Справа № 1310/1877/12
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Справа №
876/11475/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

представники позивача
ОСОБА_1., ОСОБА_2,

третя особа
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на постанову Золочівського
районного суду Львівської області від
23 липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Золочівської міської ради Львівської
області, треті особи на стороні
відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про скасування
рішення, -

В С Т А Н О В И В :

25 вересня 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати рішення сесії Золочівської
міської ради Львівської області за №
1305 від 23 червня 2010 року ,,Про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації на земельну ділянку".

Постановою від 23 липня 2013 року
Золочівський районний суд Львівської
області в задоволенні позову відмовив
в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає
постанову незаконною та
необґрунтованою.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не звернув належної
уваги на ті обставини, що незаконність
рішення сесії Золочівської міської
ради №1305 полягає в тому, що рішення
сесії прийнято щодо надання права на
виготовлення технічної документації
на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею
0,0355 га. Насправді земельної ділянки
площею 0,0355 га по АДРЕСА_1 не існує, а з
доданих до заяви третіх осіб
матеріалів видно, що йдеться про дві
земельні ділянки - площею 0,03 га і площею
0,0055га.

В постанові суд не дав оцінку факту
невідповідності підстав набуття права
на земельну ділянку третіми особами за
адресою АДРЕСА_1 у зв'язку з переходом
права власності. В оскарженому рішенні
не вказано як підставу ст.120 Земельного
кодексу України, яка регулює такі
правовідносини. Це зроблено з метою
приховати факт, що для будівництва і
обслуговування будинку , який
успадкували треті особи, була надана
земельна ділянка площею 0,03га, а під час
оформлення прав на землю міська рада
намагається таким чином протиправно
надати права на дві земельні ділянки
замість однієї. Такі протиправні дії,
які полягають у намаганні безкоштовно
передати у приватну власність дві
ділянки, в той час як законом обмежено
право безкоштовної приватизації
земельних ділянок лише
одноразово,спрямовані на те, щоб
безкоштовно передати земельну ділянку
площею 0,0055 га.

Суд мотивував відмову в задоволенні
позову тим, що права позивача не були
порушені. Однак, про наявність
порушених інтересів свідчить той факт,
що між позивачем і третіми особами
триває судовий розгляд за цивільним
позовом про відмову підписання меж
земельних ділянок і зустрічним позовом
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою і знесення
самовільної забудови.

З огляду на викладене позивач просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представники позивача в судовому
засіданні апеляційного суду
підтримали вимоги апеляційної скарги
та просить їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник третьої особи - заперечила
вимоги апеляційної скарги та просить
залишити скаргу без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
відповідно до Реєстраційного
посвідчення від 09 грудня 1996 року ОСОБА_4
є власником житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_2 (а.с.5).

Рішенням Золочівської міської ради
Львівської області № 613 від 22 травня 2012
року ОСОБА_4 надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку площею
0,05 га по АДРЕСА_2 для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (а.с.123).

Рішенням виконавчого комітету
Золочівської міської Ради народних
депутатів № 137 від 24 березня 1989 року
ОСОБА_7 надано у безстрокове
користування земельну ділянку по
АДРЕСА_1 площею 300 кв.м. для будівництва
індивідуального житлового
будинку(а.с.11).

Згідно акту виносу в натурі меж
земельної ділянки і розбивки будівлі
від 05.04.1989 року межі виділеної ОСОБА_7
земельної ділянки були встановлені на
місці та проведена розбивка
розташування житлового будинку(а.с.12).

Рішенням Золочівської міської ради №
1305 від 23 червня 2010 року ОСОБА_3, ОСОБА_6
та ОСОБА_5 надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо передачі у спільну
сумісну власність земельної ділянки
загальною площею 0,0355 га по АДРЕСА_1 для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд (а.с.10).

Зазначене рішення Золочівська міська
рада прийняла на підставі заяви ОСОБА_3,
ОСОБА_6 та ОСОБА_5, до якої були долучені
копії паспортів заявників, копії
Витягу про реєстрацію права власності
на нерухому майно, виданого КП ЛОР
,,Золочівське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації" 19 жовтня 2009
року, копії проекту забудови земельної
ділянки АДРЕСА_1, рішень виконавчого
комітету ,,Про надання дозволу на
продовження будівництва літньої кухні"
від 31 липня 1992 року № 535 та ,,Про
виділення земельної ділянки під
будівництво житлового будинку в м.
Золочеві" від 24 березня 1989 року № 137
(а.с.114-121).

Рішенням виконавчого комітету
Золочівської міської Ради народних
депутатів № 535 від 31 липня 1992 року
ухвалено закріпити за
будинковолодінням ОСОБА_7 по АДРЕСА_1
земельну ділянку площею 55 кв.м., на якій
знаходяться літня кухня площею 6,0 кв.м.,
господарське приміщення площею 14,9
кв.м., кладова площею 3,5 кв.м. із спільним
проїздом та підходом з
будинковолодінням АДРЕСА_3 (а.с.120).

Рішення виконавчого комітету
Золочівської міської Ради народних
депутатів за № 137 від 24 березня 1989 року
та № 535 від 31 липня 1992 року є чинними та
не скасовані.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач діяв в межах наданих
повноважень та чинного законодавства,
при цьому будь-які права позивача
оскаржуваним актом не були порушені.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду відповідають
фактичним обставинам справи, норма
матеріального прав та є вірними.

В силу ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі і в
межа повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Стаття 144 Конституції України
передбачає, що органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Суд першої інстанції достеменно
дослідив надані сторонами докази,
провів належний аналіз відповідності
оскарженого рішення міської ради
приписам нормативно-правових актів та
дійшов обґрунтованого висновку про
безпідставність позовних вимог.

Так, відповідно до ч 1. ст. 59 Закону
України ,,Про місцеве самоврядування в
Україні" рада в межах своїх повноважень
приймає нормативні та інші акти у формі
рішень.

Частиною 1 статті 12 Земельного кодексу
України визначено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить
розпорядження землями територіальних
громад.

Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу
України громадянам України за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування можуть
передаватися безоплатно у власність
або надаватися в оренду земельні
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і гаражного
будівництва в межах норм, визначених
цим Кодексом. Понад норму безоплатної
передачі громадяни можуть набувати у
власність земельні ділянки для
зазначених потреб за
цивільно-правовими угодами.

Статтею 118 Земельного кодексу України
визначений порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами, згідно якого громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки (ч.1).

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки (ч.2).

У разі відмови органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення заяви без розгляду
питання вирішується в судовому порядку
(ч.11).

На підставі викладеного апеляційний
суд погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що приймаючи
оскаржене рішення міська рада діяла в
межах своєї компетенції та у
відповідності до наведених вище
нормативно-правових актів, оскільки
право користування третіх осіб
земельними ділянками площею 0,03 га та
0,0055 га підтверджене рішеннями
виконавчого комітету Золочівської
міської Ради народних депутатів за № 137
від 24 березня 1989 року та № 535 від 31 липня
1992 року, які на даний час є чинними та
не скасовані.

В той же час позивач не надав жодного
доказу на підтвердження свого права
власності чи користування зазначеними
спірними земельними ділянками.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності у виконавчого комітету
міської ради надавати в користування
земельні ділянки колегія суддів визнає
безпідставними, оскільки відповідно до
ст. 11 Земельного кодексу Української
РСР, чинного до 15 березня 1991 року, дані
питання відносились до компетенції
міської ради та її виконавчого
комітету.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги про
невідповідність рішення суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційний суд не вбачає підстав для
задоволення скарги.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Золочівського
районного суду Львівської області від
23 липня 2013 року у справі № 1310/1877/12 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 20
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим