Справа № 465/9089/13-а (2а/465/441/13)
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/32029/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого судді суддів:Загороднього
А.Ф., Білуги С.В., Малиніна В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова на
постанову Франківського районного
суду міста Львова від 18 листопада 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а
:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Франківського районного
суду м. Львова від 18 листопада 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено. Визнано неправомірною
відмову Управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова від 23 липня 2013 року та від 12
серпня 2013 року в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_4,
виходячи з грошового утримання судді,
працюючого на відповідній посаді.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Франківському районі м.
Львова провести перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_4
відповідно до частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» з 18 березня 2013 року на підставі
довідок апеляційного суду Львівської
області про суддівську винагороду для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
за січень, квітень, липень, жовтень,
грудень 2012 року та січень 2013 року, його
виплату з урахуванням раніше
проведених виплат.

Управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова подало
касаційну скаргу, в якій посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, постановити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач знаходиться на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова та отримує щомісячне довічне
грошове утримання у сумі 6818 грн.

10 липня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
відповідача з письмовою заявою про
здійснення перерахунку належного йому,
як судді апеляційного суду Львівської
області у відставці, довічного
грошового утримання в розмірі 84%
суддівської винагороди працюючого
судді на відповідній посаді, починаючи
з 01 січня 2012 року відповідно довідок
апеляційного суду Львівської області.

Листами від 23 липня 2013 року та від 12
серпня 2013 року відповідачем було
відмовлено ОСОБА_4 в перерахунку
пенсії, з посиланням на те, що Законом
України «Про судоустрій та статус
суддів» передбачене проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання виключно суддям
Конституційного суду України. Іншого
порядку чинним законодавством України
не передбачено.

Відповідно до частині 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» (у редакції Закону України від
07 липня 2010 року № 2453-VI), який набрав
чинності з 30 липня 2010 року, щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді
з якого було сплачено єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня
2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді

Разом з тим, Законом України від 08 липня
2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частину третю і п'яту статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Таким чином, щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді, але
не більше десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суди попередніх інстанцій не
врахували положення частини п'ятої
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (в редакції
Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI) і не
обмежили довічне грошове утримання,
яке підлягає виплаті позивачу у
встановленому цією нормою
максимальному розмірі.

Спір у справі виник щодо величини, з
якої нараховується довічне грошове
утримання позивача, а саме заробітної
плати судді, який працює на відповідній
посаді.

Враховуючи зміст вказаних норм,
колегія суддів погоджується з
висновками судів, що розрахунок
розміру довічного грошового утримання
позивача слід здійснювати з заробітної
плати судді, який працює на відповідній
посаді.

Слід зазначити, що положення частини
третьої статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції
Закону України від 08 липня 2011 року N 3668-VI
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року N 3-рп/2013.

Відповідно до статті 152 Конституції
України закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Предметом цього спору є перерахунок
довічного грошового утримання судді з
01 січня 2012 року, а отже на момент
виникнення спірних відносин їх правове
регулювання здійснювалося відповідно
до частини третьої статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції Закону України від 08
липня 2011 року N 3668-VI.

З урахуванням строків звернення до
суду з позовом, передбачених статтями
99, 100 Кодексу адміністративного
судочинства України, та вимогою
відповідача щодо застосування цих
строків, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку в частині задоволення
позову з 18 березня 2013 року, тобто в
межах шестимісячного строку звернення
до суду.

Статтею 225 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що суд
касаційної інстанції має право змінити
судове рішення, якщо у справі немає
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

постановила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова
задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року скасувати.

Постанову Франківського районного
суду м. Львова від 18 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
змінити.

Виклавши абзац 3 резолютивної частини
рішення суду першої інстанції в
наступній редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Франківському районі м.
Львова виплачувати ОСОБА_4 з 18 березня
2013 року щомісячне довічне грошове
утримання в розмірі 80% заробітної плати
судді, працюючого на відповідній
посаді, на підставі довідок
апеляційного суду Львівської області
про суддівську винагороду для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
за січень, квітень, липень, жовтень,
грудень 2012 року та січень 2013 року, його
виплату з урахуванням раніше
проведених виплат та з урахуванням
максимального розміру встановленого
частиною 5 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції
Закону України від 08 липня 2011 року N
3668-VI.».

В іншій частині постанову
Франківського районного суду м. Львова
від 18 листопада 2013 року - залишити без
змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: А.Ф. Загородній
С.В. Білуга В.В. Малинін