Справа № 815/5486/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року 09год. 55хв. м. Одеса
Справа № 815/5486/14

Одеський окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді
Іванова Е.А.

секретар
Сакара М.М.

за участю: представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
ОСОБА_2, представника третьої особи
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Одесі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, за участю третіх осіб
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на боці відповідача
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 про скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 звернулась до суду з
позовом до Приватного нотаріуса
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, в якому позивач просить
скасувати рішення Приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер 11416485 від
05.03.2014 року, щодо державної реєстрації
права власності ОСОБА_7 на ? житлового
будинку АДРЕСА_1; зобов'язати
Приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
внести до Державного реєстру прав
запис про скасування державної
реєстрації права власності ОСОБА_7 на ?
житлового будинку АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги мотивує тим,
що у вересні 2014 року позивачка отримала
цивільний позов ОСОБА_7 в додатках до
якого була додана копія договору
дарування від 05.03.2014 року укладеного
між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_5, згідно
якого ОСОБА_8 передав у власність
ОСОБА_7, а остання прийняла у свою
власність, ? житлового будинку АДРЕСА_1,
який розташований на земельній ділянці
площею 2554 кв.м.. Згідно витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, який також був доданий
до вказаного позову, індексний номер
№18635831, від 05.03.2014 року, приватним
нотаріусом ОСОБА_5 на підставі
вищезазначеного договору, як державним
реєстратором було здійснено державну
реєстрацію права власності ОСОБА_7 на ?
частки житлового будинку АДРЕСА_1.
Проте позивач вважає, що приватним
нотаріусом ОСОБА_5 як державним
реєстратором грубо порушено вимоги
діючого законодавства, що призвело до
прийняття помилкового рішення про
реєстрацію права власності ОСОБА_7 на
частку житлового будинку. Та зазначає,
що згідно п. 1 вказаного договору
дарування від 05.03.2014 року житловий
будинок знаходиться на земельній
ділянці площею 2554 кв.м., та приймаючи до
уваги, що ОСОБА_7 вважає що до неї
перейшло право користування
зазначеною земельною ділянкою у
зв'язку з набуттям права власності на
частку житлового будинку, то
кадастровий номер земельної ділянки,
права на яку перейшли до ОСОБА_7 є
істотною умовою договору дарування від
05.03.2014 року, проте в договорі не
міститься посилання на кадастровий
номер земельної ділянки. Та в зв'язку з
чим позивач вважає, що до ОСОБА_7 не
перейшло права власності.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнав та
надав до суд письмові заперечення, які
мотивовані тим, що відповідно до ч.2, ст.
377 Цивільного кодексу України розмір та
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
переходом права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду, є
істотними умовами договору, який
передбачає набуття права власності на
ці об'єкти (крім багатоквартирних
будинків). Таке ж дублюється в ст. 120
Земельного кодексу України. Таким
чином, згідно ст. 377 ЦК України та ст. 120
ЗК України визначено перелік об'єктів
нерухомого майна, у випадку відчуження
яких істотною умовою договору є розмір
та кадастровий номер земельної
ділянки. Такими об'єктами є житлові
будинки (крім багатоквартирних),
будівлі і споруди. До зазначеного
переліку не віднесено такий об'єкт, як
частка у праві спільної часткової
власності, що зокрема, є предметом
спірного договору. Отже, вимоги
вищезазначених статей при посвідчені
договорів відчуження частки у спільній
власності на нерухоме майно, приміщень
у житлових будинках, будівлях не
застосовується.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції в судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином про день, час та місце
проведення судового засідання, проте
надав до суду заяву в якій просив
справу розглядати без представника.

Представник третьої особи ОСОБА_7
- ОСОБА_3, в судовому засіданні
заперечував щодо задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_9 в судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином про день, час та місце
проведення судового засідання.

Вислухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача, представника третьої
особи, вивчивши обставини справи,
дослідивши наявні у справі докази, суд
прийшов до наступних висновків.

Спірні правовідносини
регулюються Законами України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
Постановою Кабінету Міністрів України
№703 від 22.06.2011 року «Про затвердження
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно», Земельним кодексом України та
Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст.182
Цивільного кодексу України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення та припинення підлягають
державній реєстрації. Порядок
проведення державної реєстрації прав
на нерухомість та підстави відмови в
ній встановлюються законом.

Відповідно до абз. 1 п.1 ст.2 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частинами 1, 5 ст.3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
передбачено, що державна реєстрація
прав є обов'язковою. Інформація про
права на нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження.

Відповідно до ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом. Державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в порядку черговості
надходження заяв.

Державна реєстрація прав
власності, реєстрація яких проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, під час
вчинення нотаріальної дії з нерухомим
майном, об'єктом незавершеного
будівництва проводиться нотаріусом,
яким вчиняється така дія.

Державна реєстрація прав у
результаті вчинення нотаріальної дії з
нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва проводиться
нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
передбачено, що державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав, відмову в такій
реєстрації, її зупинення, про державну
реєстрацію обтяжень, про скасування
запису, погашення запису та внесення
змін до записів у Державному реєстрі
прав.

Згідно ч.4 ст. 9 вказаного Закону,
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав або відмову в такій
реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів
України №703 від 22.06.2011р. затверджений
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (діяв на
момент виникнення спірних
правовідносин) (далі - Порядок № 703 від
22.06.2011року), який визначає процедуру
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - державна реєстрація
прав), перелік документів, необхідних
для її проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Згідно п.2 Порядку №703 від 22.06.2011
року, державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
проводять орган державної реєстрації
прав та нотаріус як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно (далі -нотаріус).

Судом встановлено, що 05.03.2014 року
між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 укладений договір
дарування, згідно п.1 якого ОСОБА_8
передав безоплатно у власність
(подарував), а ОСОБА_7 прийняла у
власність (у дар), ? частину житлового
будинку під АДРЕСА_1, розташованих на
земельній ділянці розміром 2554 кв.м., яка
знаходиться у фактичному користуванні.

На підставі вищевказаного
договору нотаріусом було проведено
реєстраційну дію, а саме державну
реєстрацію права власності ОСОБА_7 на ?
частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Проте позивач вважає, що
відповідачем порушенні вимоги
приписів п.1, ч.1, ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», а
саме що відповідачем у порушення цієї
норми було зареєстровано право
власності на ? частку житлового будинку
АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 на підставі договору
дарування, який не містить
кадастрового номеру земельної ділянки,
а тому виходячи зі ст. 638 Цивільного
кодексу України є неукладеним.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом
пропозиції однієї сторони укласти
договір (оферти) і прийняття пропозиції
(акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 377 ЦК України до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер
земельної ділянки, право на яку
переходить у зв'язку з переходом права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, є істотними умовами
договору, який передбачає набуття
права власності на ці об'єкти (крім
багатоквартирних будинків).

Згідно ч.1, ст. 120 Земельного
кодексу України у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Відповдіно до ч.6, ст. 120 Земельного
кодексу України істотною умовою
договору, який передбачає набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, є кадастровий
номер земельної ділянки, право на яку
переходить у зв'язку з набуттям права
власності на ці об'єкти.

Таким чином, відповідно до
вказаних статей визначено перелік
об'єктів нерухомого майна, у випадку
відчуження яких істотною умовою
договору є розмір та кадастровий номер
земельної ділянки.

Такими об'єктами є житлові
будинки (крім багатоквартирних),
будівлі і споруди.

До зазначеного переліку не
віднесено такий об'єкт, як частка у
праві спільної часткової власності, що
зокрема є предметом спірного договору
дарування.

Отже, суд доходить висновку, що
вимоги ст.ст. 377 ЦК України та 120 ЗК
України при відчуженні частки у
спільній частковій власності на
нерухоме майно, приміщень у житлових
будинках, будівлях не застосовуються.

Аналогічне твердження міститься
в Методичних рекомендаціях щодо
застосування нотаріусами деяких
положень цивільного та земельного
законодавства при посвідчені
правочинів, предметом яких є нерухоме
майно.

Така ж позиція висловлена в
ухвалі ВССУ від 19.09.2012 року №6-25176св12, в
якій суд дійшов висновку, що розмір та
кадастровий номер земельної ділянки є
істотною умовою тільки того договору,
який передбачає перехід права
власності на земельну ділянку. Такими
зокрема є договори, за якими до
набувача переходить право власності на
житлові будинки, будівлі та споруди.
Але договори щодо переходу права
власності на частку в праві спільної
часткової власності можуть не
передбачати переходу права на земельну
ділянку, а тому вносити до такого
договору відомості про земельну
ділянку не обов'язково.

Крім того, законодавством не
передбачено заборону на відчуження
нерухомого майна, а тим більше його
частки без відводу земельної ділянки
на якій воно розташоване.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють зокрема чи прийняті
вони обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладені
обставини, суд доходить висновку, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись ч.2 ст..11, ст..ст. 158 - 163
КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
Приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про скасування рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер 114164485 від 05.03.2014р. щодо
державної реєстрації прав власності
ОСОБА_7 на ? житлового будинку АДРЕСА_1,
зобов'язання внести до Державного
реєстру прав запис про скасування
державної реєстрації права власності
ОСОБА_7 на ? житлового будинку відмовити
повністю.

Постанова набирає законної
сили відповідно до ст.254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову
суду може бути подана протягом десяти
днів після проголошення постанови. У
разі застосування судом частини
третьої ст.160 КАС України, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.
Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Повний текст постанови
виготовлений 03 листопада 2014 року.

Суддя
Е.А.Іванов

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
Приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про скасування рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
індексний номер 114164485 від 05.03.2014р. щодо
державної реєстрації прав власності
ОСОБА_7 на ? житлового будинку АДРЕСА_1,
зобов'язання внести до Державного
реєстру прав запис про скасування
державної реєстрації права власності
ОСОБА_7 на ? житлового будинку відмовити
повністю.

03 листопада 2014 року.