Справа № 872/11726/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2014 рокусправа № 811/2072/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області
на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 10
липня 2013 року у справі № 811/2072/13-а за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області
про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату недоїмки,
-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді
Кіровоградської області (далі -
відповідач) про визнання протиправною
та скасування вимоги про сплату
недоїмки № Ф-1282 від 12 червня 2013 року у
сумі 1194 грн. 03 коп..

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 10
липня 2013 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив
скасувати постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 10
липня 2013 року та відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційної
інстанції представники сторін не
з'явились, про час та місце слухання
справи повідомлялися належним чином, а
тому, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Колегія суддів, проаналізувавши
на підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при винесенні оскаржуваної
постанови, знаходить апеляційну скаргу
такою, що підлягає частковому
задоволенню.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивач 23.05.2000 року
зареєстрований виконавчим комітетом
Кіровоградської міської ради як
фізична особа-підприємець та взятий на
облік в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Кіровограді як
страхувальник. (а.с. 10, 13, 14)

Відповідно до свідоцтва Серії
НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 01 січня 2012 р. є
платником єдиного податку. (а.с. 11)

02.06.2013 р. відповідачем винесено
вимогу №Ф-1282 про сплату недоїмки з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з січня по березень 2013 рік у
розмірі 1194,03 грн..

У відповідності до п.2 ч.1 ст.1
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 року №2464 єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п.3 ч.1. ст.7 вказаного
Закону єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу.

У відповідності до ч.4 ст.4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", в редакції
чинній на час виникнення спірних
взаємовідносин, особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як встановлено судом першої
інстанції, позивачу 09.03.2011 р. призначено
пенсію за віком за списком №1, що
підтверджується протоколом Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді №56468 та пенсійним
посвідченням НОМЕР_3, а тому відповідно
до ч.4 ст.4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" він звільнений
від сплати за себе єдиного внеску. (а.с.9,
37)

Відповідач вказував на те, що
позивач не досяг пенсійного віку та
отримує пенсію на пільгових умовах, а
тому не звільняється від сплати
єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з
думкою суду першої інстанції в тому, що
така позиція відповідача
необґрунтована та безпідставна з
огляду на наступне.

Згідно з абз. 22, 24 ст.1 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 р. №1058-IV пенсія - щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом;
пенсіонер - особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом.

Зі змісту ч.1 ст.9 вказаного Закону
встановлено, що відповідно до цього
Закону за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

У відповідності до ст.2 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" від
05.11.1991 р. №1788-ХІІ за цим Законом
призначаються:

а) трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років;

б) соціальні пенсії.

Відповідно до змісту ст.12
вказаного Закону, право на пенсію за
віком мають, зокрема, чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років.

З огляду на зміст п."а" ч.1 ст.13
зазначеного Закону працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за Списком № 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць. зокрема, чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах.

З аналізу зазначених норм
вбачається, що правовими підставами
для призначення пенсії за віком є не
лише досягнення особою загального
пенсійного віку (60 років для чоловіків)
та наявність трудового стажу не менше 25
років, а й наявність підстав, що
гарантують особі право на пенсію за
віком на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
позивач, який отримує пенсію за віком
на пільгових умовах, звільнений від
сплати за себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а тому
оскаржена вимога відповідача
підлягала скасуванню.

В той же час, вирішуючи питання
щодо розподілу судових витрат, суд
першої інстанції, зобов'язав Державну
казначейську службу у Кіровоградській
області, яка не була стороною у справі,
стягнути на користь позивача судові
витрати в сумі 114,70 грн. із Державного
бюджету України шляхом їх безспірного
списання із рахунку Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області.

Колегія суддів вважає помилковим
застосуванням судом в цій частині норм
процесуального права, що є підставою
для зміни постанови в цій частині.

Так, відповідно до ч.1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Тобто, при задоволенні позовних
вимог позивача, який не є суб'єктом
владних повноважень, суду належало
стягнути на користь останнього
документально підтверджені понесені
витрати саме з Державного бюджету
України.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст.201,
205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області -
задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 10
липня 2013 року у справі № 811/2072/13-а -
змінити, виклавши абзац третій
резолютивної частини постанови у
наступній редакції:

Стягнути з Державного бюджету
України на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові
витрати в сумі 114,70 грн. (сто
чотирнадцять грн. 70 коп.).

В решті постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 10 липня
2013 року у справі № 811/2072/13-а -
залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови
виготовлено 16.10.2014р..

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак