Справа № 4603/10
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2014 рокусправа № 2а-5419/09/0870

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної інспекції
з контролю за цінами в Запорізькій
області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2009 року

у справі № 2а-5419/09/0870

за позовом Державної інспекції з
контролю за цінами а Запорізькій
області

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення економічних санкцій у
розмірі 1 000,00 грн.,-

встановиВ:

Державна податкова інспекція з
контролю за цінами в Запорізькій
області звернулася до суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, в якому
просила стягнути з ФОП ОСОБА_1
фінансові санкції в сумі 1000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
ході проведеної перевірки встановлено
застосування відповідачем роздрібних
цін на алкогольні вироби вітчизняного
виробництва нижче за мінімальну ціну,
що є порушенням вимог постанови
Кабінету Міністрів України №957 від
30.10.2008 «Про встановлення розміру
мінімальних оптово-відпускних і
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв вітчизняного
виробництва». Позивач зазначає, що
оскільки факт порушення державної
дисципліни цін встановлено та доведено
матеріалами справи, застосування
штрафних санкцій у розмірі 1000,00 є
правомірним та підлягає стягненню в
примусовому порядку, оскільки в
добровільному порядку відповідачем
вказана сума несплачена.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 26.11.2009 у
задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що Закон
України «Про ціни і ціноутворення»
поширюється на всі підприємства і
організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості і методів
організації праці та виробництва,
тобто законодавцем чітко визначено
коло потенційних суб'єктів
правовідносин щодо дотримання
державної дисципліни цін, в яке не
увійшли фізичні особи-підприємці.

Не погодившись із постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу (а.с.24),
в якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, винести нову постанову, якою
задовольнити адміністративний позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
відповідач є суб'єктом
відповідальності, яка встановлена
Законом України «Про ціни і
ціноутворення», оскільки підпадає під
визначення суб'єкта господарювання.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про час і місце судового
засідання сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, позивачем
проведено перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідача) з
питань дотримання вимог постанови
Кабінету Міністрів України №957 від
30.10.2008 щодо застосування роздрібної
ціни на алкогольні вироби вітчизняного
виробництва нижче за мінімальну ціну.

За результатами вказаної перевірки
складено акт №000013 від 13.01.2009, на
підставі якого позивачем прийнято
рішення про застосування фінансових
санкцій за порушення державної
дисципліни цін №33 від 15.01.2009, яким
вилучено у відповідача в доход
державного бюджету України 1000,00 грн. на
підставі ст.17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів».

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Колегія суддів, виходячи з фактичних
обставин справи, норм діючого
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, не погоджується з
судом першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову,
зважаючи на наступне.

Статтею 13 Закону України №507-XII від
03.12.1990 «Про ціни і ціноутворення»
встановлено, що контроль за
додержанням державної дисципліни цін
здійснюється органами, на які ці
функції покладено Урядом України.
Таким урядовим органом є Державна
інспекція з контролю за цінами, що діє у
системі Мінекономіки, відповідальна
перед Кабінетом міністрів України,
підзвітна та підконтрольна Міністрові
економіки (п.1 Положення про Державну
інспекцію з контролю за цінами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1819 від 13.12.2000).

Згідно з пунктом 3 Положення №1819
основним завданням Держцінінспекції є,
зокрема, організація та здійснення
відповідно до законодавства функцій з
контролю та нагляду за дотриманням
центральними та місцевими органами
виконавчої влади, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, суб'єктами
господарювання вимог щодо формування,
встановлення та застосування цін
(тарифів).

Відповідно до статті 2 Закону №507-XII цей
закон поширюється на всі підприємства
й організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості і методів
організації праці та виробництва.

Згідно з пунктом 1.2 Інструкції про
порядок застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами,
затвердженої спільним наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України та
Міністерства фінансів України від
03.12.2001 №298/519, розробленої на виконання
Закону №507-XII, дія цієї Інструкції
поширюється на центральні та місцеві
органи виконавчої влади, Раду
міністрів Автономної Республіки Крим,
а також підприємства, установи та
організації, незалежно від форм
власності, організаційно-правових форм
і підпорядкованості (далі - суб'єкти
господарювання).

Відповідно до статті 128 Господарського
кодексу України відповідач є суб'єктом
господарювання.

Згідно зі статтею 51 Цивільного кодексу
України до підприємницької діяльності
фізичних осіб застосуються
нормативно-правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо інше не встановлено законом
або не впливає із суті відносин.

Відповідач як суб'єкт господарювання,
приймає участь в політиці встановлення
і застосування цін, а тому контроль за
його діяльністю щодо додержанням ним
державної дисципліни цін покладена у
тому числі і на позивача як урядового
органу.

Поняття суб'єкта господарювання
визначено у статті 55 Господарського
кодексу України, відповідно до частини
першої якої суб'єктами господарювання
визнаються учасники господарських
відносин, які здійснюють господарську
діяльність, реалізуючи господарську
компетенцію (сукупність господарських
прав та обов'язків), мають відокремлене
майно і несуть відповідальність за
своїми зобов'язаннями в межах цього
майна, крім випадків, передбачених
законодавством.

Згідно з абзацом другим частиною
другою статті 55 Господарського кодексу
України суб'єктами господарювання є
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства, які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
не погоджується з судом першої
інстанції, що позивач не має права
здійснювати перевірки фізичних осіб -
підприємців щодо додержання ними
державної дисципліни цін, до яких
відноситься і відповідач, оскільки
діяльність громадян України, що
здійснюють господарську діяльність,
підпадає під дію Інструкції №298/519, а
відтак і Закону №507-XII.

Згідно з пунктами 5 та 11 Положення №1819
державні інспекції з контролю за
цінами в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
мають право приймати відповідно до
законодавства рішення про
застосування
адміністративно-господарських санкцій
за порушення порядку формування,
встановлення та застосування цін
(тарифів).

Відповідно до пунктів 1.4, 1.6 Інструкції
№298/519 підставою для застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін є одержання
суб'єктами господарювання
необґрунтованої виручки в результаті
порушення ними чинного в періоді, що
перевіряється, порядку встановлення та
застосування цін і тарифів, які
регулюються уповноваженими органами
відповідно до вимог законодавства.
Необґрунтовано одержані суб'єктами
господарювання, унаслідок порушень
порядку встановлення і застосування
цін, суми виручки та штрафи підлягають
вилученню згідно із законодавством на
підставі рішень, прийнятих органами
державного контролю за цінами.

Відповідно до п.1.7 цієї Інструкції
вилученню в дохід бюджету підлягають
суми, які одержані внаслідок порушень
державної дисципліни цін, визначених
на підставі матеріалів перевірок
незалежно від фінансового стану
порушника та його розрахунків з
бюджетом.

Згідно ч. 1 ст.14 Закону №507-XII
необґрунтовано одержана підприємством
сума виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін підлягає
вилученню в доход відповідного бюджету
із застосуванням штрафу у двократному
розмірі необґрунтовано одержаної суми
виручки.

Матеріалами справи підтверджено,
відповідачем не заперечується факт
порушення вимог постанови Кабінету
Міністрів України №957 від 30.10.2008 «Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв
вітчизняного виробництва», а відтак
колегія суддів доходить висновку про
правомірність прийняття позивачем
рішення про застосування фінансових
санкцій за порушення державної
дисципліни цін №33 від 15.01.2009.

На момент звернення позивача до суду
вказана сума 1000,00 грн. відповідачем не
сплачена.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню, а
апеляційна скарга позивача -
задоволенню, оскільки доводи
апеляційної скарги спростовують
досліджені у справі докази, а отже є
підставою для скасування постанови
суду.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державної інспекції
з контролю за цінами в Запорізькій
області задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 26.11.2009 у
справі №2а-5419/09/0870 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 фінансові санкції у сумі 1000,00
грн. (одна тисяча гривень 00 копійок) в
доход державного бюджету
Комунарського району м.Запоріжжя
(рахунок №0005, , МФО
813015 в ГУДКУ в Запорізькій області).

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко