Справа № 2а-731/12/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 жовтня 2014 року м. Київ
В/800/4727/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів

судді-доповідача Шипуліної Т.М.

суддів: Бившевої Л.І., Ланченко Л.В.,
Лосєва А.М., Пилипчук Н.Г.,

перевіривши матеріали заяви
Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
16.07.2014 у справі №2а-731/12/2670 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції у місті Києві по роботі з
великими платниками податків про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16.07.2014 касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)» задоволено,
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2013
скасовано, в силі залишено постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 28.02.2012.

Не погоджуючись з вищезазначеною
ухвалою Міжрегіональне Головне
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників, який є правонаступником
Спеціалізованої державної податкової
інспекції у місті Києві по роботі з
великими платниками податків,
звернувся до Верховного Суду України з
заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
16.07.2014 та просив допустити справу до
провадження по перегляду судового
рішення Верховним Судом України.

Відповідно до приписів пункту 1 частини
першої статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В даному випадку, заявник посилається
на неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, зокрема,
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копію ухвал Вищого
адміністративного суду України від
26.03.2014 у справі №2а-4419/10/2670 (К/9991/26540/11),
від 28.01.2014 у справі №2а-1670/3162/12 (К/9991/65099/12)
та зазначає, що у вказаних справах та у
даній справі Вищий адміністративний
суд, здійснивши різне тлумачення
змісту і сутності правових норм, дійшов
різних висновків за аналогічних
обставин.

Разом з тим, обставини справи, що
розглядається, відмінні від тих, на які
посилається заявник на обґрунтування
наявності підстав для перегляду
справи.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного
суду України від 16.07.2014, про перегляд
якої подано заяву, суд касаційної
інстанції погодився з висновками суду
першої інстанції щодо правомірності
формування позивачем складу валових
витрат з огляду на те, що договори
позивача з контрагентом були укладені
з метою здійснення підприємницької
діяльності, наявність умислу на
укладення вказаних договорів з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, не встановлено,
натомість підтверджено факт
здійснення відповідних господарських
операцій.

В той час, як зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від
26.03.2014 у справі №2а-4419/10/2670 (К/9991/26540/11)
вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з висновками суду
першої інстанції, що реальність
господарської операції позивача з його
контрагентом не підтверджено.

Таким чином, мова йде про застосування
норм матеріального права до різних за
змістом правовідносин і не може
розцінюватись як неоднакове
застосування касаційною інстанцією
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Окрім того, слід зазначити, що
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, що має місце у
справі №2а-1670/3162/12 (К/9991/65099/12), не
розв'язує спір по суті та свідчить про
неповноту встановлення судами
попередніх інстанцій обставин справи
для правильного вирішення спору та про
не дослідження всіх доказів, належить
до порушення процесуального права, що
не є підставою для перегляду ухвали в
порядку Глави 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відсутність повно встановлених
обставин у певній справі та ухвалення
судового рішення в іншій справі,
виходячи з конкретних встановлених
обставин у справі, виключає висновок
про ухвалення судових рішень у таких
справах з неоднаковим застосуванням
норм матеріального права саме у
подібних правовідносинах.

Враховуючи викладене, у
Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників відсутні підстави,
передбачені статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для порушення питання щодо
розгляду заяви Вищим адміністративним
судом України про перегляд судових
рішень Верховним Судом України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Міжрегіональному Головному
управлінню Міндоходів - Центральному
офісу з обслуговування великих
платників у задоволенні вимоги про
допуск справи для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
16.07.2014 у справі №2а-731/12/2670 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альфред С. Топфер
Інтернешенал (Україна)» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції у місті Києві по роботі з
великими платниками податків про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: _________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
_________________ Л.І. Бившева

_________________ Л.В. Ланченко

_________________ А.М. Лосєв

_________________ Н.Г. Пилипчук