Справа № 2а/0370/1250/12
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/69173/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швець В.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області про визнання незаконним та
скасування наказу, поновлення на
посаді та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду України від 02
жовтня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив: 1) визнати незаконним та
скасувати наказ УМВС України у
Волинській області № 100 о/с від 04.04.2012
року «По особовому складу» в частині
накладення на нього дисциплінарного
стягнення - звільнення з органів
внутрішніх справ; 2) зобов'язати
відповідача поновити його на посаді
начальника сектору БНОН Ковельського
міського відділу управління
внутрішніх справ України у Волинській
області та допустити до негайного
виконання службових обов'язків; 3)
стягнути на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
04.04.2012 року до день поновлення на
роботі, який на день пред'явлення
позову становить 3 242,49 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 24 травня 2012
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано наказ
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області від
04 квітня 2012 року № 100 о/с «По особовому
складу» в частині звільнення з органів
МВС України ОСОБА_4 Поновлено ОСОБА_4 на
посаді начальника сектору боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Ковельського міського відділу (з
обслуговування міста та району)
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Волинській області з 05
квітня 2012 року. Стягнуто з Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області на користь ОСОБА_4
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 5813 (п'ять тисяч
вісімсот тринадцять) гривень 12 копійок.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду України від 02
жовтня 2012 року скасовано постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 24 травня 2012
року і прийнято нову про відмову у
задоволенні позову.

ОСОБА_4 не погодився з постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду України від 02
жовтня 2012 року і звернувся до суду з
касаційною скаргою, в який просить її
скасувати та залишити в силі постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 24 травня 2012
року, посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 службу в органах внутрішніх
справ проходив з 15.02.2007 року, а з 25.06.2011
року перебував на посаді начальника
сектору БНОН Ковельського міського
відділу внутрішніх справ (з
обслуговуванням міста та району) УМВС
України у Волинській області.

Наказом начальника УМВС у Волинській
області від 04.04.2012 року № 100 о/с «По
особовому складу» старший лейтенант
міліції, начальник сектору боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Ковельського міського відділу ОСОБА_4
звільнений з 05.04.2012 року у запас
Збройних Сил за п. 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (за скоєння вчинків,
що дискредитують звання рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ)

Даний наказ виданий на підставі наказу
УМВС України у Волинській області від
19.03.2012 року № 474 «Про надзвичайну подію
за участю співробітників УМВС України
у Волинській області та покарання
винних», яким на підставі наказу МВС
України від 26.03.2010 року № 90 та ст.ст. 2, 4,
5, 12, 14, 16, 18 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України до
ОСОБА_4 застосовано дисциплінарне
стягнення у вигляді звільнення, за
грубе ігнорування вимог Закону
України «Про міліцію», Присяги
працівника органів внутрішніх справ,
Дисциплінарного статут органів
внутрішніх справ України, Кодексу
честі працівника органів внутрішніх
справ України, неодноразових вказівок
і наказів МВС та УМВС в області щодо
беззаперечного дотримання законності
та чинного законодавства України у
службовій діяльності органів
внутрішніх справ та в позаслужбовий
час, що виразилось у сприянні розвитку
конфліктної ситуації, участі в бійці з
цивільними особами, не інформуванні в
установленому порядку органу
внутрішніх справ про подію та
залишення її місця, низькі
морально-ділові якості.

Суть спірних правовідносин полягає у
правомірності прийняття наказу УМВС
України у Волинській області № 100 о/с
від 04.04.2012 року «По особовому складу» в
частині накладення на нього
дисциплінарного стягнення - звільнення
з органів внутрішніх справ.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог, так як
оскаржуваний наказ УМВС України у
Волинській області прийнятий
необґрунтовано, тобто без урахування
всіх обставин, що мали значення для їх
прийняття, в зв'язку з чим звільнення
позивача з займаної посади на підставі
п. 66 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (за скоєння
вчинків, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ) відбулося
неправомірно.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, Львівський апеляційний
адміністративний суд дійшов висновку,
що при прийнятті наказу № 100 о/с від
04.04.2012 року «По особовому складу» в
частині накладення на позивача
дисциплінарного стягнення - звільнення
з органів внутрішніх справ Управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області дотримані
вимоги Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України та
Інструкції щодо порядку проведення
службових розслідувань, що призвели до
законного звільнення позивача.

З таким висновком суду апеляційної
інстанції погоджується і колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, на підставі наступного.

Відповідно до пункту 66 Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України особи
рядового і начальницького складу, які
скоїли вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ.

Статтею 2 Закону України "Про міліцію"
передбачено, що основними завданнями
міліції є: забезпечення особистої
безпеки громадян, захист їх прав і
свобод, законних інтересів;
запобігання правопорушенням та їх
припинення; охорона і забезпечення
громадського порядку; виявлення і
розкриття злочинів, розшук осіб, які їх
вчинили; забезпечення безпеки
дорожнього руху; захист власності від
злочинних посягань; виконання
кримінальних покарань і
адміністративних стягнень; участь у
поданні соціальної та правової
допомоги громадянам, сприяння у межах
своєї компетенції державним органам,
підприємствам, установам і
організаціям у виконанні покладених на
них законом обов'язків.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ,
службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 цього Статуту передбачено, що
дисциплінарний проступок - це
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Вимогами статті 7 вищевказаного
Статуту встановлено, що службова
дисципліна України базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького
складу, зокрема дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників, з гідністю і честю
поводитися в позаслужбовий час, бути
прикладом у дотриманні громадського
порядку, припиняти протиправні дії
осіб, які їх учиняють.

Відповідно до пункту 6 статті 12
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень, як звільнення з посади.

Вимогами статті 14 вищевказаного
Статуту передбачено, що з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Висновком службового розслідування
затвердженим начальником УМВС України
у Волинській області від 19.03.2012 року
встановлений факт вчинення позивачем
вчинку, що дискредитує звання рядового
і начальницького складу, які проявився
у сприянні розвитку конфліктної
ситуації, участі в бійці з цивільними
особами, яка мала місце в селі Милуші
Луцького району Волинської області
поблизу бару «Агдаш», не інформуванні в
установленому порядку органу
внутрішніх справ про подію та
залишення її місця, низькі
морально-ділові якості. Вчинення
позивачем дій, описаних у висновку
службового розслідування є вчинком, що
дискредитує звання працівника
рядового і начальницького складу ОВС, в
зв'язку з чим рекомендовано звільнити
позивача з органів внутрішніх справ.

За підсумками проведеного
службового розслідування зазначені
дії позивача були розцінені, як
вчинення проступку, що дискредитує
звання рядового і начальницького
складу та є несумісним з перебуванням в
органах внутрішніх справ.

Підставою для звільнення позивача
визначено пункт 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, відповідно
до норм якого, особи рядового і
начальницького складу, які скоїли
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ.

Пунктом 67 вказаного Положення (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) передбачено,
що особи рядового і начальницького
складу, засуджені за вчинення злочину
(в тому числі і без позбавлення
спеціального звання), підлягають
звільненню зі служби в органах
внутрішніх справ після вступу в
законну силу вироку суду.

Таким чином, такий вид припинення
служби в органах внутрішніх справ, як
звільнення за пунктом 66 Положення є
самостійною й спеціальною підставою
для звільнення осіб рядового і
начальницького складу й факт скоєння
вчинку, що дискредитує звання рядового
і начальницького складу, який став
підставою для звільнення, повинен бути
доведеним.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду апеляційної інстанції,
що зазначені вище дії позивача є
несумісними з проходженням служби в
органах внутрішніх справ, суперечать
змісту Присяги працівників внутрішніх
справ, оскільки підривають довіру
громадян як до працівників міліції, так
і до органів внутрішніх справ в цілому,
принижують їх авторитет.

Суд апеляційної інстанцій при розгляді
справи по суті встановив, що
відповідачем при звільненні позивача з
органів внутрішніх справ не допущено
порушень вимог Дисциплінарного
статуту щодо порядку накладення
дисциплінарних стягнень, які би давали
підстави вважати звільнення
незаконним, та дійшов до
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог позивача.
При цьому вид дисциплінарного
стягнення є пропорційним ступеню
скоєного проступку.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Львівського апеляційного
адміністративного суду України від 02
жовтня 2012 року ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи, доводи
викладені в касаційній скарзі не
спростовують висновків суду, тому
підстави для скасування або зміни
рішення відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
України від 02 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

В.В.
Малинін

В.В.
Швець