто, судовим рішенням, яке набрало
законної сили підтверджено реальність
здійснення господарських операцій між
ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Херсонтрансгруп".

Положеннями ч.1 ст.72 КАС України
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 правомірно
сформовано валові витрати у сумі 433333,35
грн. по відносинах з ТОВ
"Херсонтрансгруп".

2) Стосовно господарських відносин
позивача з ПП "Лукойл Україна".

ДПІ у м.Херсоні неправомірність
формування валових витрат та
податкового кредиту по відносинах з ПП
"Лукойл Україна" обґрунтовує тим, що не
встановлено факту передачі товарів,
оскільки відсутні документи, що
підтверджують прийняття,
оприбуткування та відвантаження ТМЦ
(акти приймання продукції,
товарно-транспортні накладні з
відмітками про передачу та отримання
ТМЦ), довіреності, сертифікати якості,
інші документи, що засвідчують
транспортування, зберігання товарів.

При наданні оцінки цим висновкам суд
виходить з наступного.

Судом встановлено, що 07.09.2011 р. між
позивачем та ПП "Лукойл Україна"
укладено договір № ХР1/11/103, згідно
якого Постачальник (ПП "Лукойл Україна")
зобов'язується організувати та
забезпечити безперебійну заправку
нафтопродуктами (далі - паливо)
автотранспорту Покупця (ФОП ОСОБА_1), а
Покупець - прийняти і оплатити паливо у
відповідності з умовами цього договору
(п.1.1). Постачальник організовує
заправку автотранспорту Покупця на
АЗС, що здійснюють реалізацію палива з
використанням товарних знаків і знаків
обслуговування "ЛУКОЙЛ". Поставка
здійснюється на умовах FCA - АЗС
Постачальника (Инкотермс в редакції 2000
року) (п.2.1). Загальна кількість палива,
яке передано у власність Покупця в
рамках і на підставі цього договору,
визначається виходячи з кількості
палива, фактично переданого у
власність Постачальником Покупцю на
протязі строку дії даного договору, та
відображених в рахунках-фактурах і
видаткових накладних (п.2.3).
Підтвердженням отримання Покупцем
палива на АЗС є видача Покупцю
фіскального чека. Також отримання
палива підтверджується даними
видаткових накладних (п.2.4).

На виконання умов договору ПП
"Лукойл-Україна" у січні, лютому,
березні 2012 року,

поставило позивачу нафтопродукти
(бензин А-92, А-95, дизельне пальне), що
підтверджується видатковими
накладними від 18.01.2012 р. № ХР-0000111, від
23.01.2012 р. № ХР-0000158, від 26.01.2012 р. № ХР-0000199,
від 08.02.2012 р. № ХР-0000315, від 09.02.2012 р. №
ХР-0000320, від 20.02.2012 р. № ХР-0000411, від 07.03.2012
р. № ХР-0000571, від 27.03.2012 р. № ХР-0000757,
податковими накладними від 18.01.2012 р. №
9001410, від 23.01.2012 р. № 9001962, від 26.01.2012 р. №
9002437, від 08.02.2012 р. № 9004083, від 08.02.2012 р. №
9004025, від 20.02.2012 р. № 9005180, від 07.03.2012 р. №
9007219, від 27.03.2012 р. № 9009502, звітами про
придбане пальне за січень, лютий 2012
року, фіскальними чеками на придбане
пальне (т.1 арк. 196-206, 217-237, т.2 арк.2-10, 12-15,
17-28, 30-32).

Оплата за поставлені нафтопродукти
проведено у безготівковій формі згідно
платіжних доручень від 18.01.2012 р. № 703,
від 23.01.2012 р. № 582, від 26.01.2012 р. № 528, від
08.02.2012 р. № 607, від 08.02.2012 р. № 606, від 20.02.2012
р. № 661, від 07.03.2012 р. № 672, від 27.03.2012 р. №
696.

Тобто, сторонами виконано умови
договору - ПП "Лукойл Україна" поставило
позивачу нафтопродукти, а ФОП ОСОБА_1
оплатив їх вартість.

Доводи ДПІ у м.Херсоні про необхідність
підтвердження факту передачі
нафтопродуктів такими документами як
акти приймання продукції,
товарно-транспортні накладні,
довіреності, сертифікати якості, є
безпідставними та суперечать п.2.4
договору від 07.09.2011 р. № ХР1/11/103, згідно
якого підтвердженням отримання палива
на АЗС є фіскальний чек і видаткова
накладна. Вказані документи (видаткові
накладні, фіскальні чеки) є у ФОП ОСОБА_1
в наявності.

Крім того, з умов договору слідує, що ПП
"Лукойл Україна" фактично не
здійснювало перевезення
нафтопродуктів позивачу, а ФОП ОСОБА_1
заправлявся нафтопродуктами
безпосередньо на АЗС ПП "Лукойл
Україна", а тому у даному випадку
товарно-транспортні накладні і не
повинні виписуватися.

Стосовно відсутності довіреностей та
сертифікатів якості суд зазначає, що
вони не є документами, на підставі яких
формуються валові витрати та
податковий кредит, оскільки таким
документом згідно Податкового кодексу
України є податкова, видаткова
накладна.

3) Що стосується господарських відносин
ФОП ОСОБА_1 з ПП "Капітал-сервіс".

ФОП ОСОБА_1 у листопаді 2012 року, травні,
жовтні 2013 року задокументовано сплату
за виконані роботи по технічному
обслуговуванню та ремонту автомобіля
FORD MONDEO. На думку відповідача, сплачена
сума ПДВ у ціні отриманих послуг, не
повинна враховуватися у складі
податкового кредиту, а понесені
витрати - у складі валових витрат,
оскільки вказаний автомобіль є
власністю ОСОБА_1

Однак суд не погоджується з такими
твердженнями відповідача з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у
листопаді 2012 року, травні, жовтні 2013
року ПП "Капітал-сервіс" надало ОСОБА_1
послуги з технічного обслуговування та
ремонту автомобіля FORD MONDEO 2,0, д.н. НОМЕР_5
що підтверджується актами виконаних
робіт (ТО, ремонт) № РН-0001894 від 21.11.2012 р.,
№ РН-0000579 від 16.05.2013 р., № РН-0000633 від
27.05.2013 р., № РН-0000842 від 09.07.2013 р.,
податковими накладними від 21.11.2012 р. №
2066, від 16.05.2013 р. № 651, від 27.05.2013 р. № 708,
від 09.07.2013 р. № 944. Розрахунки за
отримані послуги здійснені у
безготівковій формі згідно платіжних
доручень від 26.12.2012 р. № 793, від 17.05.2013 р.
№ 933, від 26.06.2013 р. № 945, від 19.09.2013 р. № 982.

Зважаючи на те, що позивач, як приватний
підприємець, отримав від ПП
"Капітал-сервіс" послуги з технічного
обслуговування та ремонту автомобіля,
який він використовує у господарській
діяльності, то наявність у нього
отриманих від ПП "Капітал-сервіс" актів
виконаних робіт та податкових
накладних, є підставою для включення
суми податку на додану вартість до
складу податкового кредиту, а
понесених витрат - до валових витрат.

Використання автомобіля FORD MONDEO у
підприємницькій діяльності
підтверджено наданими до суду наказами
про відрядження від 08.11.2012 р. № 1-відр.,
від 02.01.2013 р. № 1-відр., від 05.02.2013 р. №
2-відр., від 14.05.2013 р. № 3-відр.,
посвідченнями про відрядження від
08.11.2012 р. № КУ-0000001, від 02.01.2013 р. № КУ-0000001,
від 05.02.2013 р. № КУ-0000002, від 14.05.2013 р. №
КУ-0000003, подорожніми листами службового
легкового автомобіля від 09.11.2012 р. № 1,
від 02.01.2013 р. № 1, від 06.02.2013 р. № 3, від
15.05.2013 р. № 3, договором оренди
автомобіля FORD MONDEO від 20.09.2013 р. № 6372.

4) Стосовно господарських відносин
позивача з ТОВ "Компания смазочных
материалов "Сиол".

Неправомірність формування валових
витрат та податкового кредиту по
відносинах з цим контрагентом
відповідач мотивує відсутністю
документального підтвердження
використання отриманих товарів у
господарській діяльності.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у
серпні 2012 року, лютому, жовтні 2013 року
від вказаного контрагента отримано
товар (фільтри: повітряні, очищення
оливи, паливні, оливи: моторні,
промивочні, автошини, акумуляторну
батарею), що підтверджується
видатковими накладними від 16.08.2012 р. №
54567, від 06.03.2013 р. № 7013, від 28.10.2013 р. №№
88024, 88025, від 18.12.2013 р. № 107362, податковими
накладними від 16.08.2012 р. № 906, від 06.02.2013
р. № 236, від 28.10.2013 р. №№ 1678, 1679, від 18.12.2013
р. № 975. Розрахунки здійснено у
безготівковій формі згідно платіжних
доручень від 16.08.2012 р. № 754, від 29.05.2013 р.
№ 937, від 13.12.2013 р. №№ 999, 1000.

Вказані запчастини використано ФОП
ОСОБА_1 у господарській діяльності, а
саме для ремонту автомобіля FORD MONDEO, що
підтверджується актами виконаних
робіт (ТО, ремонт) № РН-0001894 від 21.11.2012 р.,
№ РН-0000579 від 16.05.2013 р., № РН-0000633 від
27.05.2013 р., № РН-0000842 від 09.07.2013 р.

5) Що стосується господарських відносин
ФОП ОСОБА_1 з ПАТ "Торговий дім
Акумшина", ТОВ "Преміум-Оил", ТОВ "АВ
Стиль".

Неправомірність віднесення позивачем
сум сплаченого ПДВ у ціні товару до
податкового кредиту по відносинах з
ТОВ "Преміум-Оил", ТОВ "АВ Стиль", а по
відносинах з ПАТ "Торговий дім
Акумшина" як податкового кредиту, так і
понесених витрат до валових витрат, ДПІ
у м.Херсоні обґрунтовує наявністю
розбіжностей між задекларованими ФОП
ОСОБА_1 сумами податкового кредиту та
задекларованими ПАТ "Торговий дім
Акумшина", ТОВ "Преміум-Оил", ТОВ "АВ
Стиль" сумами податкових зобов'язань.

Суд не погоджується з цими доводами ДПІ
у м.Херсоні, оскільки діюче податкове
законодавство України не містить норм,
які б ставили в залежність право
платника податку на формування
податкового кредиту чи валових витрат
від можливих порушень податкової
дисципліни з боку його контрагентів,
або зобов'язували б платників податків
контролювати дотримання своїми
контрагентами норм законодавства.
Можливі порушення контрагентами
платника податків податкової
дисципліни, у тому числі не
декларування своїх зобов'язань або не
сплата податку до бюджету, ще не є
достатньою підставою для позбавлення
платника податків права на податковий
кредит з ПДВ і валові витрати по
операціях з такими контрагентами.

За приписами пп.16.1.2-16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК
України платник податків зобов'язаний
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів; подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи. Таким чином, ведення
податкового обліку покладено на
кожного окремого платника податку. При
цьому такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.

Такий висновок узгоджується із
правовою позицією Верховного суду
України, яка викладена в постанові від
31.01.2011 р. по справі № 21-47а10, та з
практикою Європейського суду з прав
людини у справі "Булвес" АД проти
Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти
Болгарії.

Суд зазначає, що Податковий кодекс
України встановлює вимоги лише щодо
документального підтвердження
задекларованих господарських
операцій. У судовому засіданні були
досліджені первинні документи, на
підставі яких ФОП ОСОБА_1 формував
податковий кредит по відносинах з ТОВ
"Преміум-Оил", ТОВ "АБ Стиль" та валові
витрати та податковий кредит по
відносинах з ПАТ "Торговий дім
Акумшина", а саме: з ПАТ "Торговий дім
Акумшина": видаткові накладні від 03.07.2012
р. № 25209, від 21.01.2013 р. № 1212, податкові
накладні від 03.07.2012 р. № 37, від 21.01.2013 р. №
114, розрахунки здійснені у
безготівковій формі згідно платіжних
доручень від 03.07.2012 р. № 736, від 21.01.2013 р.
№ 811; з ТОВ "Преміум-Оил": податкові
накладні від 16.01.2012 р. № 17, від 23.04.2012 р. №
51, від 10.05.2012 р. № 13, від 17.05.2012 р. № 36, від
01.06.2012 р. № 2, від 05.06.2012 р. № 6, від 26.06.2012 р.
№ 68, розрахунки кількісних і якісних
показників № 65 від 26.06.2012 р., № 66 від
26.06.2012 р., № 67 від 26.06.2012 р. до податкових
накладних від 17.05.2012 р. № 36, від 01.06.2012 р.
№ 2, від 05.06.2012 р. № 6; з ТОВ "АВ Стиль":
договір про транспортно-експедиційне
обслуговування від 01.03.2012 р. № ДГ-0000003,
акт здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 26.04.2012 р., податкова накладна
від 26.04.2012 р. № 33.

Вказані документи повністю
відповідають вимогам первинних
документів, на підставі яких
формуються показники податкового
кредиту та валових витрат.

6) Стосовно господарських відносин ФОП
ОСОБА_1 з ТОВ "Партнер".

ДПІ у м.Херсоні вказує на неправомірне
формування позивачем валових витрат та
податкового кредиту у зв'язку з тим, що
позивачем задокументовано придбання
частини гаражу, однак нерухоме майно
згідно вимог законодавства України має
реєструватися за фізичною особою.

Суд не погоджується з такими
висновками відповідача, оскільки
головними умовами для для віднесення
витрат до валових витрат, а сплаченого
ПДВ до податкового кредиту є
пов'язаність їх з господарською
діяльністю платника податків.

З матеріалів справи слідує, що
позивачем згідно договору
купівлі-продажу від 28.11.2013 р. у ТОВ
"Партнер" було придбано частину гаражу,
який передано ФОП ОСОБА_1 відповідно до
акту прийому-передачі від 30.11.2013 р. ТОВ
"Парнер" виписано видаткову накладну
від 28.11.2013 р. № 306, податкову накладну
від 28.11.2013 р. № 53 на суму 1100000 грн., з яких
ПДВ - 183333,33 грн. За отримане нерухоме
майно позивач сплатив ТОВ "Партнер" 1079800
грн. (платіжні доручення від 02.12.2013 р.
№№ 1019, 1021, від 11.12.2013 р. № 1027, від 13.12.2013 р.
№ 1). Решту заборгованості стягнуто з
ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ "Партнер"
рішенням Господарського суду
Херсонської області від 11.02.2014 р., яке
залишено без змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
10.04.2014 р.

В подальшому нерухоме майно було здано
ФОП ОСОБА_1 в оренду ПП "Фідіс", що
підтверджується договором оренди від
29.11.2013 р. № 29-11-13, актом прийому-передачі
орендованої території від 30.11.2013 р.,
актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 30.11.2013 р. № ОУ-0000014, від 31.12.2013
р., податковими накладними від 30.11.2013 р.
№ 14, від 31.12.2013 р. № 17, платіжними
дорученнями від 09.07.2014 р. № 1543.

Тобто, придбане у ТОВ "Парнер" нерухоме
майно використовується ФОП ОСОБА_1 у
господарській діяльності з метою
отримання прибутку, а саме здається в
оренду.

7) Що стосується господарських відносин
позивача з ТОВ "Арсенал-С".

ДПІ у м.Херсоні неправомірність
формування валових витрат та
податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 з цим
контрагентом обґрунтовує лише тим, що
задокументовано охоронні послуги, які
здійснювалися за місцем проживання ФОП
ОСОБА_1, а тому понесені витрати не
пов'язані з веденням господарської
діяльності.

Однак суд не погоджується з такими
доводами відповідача виходячи з
наступного.

Пунктом 45.1 статті 45 ПК України
визначено, що платник податків -
фізична особа зобов'язаний визначити
свою податкову адресу. Податковою
адресою платника податків - фізичної
особи визнається місце її проживання,
за яким вона береться на облік як
платник податків у контролюючому
органі. Платник податків - фізична
особа може мати одночасно не більше
однієї податкової адреси.

Матеріалами справи підтверджено, що
податковою адресою ФОП ОСОБА_1 є:
АДРЕСА_1.

З метою здійснення охорони даної
квартири, яка є податковою адресою
позивача, ФОП ОСОБА_1 уклав з ТОВ
"Арсенал-С" договори на виконання
монтажних і пусконаладних робіт
системи охоронної сигналізації від
28.08.2013 р. та договір про спостереження
за об'єктом з використанням засобів
сигналізації від 02.09.2013 р. № 1625.

На виконання договорів ТОВ "Арсенал-С"
протягом жовтня-грудня 2013 року надало
позивачу охоронні послуги, що
підтверджується актами виконаних
робіт від 01.10.2013 р. № 4942, від 01.11.2013 р. №
5455, від 21.12.2013 р. № 5955, податковими
накладними від 01.10.2013 р. № 4942, від 01.11.2013
р. № 5455, від 02.12.2013 р. № 5955. ТОВ "Арсенал-С"
за надані послуги виставило ФОП ОСОБА_1
на оплату рахунки від 01.10.2013 р. № 4942, від
01.11.2013 р. № 5455, від 02.12.2013 р. № 5955, які
оплачені позивачем згідно платіжних
доручень від 14.10.2013 р. № 996, від 13.11.2013 р.
№ 1004, від 19.12.2013 р. № 1002.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно абз."в" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК
України до складу інших витрат
включаються адміністративні витрати,
спрямовані на обслуговування та
управління підприємством, а саме:
витрати на утримання основних засобів,
інших необоротних матеріальних
активів загальногосподарського
використання (оперативна оренда (у тому
числі оренда легкових автомобілів),
придбання пально-мастильних
матеріалів, стоянка, паркування
легкових автомобілів, страхування
майна, амортизація, ремонт, опалення,
освітлення, водопостачання,
водовідведення, охорона).

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу (п.138.2 ст.138 ПК України).

Виходячи з вищенаведеного, послуги з
охорони приміщення включаються до
складу витрат на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку таких
витрат.

8) Стосовно тверджень ДПІ у м.Херсоні
щодо неправомірного віднесення до
валових витрат витрати на оплату праці
та нарахування заробітної плати за 2013
рік на суму 3584 грн. та за 2012 рік на суму
1473 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом ІІІ цього Кодексу.

Документально підтвердженими
витратами вважаються оплачені витрати
поточного звітного періоду, а також
попередніх періодів, якщо вони
стосуються доходу, отриманого протягом
звітного періоду, та підтверджені
відповідними документами (п.135.2, пп.135.5.12
п.135.5 ст.135, п.137.1 ст.137 ПК України).

До складу інших витрат включаються
витрати операційної діяльності,
пов'язані з господарською діяльністю
платника податків, у тому числі, суми
сплаченого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (абз."в" пп.138.10.4
п.138.10 ст.138 ПК України).

При цьому ст.143 ПК України передбачено,
що до складу витрат платника податку
відносяться суми єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, у розмірах і
порядку, встановлених законом.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу (п.138.2 ст.138 ПК України).

Порядок нарахування, обчислення і
сплати єдиного внеску передбачено
Інструкцією про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 р. № 21-5.

Згідно пп.2.1.3 п.2.1 р. ІІ Інструкції
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до п.4.5 р. ІV Інструкції
обчислення сум єдиного внеску
категорією платників, зазначених у
пп.2.1.3 Інструкції (крім фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування), здійснюється
на підставі даних річних податкових
декларацій та отриманих від податкових
органів відомостей про результати
перевірок діяльності таких осіб, що
призвели до збільшення або зменшення
розміру доходу, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб.

При цьому, платники, визначені пп.2.1.3
Інструкції (крім фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування), за себе та
членів своїх сімей, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, сплачують єдиний внесок
протягом року до 15 березня, до 15 травня
і до 15 листопада у вигляді авансових
платежів в розмірі 25 відсотків річної
суми єдиного внеску, обчисленої від
суми, визначеної податковими органами
до сплати для авансових сум податку на
доходи фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді
авансових платежів, ураховуються
платником при остаточному розрахунку,
який здійснюється ним до 1 квітня року,
наступного за звітним роком, на
підставі даних річної податкової
декларації.

Сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу за місяць, у якому
отримано дохід (прибуток).

Платникам, які зобов'язані здійснювати
доплату до мінімального страхового
внеску, органами Пенсійного фонду
України для узгодження надсилається
повідомлення-розрахунок за формою
згідно з додатком 1 до Інструкції, у
якому зазначається розрахунок сум
такої доплати, яка підлягає сплаті за
результатами підприємницької
діяльності за звітний рік.

З викладеного слідує, що фізичні
особи-підприємці, що перебувають на
загальній системі оподаткування, мають
право включити до складу витрат суму
єдиного внеску, яка сплачувалась
протягом року у вигляді авансових
платежів, включаючи і суму доплат, що
виникла за результатами остаточного
перерахунку, за умови наявності
підтверджуючих документів.

Сплата ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску
підтверджується наданими позивачем
документами, а саме: картками рахунками
651 податки та відрахування: добровільні
внески за 2012 та 2013 роки, звітами про
дебетові та кредитові операції за
січень 2012 року - травень 2012 року
(банківські виписки), за січень 2013 року -
травень 2013 року (банківські виписки),
податковими деклараціями про майновий
стан та доходи за 2012 і 2013 роки.

При цьому з карток рахунків 651 та звітів
слідує, що сплачені у 2013 році 3584 грн. та
у 2012 році 1473 грн. це не сума виплаченої
заробітної плати, як зазначає
відповідач, а сума сплаченого єдиного
внеску.

Таким чином, позивачем правомірно
віднесено до витрат суми сплаченого
єдиного внеску у розмірі 1473 грн. у 2012
році та 3584 грн. у 2013 році.

Відповідно до ст.177 ПК України, до
переліку витрат фізичної особи -
підприємця, безпосередньо пов'язаних з
отриманням доходів, належать
документально підтверджені витрати, що
включаються до витрат операційної
діяльності згідно з р. ІІІ цього
Кодексу.

Витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
п.138.4, п.138.6 - 138.9, пп.138.10.2 - 138.10.4 п.138.10,
п.138.11 ст.138 ПК України (п.138.1 ст.138 ПК
України). При цьому, не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обовязковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку (пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
ПК України).

Відповідно до ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (п.198.3 ст.198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
неправомірними висновки ДПІ у
м.Херсоні щодо протиправності
формування ФОП ОСОБА_1 валових витрат
та податкового кредиту, а тому
податкові повідомлення-рішення від
22.07.2014 р. №№ , 2 підлягають
скасування.

З акту перевірки та пояснень
представника відповідача слідує, що
рішення про застосування штрафних
санкцій від 28.07.2014 р. за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів своєчасно не нарахованого
внеску та вимога про сплату боргу
(недоїмки) від 28.07.2014 р. № Ф-2
безпосередньо пов'язані з висновками
ДПІ у м.Херсоні щодо збільшення суми
чистого доходу ФОП ОСОБА_1 внаслідок
завищення валових витрат та
податкового кредиту. Оскільки судом ці
висновки ДПІ у м.Херсоні визнано
неправомірними, то рішення про
застосування штрафних санкцій від
28.07.2014 р. та вимога про сплату боргу
(недоїмки) від 28.07.2014 р. № Ф-2 є
протиправними та підлягають
скасуванню.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги ФОП ОСОБА_1 обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
22.07.2014 р. №№ , , рішення про
застосування штрафних санкцій від
28.07.2014 р. № 2, вимогу про сплату
боргу (недоїмки) від 28.07.2014 р. № Ф-2.

Стягнути з Державного бюджету на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (код НОМЕР_3) судовий збір у сумі
487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 24 жовтня 2014 р.

Суддя

Бездрабко О.І.

кат. 8.3.2