Справа № 522/11417/14-а
Суддя: Ільченко Н. А.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/790/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко
Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду із
адміністративним позовом, в якому
просить зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси перевести
її на пенсію у зв'язку із втратою
годувальника та розрахувати її
відповідно до ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням редакції
ст. 40 Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
посилаючись на те, що вона звернулася
до управління Пенсійного фонду України
в Приморському районі м. Одеси із
заявою про переведення її на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника за
померлого чоловіка ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Пенсія ОСОБА_2була
призначена за вислугу років як
працівнику льотного складу. У
переоформленні пенсії позивачу було
відмовлено, про що повідомлено у листі
від 12.03.2014 року № 25/С-11.

05.09.2014 року на адресу суду надійшли
письмові заперечення відповідача
проти позову. Відповідач зазначає, що
позивачу було відмовлено у переведенні
її з одного виду пенсії на підставі
того, що пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається в розмірі -
50 відсотків пенсії за віком померлого
годувальника а чоловік позивача
отримував пенсію за вислугою років.

Судом встановлено, що за документами
архівної пенсійної справи ОСОБА_2.
отримував пенсію за вислугу років - як
працівник льотного складу відповідно
до ст. 54 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно до пункту «а» статті 54
вищезазначеного Закону, право на
пенсію за вислугу років, незалежно від
відомчої підпорядкованості
підприємств, установ і організацій,
мають працівники льотного і
льотно-випробного складу при вислузі
років на цих посадах не менше 25 років у
чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У зв'язку з цим, завданням
адміністративного суду, як одного з
різновидів державної влади в системі
розподілу влад є вирішення спору про
право, поновлення порушених
суб'єктивних прав громадян і
організацій, зміцнення законності в
державі.

Згідно принципу верховенства права,
який визнається і діє в Україні, права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, держава відповідає
перед людиною за свою діяльність,
утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави, органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених
Конституцією України межах і
відповідно до законів України (ст. 1, ч. 2
ст. 3, ч. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 8 Конституції
України).

В силу ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (надалі Закон № 1058-IV),
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника. Непрацездатними членами
сім'ї вважаються також і чоловік
(дружина), батько, мати, якщо вони є
інвалідами або досягли пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 цього
Закону. До членів сім'ї, які вважаються
такими, що були на утриманні померлого
годувальника, відносяться особи,
зазначені в частині другій цієї статті,
якщо вони: 1) були на повному утриманні
померлого годувальника; 2) одержували
від померлого годувальника допомогу,
що була для них постійним і основним
джерелом засобів до існування. Члени
сім'ї померлого годувальника, для яких
його допомога була постійним і
основним джерелом засобів до
існування, але які й самі одержували
пенсію, мають право, за бажанням,
перейти на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника.

Судом встановлено, що 17.02.2014 року
позивач звернулася до управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Одеси із заявою
про переведення її на пенсію у зв'язку з
втратою годувальника за померлого
чоловіка ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, ОСОБА_2, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Листом управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м.Одеси
від 12.03.2014 року № 85/С-11 позивачу
відмовлено в переведенні її з одного
виду пенсії на інший на підставі того,
що діючим законодавством не
передбачено призначення пенсії
дружині за померлого чоловіка,
працівника льотного складу, виходячи
із розміру пенсії за вислугу років, а
тому призначити пенсію по втраті
годувальника позивачу у розмірі 50%
пенсії за вислугу років немає законних
підстав.

Проте з таким рішенням відповідача суд
погодитись не може з огляду на
наступне.

Статтею 37 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається в розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу
років із числа осіб льотного складу,
призначеної згідно Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Єдиною нормою, яка визначає порядок
розрахунку заробітної плати (доходу)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, є ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до її положень заробітна
плата (дохід) за період страхового
стажу до 1 липня 2000 року враховується
для обчислення пенсії на підставі
документів про нараховану заробітну
плату (дохід), виданих у порядку,
встановленому законодавством, а за
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року - за даними, що містяться в
системі персоніфікованого обліку.

Тобто, для визначення заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлена необхідність застосування
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії.

Показники заробітної плати (доходу) в
середньому на одну особу в цілому по
Україні, з якої сплачено страхові
внески та яка відповідно до цього
Закону враховується для обчислення
пенсії (як за певний місяць конкретного
року, так і в цілому за календарний рік)
затверджуються Пенсійним фондом
України.

На час розгляду справи частина друга,
абзац четвертий ст. 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Законом України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» № 3668-VI, викладена в такій
редакції:

«Зс - середня заробітна плата (дохід) в
Україні, з якої сплачено страхові
внески, за три календарні роки, що
передують року звернення за
призначенням пенсії. Порядок
визначення показників зазначеної
заробітної плати затверджується
Пенсійним фондом України за
погодженням з центральними органами
виконавчої влади, що забезпечують
формування державної фінансової
політики, державної політики у сферах
економічного розвитку, статистики».
Отже, при розрахунку середньої
заробітної плати при призначенні
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, застосовується показник
середньої заробітної плати, який був би
застосований годувальнику при
переведенні на інший вид пенсії.

Таким чином, відповідачу слід
розрахувати пенсію позивачу по втраті
годувальника із застосуванням
середньої заробітної плати.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про протиправність відмови у
призначенні позивачеві пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, а тому
позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 158 - 163, 186 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси щодо
переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв'язку
з втратою годувальника за померлого
чоловіка - ОСОБА_2.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду в Приморському районі м. Одеси
перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв'язку з
втратою годувальника та розрахувати її
відповідно до ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
до суду першої інстанції апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
Н.А.Ільченко

14.10.2014