Справа № 822/4010/14
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4010/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського
В.К. при секретаріДехтярук В.В. за
участі: представника позивача
представників відповідачаОСОБА_3
Гнатюк О.О. Баран Л.М.розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 с.
Лісоводи Городоцького району
Хмельницької області до Городоцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
про визнання протиправними та
скасування рішення та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача, в якому просить скасувати
рішення № від 05.09.2014 року
прийнятого Городоцькою об'єднаною
державною податковою інспекцією про
застосування штрафних санкцій на
підставі рішення Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
результати розгляду скарги, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 на
суму 27590,59 грн., яке включає в себе
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне страхування в сумі 24130,10 грн.,
та штрафну санкцію в сумі 3460,49 грн., та
вимогу про сплату боргу (недоїмки) №
ф- від 05.09.2014 року.

Позивач свій позов мотивує тим, що в
період з 16 червня 2014 року по 27 червня 2014
року посадовими особами відповідача
проведено документальну планову
виїзну перевірку позивача за
результатами якої складено акт №
264/17/НОМЕР_2 від 07.07.2014 року.

На думку відповідача, позивач порушив
статті 7, 9 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування», що призвело до заниження
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне страхування в сумі 24130,10 грн.

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв рішення № від 23.07.2014 року
яким збільшив суму грошового
зобов'язання позивачу в розмірі 25336,20
грн., яке включає в себе єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
страхування в сумі 24130,10 грн., та штрафну
санкцію в сумі 1206,50 грн.

Внаслідок адміністративного
оскарження рішення № від 23.07.2014
року до Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області,
відповідач прийняв рішення № від
05.09.2014 року.

Рішення № від 05.09.2014 року та
вимога про сплату боргу (недоїмки) №
ф- від 05.09.2014 року є протиправними
та підлягають скасуванню з таких
підстав.

Позивач як фізична особа-підприємець
який обрав спрощену систему
оподаткування є платником єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
нараховується на суму доходу
(прибутку), отриману від діяльності
фізичної особи-підприємця який обрав
спрощену систему оподаткування, що
підлягає оподаткуванню податком на
доходи фізичних осіб, при цьому сума
єдиного внеску не може бути меншою за
розмір мінімального страхового внеску
за кожну особу за місяць у якому
отримано дохід (прибуток).

Згідно Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування, обчислення сум єдиного
внеску фізичною особою-підприємцем
який обрав спрощену систему
оподаткування здійснюється на
підставі річних податкових декларацій
та результатів перевірки діяльності
таких осіб, що призвели до збільшення
або зменшення розміру доходу, що
підлягає обкладенню податком на доходи
фізичних осіб.

Позивач сплачує єдиний внесок протягом
року у вигляді авансових платежів, які
потім враховуються платником при
остаточному розрахунку за календарний
рік на підставі річної податкової
декларації.

Так як позивач знаходиться на
загальній системі оподаткування,
декларацію про доходи подає за рік,
авансові платежі з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування сплачує
відповідно до річної звітності
попереднього року, тому висновки
відповідача про заниження сум по
сплаті єдиного внеску не мають під
собою обґрунтованих підстав.

За таких обставин таке рішення
необхідно визнати протиправним та
скасувати.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, пояснивши суду, що в період з
16 червня 2014 року по 27 червня 2014 року
посадовими особами відповідача
проведено документальну планову
виїзну перевірку позивача за
результатами якої складено акт №
264/17/НОМЕР_2 від 07.07.2014 року.

На думку відповідача, позивач порушив
статті 7, 9 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування», що призвело до заниження
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне страхування в сумі 24130,10 грн.

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв рішення № від 23.07.2014 року
яким збільшив суму грошового
зобов'язання позивачу в розмірі 25336,20
грн., яке включає в себе єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
страхування в сумі 24130,10 грн., та штрафну
санкцію в сумі 1206,50 грн.

Внаслідок адміністративного
оскарження рішення № від 23.07.2014
року до Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області,
відповідач прийняв рішення № від
05.09.2014 року.

Рішення № від 05.09.2014 року та
вимога про сплату боргу (недоїмки) №
ф- від 05.09.2014 року є протиправними
та підлягають скасуванню з таких
підстав.

Позивач як фізична особа-підприємець
який обрав спрощену систему
оподаткування є платником єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
нараховується на суму доходу
(прибутку), отриману від діяльності
фізичної особи-підприємця який обрав
спрощену систему оподаткування, що
підлягає оподаткуванню податком на
доходи фізичних осіб, при цьому сума
єдиного внеску не може бути меншою за
розмір мінімального страхового внеску
за кожну особу за місяць у якому
отримано дохід (прибуток).

Згідно Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування, обчислення сум єдиного
внеску фізичною особою-підприємцем
який обрав спрощену систему
оподаткування здійснюється на
підставі річних податкових декларацій
та результатів перевірки діяльності
таких осіб, що призвели до збільшення
або зменшення розміру доходу, що
підлягає обкладенню податком на доходи
фізичних осіб.

Позивач сплачує єдиний внесок протягом
року у вигляді авансових платежів, які
потім враховуються платником при
остаточному розрахунку за календарний
рік на підставі річної податкової
декларації.

Так як позивач знаходиться на
загальній системі оподаткування,
декларацію про доходи подає за рік,
авансові платежі з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування сплачує
відповідно до річної звітності
попереднього року, тому висновки
відповідача про заниження сум по
сплаті єдиного внеску не мають під
собою обґрунтованих підстав.

За таких обставин таке рішення
необхідно визнати протиправним та
скасувати.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав
повністю, пояснивши суду, що рішення є
законним, оскільки проведеною
перевіркою позивача, встановлено
порушення ним пункту 2 частини 1 статті
7, пункту 2 статті 9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування», що призвело до заниження
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне страхування в сумі 24130,10 грн.

За таких обставин у задоволенні позову
необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» № 2464-VI
від 08.07.2010 року.

Частиною 4 статті 8 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
порядок нарахування, обчислення і
сплати єдиного внеску визначається цим
Законом, в частині
адміністрування-Податковим кодексом
України, та прийнятими відповідно до
них нормативно-правовими актами
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України (пункт 1.1
статті 1).

Відповідно до пунктів 41.1, 41.3 статті 43
Податкового кодексу України
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Повноваження і функції контролюючих
органів визначаються цим Кодексом,
Митним кодексом України та законами
України.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач 19.06.2006 року зареєстрований
Городоцькою районною державною
адміністрацією Хмельницької області
як фізична особа-підприємець та
відповідно до статтей 15, 16 Податкового
кодексу України є платником податків,
зборів і зобов'язаний стати на облік у
контролюючих органах в порядку,
встановленому законодавством України,
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки і збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Однією із функцій органів державної
податкової служби яку вони виконують
згідно підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1
статті 19 Податкового кодексу України є
контроль за своєчасністю подання
платниками податків та платниками
єдиного внеску передбаченої законом
звітності (декларацій, розрахунків та
інших документів, пов'язаних з
обчисленням і сплатою податків, зборів,
платежів), своєчасність, достовірність,
повноту нарахування та сплати
податків, зборів, платежів.

Для здійснення функцій, визначених
законом відповідно до підпункту 20.1.4
пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби як контролюючі органи мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Порядок проведення перевірок
встановлений главою 8 Податкового
кодексу України.

Підпунктом 75.1.2, пункту 75.1, пунктом 75.1
статті 75 Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна планова перевірка
проводиться відповідно до
плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Право органів доходів і зборів як
контролюючих органів на проведення
перевірок порядку нарахування,
обчислення і сплати єдиного внеску,
визначене пунктом 2 частини 1 статті 13
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
згідно якого органи доходів і зборів
мають право проводити перевірки на
підприємствах, в установах і
організаціях, у фізичних
осіб-підприємців бухгалтерських книг,
звітів, кошторисів та інших документів
про нарахування, обчислення та сплату
єдиного внеску, достовірності
відомостей, поданих до Державного
реєстру, отримувати необхідні
пояснення, довідки і відомості (зокрема
письмові) з питань, що виникають під час
такої перевірки.

Документальні та камеральні перевірки
проводяться у порядку, встановленому
Податковим кодексом України.

Державним податковим органом в період
з 16 червня 2014 року по 27 червня 2014 року
проведено документальну планову
виїзну перевірку позивача у
відповідності до вимог статтей 77, 81, 82
Податкового кодексу України.

Пунктом 77.9 статті 77 Податкового
кодексу України визначено, що порядок
оформлення результатів документальної
планової перевірки встановлено
статтею 86 цього Кодексу.

Згідно пункту 86.1 статті 86 Податкового
кодексу України результати перевірок
(крім камеральних та електронних
перевірок) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами контролюючого
органу та платниками податків або їх
законними представниками (у разі
наявності). У разі встановлення під час
перевірки порушень складається акт.
Якщо такі порушення відсутні,
складається довідка.

В зв'язку з тим, що при проведені
перевірки встановлено порушення
позивачем законодавства, яке регулює
правовідносини забезпечення збору та
обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, відповідач
склав акт перевірки «Про результати
документальної планової виїзної
перевірки ОСОБА_6, податковий номер
НОМЕР_2, щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з 01
січня 2012 року по 31 грудня 2013 року,
дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01 січня 2012
року по 31 грудня 2013 року», № 264/17/НОМЕР_2
від 07.07.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем статтей 7, 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування», що призвело до заниження
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне страхування в сумі 24130,10 грн., в
тому числі за 2012 рік в сумі 20949,61 грн., за
2013 рік в сумі 3180,49 грн.

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Відповідно до частини 11 статті 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», у разі
несвоєчасної або не в повному обсязі
сплати єдиного внеску до платника
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом.

Право органів доходів і зборів
застосовувати фінансові санкції,
передбачені Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлене
пунктом 6 частини 1 статті 13 цього
Закону.

Згідно до частин 3, 14 статті 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» вбачається, що
суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів.

Про нарахування пені та застосування
штрафів, передбачених цим Законом,
посадова особа органу доходів і зборів
у порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом,
приймає рішення, яке протягом трьох
робочих днів надсилається платнику
єдиного внеску.

Міністерство доходів і зборів України
відповідно до статей 8, 10, 12, 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та пункту 4
Положення про Міністерство доходів і
зборів України, затвердженого Указом
Президента України від 18 березня 2013
року N 141, своїм наказом № 455 від 09.09.2013
року, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 19 вересня 2013 року за N
1622/24154, затвердило Інструкцію про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до пункту 1.1 частини 1
Інструкції № 455 від 09.09.2013 року, вона
визначає процедуру нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування
страхувальниками, визначеними Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», нарахування і
сплати фінансових санкцій, стягнення
заборгованості зі сплати страхових
коштів органами доходів і зборів.

Пунктом 7.1 частини 7 Інструкції № 455 від
09.09.2013 року передбачено, що за порушення
норм законодавства про єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до платників, на
яких згідно із Законом покладено
обов'язок нараховувати, обчислювати та
сплачувати єдиний внесок,
застосовуються фінансові санкції
(штрафи та пеня) відповідно до Закону.

В залежності від виду порушення,
допущеного платником єдиного внеску,
на якого згідно із Законом покладено
обов'язок нараховувати, обчислювати та
сплачувати єдиний внесок, органом
доходів і зборів складається рішення
про застосування штрафних санкцій
відповідної форми згідно із додатками
до Інструкції № 455 від 09.09.2013 року.

Оскільки відповідач за наслідками
перевірки встановив недоїмку по
нарахуванню та сплаті єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на загальну суму
24130,10 грн., в тому числі за 2012 рік в сумі
20949,61 грн., за 2013 рік в сумі 3180,49 грн., ним
прийнято рішення про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску в розмірі
1206,50 грн., № від 23.07.2014 року.

За наслідками адміністративного
оскарження позивачем вказаного
рішення, за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску на
загальну суму 24130,10 грн., в тому числі за
2012 рік в сумі 20949,61 грн., за 2013 рік в сумі
3180,49 грн., відповідач прийняв рішення
про застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску, в розмірі 3460,49 грн., № від
05.09.2014 року.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Порядок стягнення заборгованості по
єдиному внеску з платників,
встановлений частиною 6 Інструкції № 455
від 09.09.2013 року.

В зв'язку з тим що відповідач за
наслідками перевірки обчислив
недоїмку по нарахуванню та сплаті
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
загальну суму 24130,10 грн., в тому числі за
2012 рік в сумі 20949,61 грн., за 2013 рік в сумі
3180,49 грн., ним на адресу позивача
направлена вимога про сплату боргу
(недоїмки) на суму 24130,10 грн., № ф-
від 05.09.2014 року.

Вказані рішення про застосування
штрафних санкцій в розмірі 3460,49 грн., №
від 05.09.2014 року та вимогу про
сплату боргу (недоїмки) на суму 24130,10
грн., № ф- від 05.09.2014 року, суд
вважає протиправними і такими, що
підлягають скасуванню, враховуючи
наступне.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 1,
пункту 4 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Із пояснень сторін та матеріалів
справи встановлено, що позивач є
фізичною особою-підприємцем та
перебуває на загальній системі
оподаткування, тобто є платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Позивач як платник єдиного внеску
відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини 2
статті 6 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до органу доходів і
зборів за основним місцем обліку
платника єдиного внеску у строки,
порядку та за формою, встановленими
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування. У
разі надсилання звітності поштою вона
вважається поданою в день отримання
відділенням поштового зв'язку від
платника єдиного внеску поштового
відправлення із звітністю.

Відповідно до пункту 2 частини 1, частин
3, 4, 5 статті 7 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», для платників,
зазначених у пункті 4 статті 4 цього
Закону-фізичних осіб-підприємців, (крім
фізичних осіб-підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування),
єдиний внесок нараховується на суму
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних
осіб-підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

Нарахування єдиного внеску
здійснюється в межах максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом.

Єдиний внесок нараховується на суми,
зазначені в частинах першій і другій
цієї статті, не зменшені на суму
відрахувань податків, інших
обов'язкових платежів, що відповідно до
закону сплачуються із зазначених сум,
та на суми утримань, що здійснюються
відповідно до закону або за договорами
позики, придбання товарів та виплат на
інші цілі за дорученням отримувача.

Єдиний внесок нараховується на суми,
зазначені в частинах першій і другій
цієї статті, незалежно від джерел їх
фінансування, форми, порядку, місця
виплати та використання, а також від
того, чи виплачені такі суми фактично
після їх нарахування до сплати.

Єдиний внесок для платників,
зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», тобто
для фізичних осіб-підприємців, (крім
фізичних осіб-підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування),
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску (частина 11
статті 8 Закону).

Згідно частини 8 статті 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платники
єдиного внеску, крім платників,
зазначених у пунктах 4 і 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у
пункті 4 частини першої статті 4 цього
Закону, зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за календарний рік
до 10 лютого наступного року, крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
членів сімей таких осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, які
сплачують єдиний внесок, нарахований
за календарний квартал, до 20 числа
місяця, що настає за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного
внеску подають звітність до органу
доходів і зборів (звітним періодом), є
календарний місяць, крім платників,
зазначених у пунктах 4 і 5 частини
першої статті 4 цього Закону, для яких
звітним періодом є календарний рік. У
разі державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця її останнім звітним
періодом є період з дня закінчення
попереднього звітного періоду до дня
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності такої
фізичної особи.

Згідно підпункту 3 пункту 2.1 розділу 2,
пункту 3.3 розділу 3 Інструкції № 455 від
09.09.2013 року платниками єдиного внеску є
фізичні особи-підприємці, у тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування.

Для платників, зазначених у підпунктах
3 (крім фізичних осіб-підприємців, які
обрали спрощену систему оподаткування)
та 4 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції,
єдиний внесок встановлюється
відповідно до Закону у розмірі 34,7
відсотка суми доходу (прибутку),
отриманого від їх діяльності, що
підлягає обкладенню податком на доходи
фізичних осіб. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
місяць, у якому отримано дохід
(прибуток).

Відповідно до пункту 4.5 розділу 4
Інструкції № 455 від 09.09.2013 року
обчислення і строки сплати єдиного
внеску платниками, зазначеними у
підпунктах 3 (крім фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) та 4 пункту 2.1
розділу II цієї Інструкції проводиться
таким чином:

1) обчислення сум єдиного внеску
зазначеною категорією платників
здійснюється на підставі даних річних
податкових декларацій (річної
звітності) та результатів перевірок
діяльності таких осіб, що призвели до
збільшення або зменшення розміру
доходу, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб;

2) платники, визначені підпунктом 3 (крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування) пункту
2.1 розділу II цієї Інструкції, сплачують
єдиний внесок протягом року до 15
березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15
листопада у вигляді авансових платежів
в розмірі 25 відсотків річної суми
єдиного внеску, обчисленої від суми,
визначеної органами доходів і зборів
для сплати авансових сум податку на
доходи фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді
авансових платежів, ураховуються
платником при остаточному розрахунку,
який здійснюється ним за календарний
рік до 10 лютого наступного року, на
підставі даних річної податкової
декларації.

Сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

Платникам, які зобов'язані здійснити
доплату до мінімального страхового
внеску, органами доходів і зборів для
узгодження надсилається
повідомлення-розрахунок за формою
згідно з додатком 1, у якому
зазначається розрахунок сум такої
доплати, які підлягають сплаті за
результатами підприємницької
діяльності за календарний рік;

3) платники, визначені підпунктом 4
пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції,
сплачують єдиний внесок, нарахований
за календарний рік до 01 травня
наступного року на підставі даних
річної податкової декларації.

Сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

Платникам, які зобов'язані здійснити
доплату до мінімального страхового
внеску, органами доходів і зборів для
узгодження надсилається
повідомлення-розрахунок за формою
згідно з додатком 1, у якому
зазначається розрахунок сум такої
доплати, які підлягають сплаті за
результатами їх діяльності за
календарний рік.

Дослідження змісту наведених норм
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» та
прийнятої на підставі норм цього
Закону Інструкції № 455 від 09.09.2013 року
дає підставу суду зробити висновок про
те, що позивач як платник єдиного
внеску який перебуває на загальній
системі оподаткування зобов'язаний
сплачувати єдиний внесок протягом року
до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і
до 15 листопада у вигляді авансових
платежів в розмірі 25 відсотків річної
суми єдиного внеску, обчисленої від
суми, визначеної органами доходів і
зборів для сплати авансових сум
податку на доходи фізичних
осіб-суб'єктів підприємницької
діяльності, при цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
місяць, у якому отримано дохід
(прибуток).

Обчислення сум єдиного внеску
зазначеною категорією платників
здійснюється на підставі даних річних
податкових декларацій (річної
звітності). Суми єдиного внеску,
сплачені у вигляді авансових платежів,
ураховуються платником при
остаточному розрахунку, який
здійснюється ним за календарний рік до
10 лютого наступного року, на підставі
даних річної податкової декларації,
сплата єдиного внеску, нарахованого за
календарний рік, проводиться платником
до 01 травня наступного року на підставі
даних річної податкової декларації.

Крім того частина 8 статті 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» взагалі
звільняє таких платників єдиного
внеску як позивач, від обов'язку
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць.

Оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою-підприємцем від
провадження господарської діяльності,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, регулюється статтею 177
ПК України.

Так відповідно до статті 177 ПК України
доходи фізичних осіб-підприємців,
отримані протягом календарного року
від провадження господарської
діяльності, оподатковуються за
ставками, визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Фізичні особи-підприємці подають до
контролюючого органу податкову
декларацію за місцем своєї податкової
адреси за результатами календарного
року у строки, встановлені цим Кодексом
для річного звітного податкового
періоду, в якій також зазначаються
авансові платежі з податку на доходи.

Остаточний розрахунок податку на
доходи фізичних осіб за звітний
податковий рік здійснюється платником
самостійно згідно з даними,
зазначеними в річній податковій
декларації, з урахуванням сплаченого
ним протягом року податку на доходи
фізичних осіб та збору за провадження
деяких видів підприємницької
діяльності на підставі
документального підтвердження факту
їх сплати.

Фізичні особи-підприємці зобов'язані
вести Книгу обліку доходів і витрат та
мати підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та
порядок її ведення визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Фізичні особи-підприємці подають річну
податкову декларацію у строк,
визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18
статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з
доходами від підприємницької
діяльності мають зазначатися інші
доходи з джерел їх походження з України
та іноземні доходи.

Як зазначено вище у мотивувальній
частині позову, перевіркою встановлено
порушення позивачем статтей 7, 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
страхування», що призвело до заниження
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне страхування в сумі 24130,10 грн., в
тому числі за 2012 рік в сумі 20949,61 грн., за
2013 рік в сумі 3180,49 грн.

Із пояснень представника позивача,
представника відповідача, досліджених
матеріалів справи вбачається, що при
проведенні перевірки не встановлено
порушення позивачем правильності
ведення обліку, порядку оподаткування
своїх доходів за 2012-2013 роки, тобто
визначення загального доходу,
визначення витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходу та
оподатковуваного (чистого) доходу який
підлягає оподаткуванню.

Порушень при обрахуванні та сплаті
авансових платежів по єдиному внеску
на загальнообов'язкове державне
страхування за період, що підлягав
перевірці також не встановлено.
Розрахунок відносно того чи сплачені
авансові платежі по єдиному внеску не
менші за розмір мінімального
страхового внеску за місяць, у якому
отримано дохід (прибуток), при
проведенні перевірки не проводився.

Відповідач при проведенні розрахунку
нарахування єдиного внеску за 2012 рік та
2013 рік брав до уваги розміри сум
отриманого доходу позивачем помісячно,
що суперечить правилам оподаткування
фізичних осіб-підприємців та правилам
нарахування та сплати єдиного внеску,
встановлених Податковим кодексом
України, та Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Таблиці відповідних розрахунків
наведені у акті перевірки, при цьому
дані для таких розрахунків брались із
книги обліку доходів і витрат форми № 10
позивача за 2012-2103 роки, відносно якої
немає жодних зауважень щодо порядку її
ведення.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що рішення про застосування
штрафних санкцій в розмірі 3460,49 грн., №
від 05.09.2014 року та вимога про
сплату боргу (недоїмки) на суму 24130,10
грн., № ф- від 05.09.2014 року є такими,
що суперечать вимогам чинного
законодавства, тобто присутні правові
підстави для того щоб визнати їх
протиправними та скасувати.

Аналізуючи все в сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та доведений у судовому
засіданні дослідженими доказами, тому
його необхідно задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 1, 15, 16, 19, 20, 54, 75, 77, 86 ПК України, ст. ст.
4, 6, 7, 8, 9, 13, 25 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», Інструкцією
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, ст.ст.
9, 11, 86, 159 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Городоцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області №
від 05.09.2014 року про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску, яким
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 с.
Лісоводи Городоцького району
Хмельницької області нараховано 24310,10
грн., єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування в сумі 24130,10 грн., та
застосовано штрафні санкції в сумі 3460,49
грн.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Городоцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області № ф- від
05.09.2014 року про сплату боргу (недоїмки)
по єдиному внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6 с. Лісоводи
Городоцького району Хмельницької
області в сумі 24130,10 грн.

В повному обсязі постанова суду
буде виготовлена 21.10.2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 21
жовтня 2014 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський"Згідно з
оригіналом" Суддя В.К. Блонський