Справа № 826/6204/14
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/6204/14
1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Кобаля М.І., Файдюка В.В.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
Приватного акціонерного товариства
"Торговий дім "Хрещатик" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29 травня 2014 р. у справі
за адміністративним позовом
Приватного акціонерного товариства
"Торговий дім "Хрещатик" до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення рішення , -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року акціонерне товариство
"Торговий дім "Хрещатик" звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
28.04.2014р. №7.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 травня 2014 р. в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення про задоволення вимог позивача
в повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку відмову в
задоволенні вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
відповідачем на підставі п.75.1 ст.75, п.77.4
ст.77, ц.82.1 ст.82 Податкового кодексу
України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (із
змінами та доповненнями) та відповідно
до плану-графіку проведення планових
виїзних перевірок суб'єктів
господарювання проведена планова
виїзна перевірка Приватного
акціонерного товариства «Торговий дім
«Хрещатик» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2011 по 31.12.2013рр., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 по
31.12.2013рр. відповідно до затвердженого
плану перевірки.

За результатами перевірки складено акт
№337/26-55-22-07/19035521 від 14.04.2014р.

В ході перевірки встановлено заниження
позивачем податку на додану вартість з
підстав порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.
198.6 ст. 198, п. 201.6 ст. 201 Податкового
кодексу України.

На підставі висновків викладених в
акті перевірки відповідачем винесене
податкове повідомлення-рішення від 28
квітня 2014 р. №7.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що в процесі
розгляду справи судом не встановлено
обставини існування доказів, якими
підтверджується зв'язок здійснених
позивачем витрат з господарською
діяльністю позивача, що є законодавчо
встановленою передумовою віднесення
сум до податкового кредиту позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПП «Промкомплект Україна» та ПАТ «ТД
«Хрещатик» укладено угоди з поставки.

Співробітниками Західної МДПІ м.
Харкова з метою вручення запита
№5177/10/15-311 від 01.08.12р. щодо надання
пояснень та їх документального
підтвердження по
фінансово-господарських
взаємовідносинах з контрагентами
(покупцями, постачальниками), їх
реальності, повноти відображення в
податковому обліку за період 2011-2012 рр.,
було здійснено вихід за податковою
адресою підприємства та встановлено
його відсутність. До ВПМ Західної МДПІ
м. Харкова направлений запит на розшук
посадових осіб підприємства від
01.08.2012р. №254/15-313 та ВПМ надано Довідку
про відсутність ПП «Промкомплект
Україна» за місцезнаходженням від
03.08.2012р. №380/07-006 та висновок б/н
(отримано 09.08.2012 року) щодо відсутності
ознак фіктивності та неможливості
встановленого фактичного здійснення
господарської діяльності факту
реального здійснення господарської
діяльності ПП «Промкомплект Україна»
().

Крім того, підприємству за юридичною
адресою засобами поштового зв'язку
направлено запит № 5460/10/22-409 від 06.08.2012р.
про надання пояснень та їх
документального підтвердження.
Повідомлення про вручення повернуто до
МДПІ з відміткою про вручення гр.
Белянінову, який не є посадовою особою
підприємства згідно даних податкової,
бухгалтерської та статистичної
звітності.

20.08.2012 р. до МДПІ надійшов лист від
підприємства ПП «Промкомплект
Україна» від 17.08.2012р. №10-18, підписаний
керівником ОСОБА_4, в якому директором
відмолено у наданні документів та
пояснень щодо фінансово-господарських
взаємовідносин з контрагентами за
перевіряємий період.

Враховуючи вищевикладене в сукупності,
приймаючи до уваги той факт, що
відсутня інформація щодо наявності у
ПП «Промкомплект Україна» складських
приміщень, виробничих потужностей для
здійснення операцій в об'ємах, що
декларуються, вбачається проведення
транзитних фінансових потоків,
спрямованих на здійснення операцій для
надання податкової вигоди переважно з
контрагентами, які не виконують свої
податкові зобов'язання, зокрема у
випадках, коли операції здійснюються
через посередників з метою штучного
формування валових витрат та не мають
реального товарного характеру. Отже,
правочини здійснені ПП «Промкомплект
Україна» з
підприємствами-контрагентами є такими,
що не спрямовані на реальне настання
правових наслідків (п. 5, ст. 203 ЦК
України), та згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України
суперечать інтересам держави.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 ст. 206 Податкового
кодексу України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Формування податкового кредиту з
податку на додану вартість платником
податків обумовлено здійсненням
операцій з придбання товарів, робіт
(послуг) і реалізується за наявності в
платника належно оформлених
підтверджуючих первинних документів
та в обов'язковому порядку податкових
накладних.

Враховуючи вище наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
документи, які містяться в матеріалах
справи недостатніми доказами
формування позивачем податкового
кредиту та реальності здійснення
господарських операцій.

Загальні вимоги чинності правочину
передбачені статтею 203 Цивільного
кодексу України, у разі порушення яких
настають правові наслідки, передбачені
параграфом 2 глави 16 Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 215
Цивільного кодексу України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою, та
шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Донарахування відповідачем податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість з накладенням штрафу
відповідає вимогам пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п.
123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що відповідно до інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 судам
необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-то: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської
діяльності.За даними бази даних
«Веб-Серверу» УДАІ УМВС України в
Харківській області відсутні
транспортні засоби зареєстровані на ПП
«Промкомплект Україна». В останньому
обліковому періоді (1 квартал 2012 р.)
працювало 4 особи.

Встановлено наявність угод оренди
приміщень за податковою адресою, а
також встановлені посадові особи
підприємства, але з, їх пояснень
неможливо встановити які саме
господарські операції здійснювались
та обставини укладання угод за 2011-06.2012
рр. оскільки документа щодо укладених
угод, акти прийому-передачі товарі
(робіт/послуг), транспортування,
зберігання не надані, а в поясненнях
зазначено що операції здійснювались
відповідно до норм чинного
законодавства.

Враховуючи вище викладене неможливо
встановити фактичну діяльність ПП
«Промкомплект Україна» у зв'язку з
відсутністю документів щодо
діяльності підприємства за вказаний
період.

Інформація про орендовані, одержані по
договору лізингу, закріплені за
підприємством на праві господарського
відання основні засоби у Західній МДПІ
м. Харкова Харківської області ДПС
також відсутня.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративній
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного апелянтом рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах
вимог апеляційної скарги ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Торговий дім
"Хрещатик" - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 30.10.2014 року

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
М.І. Кобаль

В.В. Файдюк

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Кобаль М.І.

Файдюк В.В.