Справа № 676/6167/14-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/6167/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бондар О.О.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

23 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі на
постанову Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 29 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі про
визнання дій неправомірними.
зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі про
визнання дій неправомірними.
зобов'язання вчинити дії

Кам'янець-Подільський міськрайонний
суд Хмельницької області постановою
від 29 серпня 2014 року позов задовольнив
повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, у якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт послався на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, порушення
норм процесуального права, що, на його
думку, призвело до неправильного
вирішення спору.

Сторони у судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені завчасно
та належним чином.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 196, п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України, колегія суддів визнала
за можливе здійснювати апеляційний
розгляд за відсутності представників
сторін у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у матеріалах справи
письмовими доказами, надавши їм оцінку,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення а постанову суду першої
інстанції - без змін виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду справи, що позивачу з 23 січня
2019 року було призначено пенсію
державного службовця.

Однак при призначенні пенсії
відповідачем не було враховано інші
виплати , які їй були виплачені за
період з серпня січня 2007 року по
грудень 2008 року в сумі 10355 гривень 52
коп. з врахуванням винагороди за
вислугу років в розмірі 40 % посадового
окладу з урахуванням надбавки за
спеціальне звання .

Позивачка звернулася 28 липня 2014 року з
листом до відповідача про проведення
перерахунку пенсії з урахуванням
інших виплат, однак відповідач листом
від 04 серпня 2014 року в задоволенні
заяви позивача про проведення
перерахунку пенсії відмовив.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив із того, що відмова є
протиправною, не ґрунтується на
вимогах норм чинного законодавства,
які підлягають застосуванню до
спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції
зважаючи на наступне.

За змістом статті 37 Закону N 3723-XII (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків суми їх заробітної
плати, з якої сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року N 108/95 ВР
"Про оплату праці" (далі - Закон N 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону N 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
05 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі - Закон N 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм, отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Саме до цього зводиться правова
позиція, висловлена Верховним Судом
України у постанові від 20 лютого 2012
року, яка згідно зі статтею 244 - 2 КАС
України є обов'язковою для суддів, які
зобов'язані привести судову практику у
відповідність до його рішень.

Суми індексації заробітної плати, яку
просила включити позивачка при
обрахуванні пенсії, підлягають
включенню, оскільки з них сплачувалися
страхові внески.

Стаття 33 Закону від 16 грудня 1993 року N
3723-XII визначає умови оплати праці
державних службовців, а не умови їх
пенсійного забезпечення, тому, якщо
державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував винагороду (надбавку) за
вислугу років у відповідному розмірі
від посадового окладу з урахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання), то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Згідно частини п'ятої цієї статті
надбавка за вислугу років виплачується
державним службовцям щомісячно у
відсотках до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг і залежно
від стажу державної служби у таких
розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років -
15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків. Відповідно до положень
частини 7 зазначеної статті умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Виплата винагороди за вислугу років
посадовим особам органів державної
податкової служби, які мають
спеціальні звання регулюється
Порядком виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 вересня 1997 року N 1013, на підставі
якої, як встановлено судами, позивачка
отримувала під час її роботи в органах
податкової служби надбавку за вислугу
років у розмірі 40 %.

Такий висновок відповідає положенням
пункту 3 постанови Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2000 року N 865 "Про
деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії", яким встановлено,
що посадовий оклад, надбавка за ранг
або кваліфікаційні класи, класний чин
або спеціальні звання, вислугу років
при призначенні пенсії відповідно до
законів, зазначених у пункті 1 цієї
постанови (у пункті 1 постанови
зазначений Закон України "Про державну
службу"), враховуються в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Сума грошової винагороди включається
до фонду оплати праці та відповідно до
законодавства враховується під час
визначення бази (об'єкта) для
оподаткування, для нарахування
страхових внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та збору до
Пенсійного фонду.

З врахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що доводи
апеляційної скарги не знайшли свого
підтвердження під час її розгляду, а
відтак, відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
м.Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі
залишити без задоволення, а постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 29 серпня
2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Кузьмишин Віталій Миколайович

Судді
Боровицький Олександр Андрійович

Сушко Олег Олександрович