Справа № 808/7507/13-а
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2014 рокусправа № 808/7507/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
заміданні в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року у справі № 808/7507/13-а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державного реєстратора реєстраційної
служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області Максімової
Валентини Леонідівни, третя особа
Управління Держземагенства у
Мелітопольському районі Запорізької
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л
А:

19 вересня 2013 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
державного реєстратора Реєстраційної
служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області Максімової
Валентини Леонідівни, 3-тя особа:
Управління Держземагенства у
Мелітопольському районі Запорізької
області, про визнання протиправним
рішення, визнання протиправним дій та
зобов'язання вчинити певні дії, у якому
позивач зазначає, що рішенням № 1
засновника фермерського господарства
"Агро Чевенгур" від 10.04.2013 р. було
вирішено створити фермерське
господарство, для чого позивачем було
підготовлено та подано до відповідача
для державної реєстрації усі необхідні
документи.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних
вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивачем ОСОБА_1 раніше було створено
селянське /фермерське/ господарство
"Чевенгур", про що було затверджено
Статут цього господарства 18.11.1994 р. та
зареєстровано виконкомом
Мелітопольської Районної Ради 28.11.1994 р.
№239р, і Мелітопольською районною
державною адміністрацією 01.02.2000 р. Для
організації господарства засновнику
фермерського господарства ОСОБА_1 було
видано державний акт ЗП-10-501535 на
постійне користування земельною
ділянкою площею 45 га на підставі
розпорядження голови
райдержадміністрації
Мелітопольського району Запорізької
області від 01.04.1996 р. № 217р,
зареєстрованого за № 389, на території
Костянтинівської сільської Ради
Мелітопольського району.

Зазначений вище державний акт на
земельну ділянку вже було використано
позивачем ОСОБА_1 у 1994 р. при створенні
селянського /фермерського/
господарства "Чевенгур".

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи постанови господарського суду
Запорізької області від 22.03.2009 року,
фермерське господарство "Чевенгур",
засновником якого був позивач ОСОБА_1,
визнано банкрутом та розпочато
ліквідаційну процедуру, про закінчення
якої або про зупинення якої позивач суд
не повідомив.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам, необхідно зазначити наступне.

Згідно абз. 7 ст. 1 Закону України від
15.05.2003 №755-IV "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", місцезнаходження
юридичної особи - адреса органу або
особи, які відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступають від її імені (далі -
виконавчий орган).

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону, для
проведення державної реєстрації змін
до установчих документів юридична
особа повинна подати (надіслати
поштовим відправленням з описом
вкладення) такі документи: заповнену
реєстраційну картку на проведення
державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи;
примірник оригіналу (ксерокопію,
нотаріально засвідчену копію) рішення
про внесення змін до установчих
документів. Документ, що підтверджує
правомочність прийняття рішення про
внесення змін до установчих
документів; оригінали установчих
документів юридичної особи з відміткою
про їх державну реєстрацію з усіма
змінами, чинними на дату подачі
документів, або копія опублікованого в
спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації повідомлення про
втрату всіх або частини зазначених
оригіналів установчих документів; два
примірники змін до установчих
документів юридичної особи у вигляді
окремих додатків або два примірники
установчих документів у новій
редакції; документ, що підтверджує
внесення реєстраційного збору за
проведення державної реєстрації змін
до установчих документів, якщо інше не
встановлено цим Законом.

В силу ч. 7 ст. 29 Закону державному
реєстратору забороняється вимагати
документи для проведення державної
реєстрації змін до установчих
документів юридичної особи, якщо вони
не передбачені частинами першою -
шостою цієї статті.

При цьому, ч. 1 ст. 18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців"
встановлено, що якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Так, ст 30 Закону передбачено, що
державний реєстратор відмовляє у
проведенні державної реєстрації змін
до установчих документів юридичної
особи за наявності підстав,
встановлених частиною першою статті 27
цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону,
підставами для відмови у проведенні
державної реєстрації юридичної особи
є: невідповідність відомостей, які
вказані в реєстраційній картці на
проведення державної реєстрації
юридичної особи, відомостям, які
зазначені в документах, що подані для
проведення державної реєстрації
юридичної особи; невідповідність
установчих документів вимогам частини
третьої статті 8 цього Закону;
порушення порядку створення юридичної
особи, який встановлено законом,
зокрема: наявність обмежень на
зайняття відповідних посад,
встановлених законом щодо осіб, які
зазначені як посадові особи органу
управління юридичної особи;
невідповідність відомостей про
засновників (учасників) юридичної
особи відомостям щодо них, які
містяться в Єдиному державному
реєстрі; наявність обмежень щодо
вчинення засновниками (учасниками)
юридичної особи або уповноваженою ними
особою юридичних дій, які встановлені
абзацом четвертим частини другої
статті 35 цього Закону; наявність в
Єдиному державному реєстрі
найменування, яке тотожне найменуванню
юридичної особи, яка має намір
зареєструватися; використання у
найменуванні юридичної особи
приватного права повного чи
скороченого найменування державного
органу або органу місцевого
самоврядування, або похідних від цих
найменувань, або історичного
державного найменування, перелік яких
встановлюється Кабінетом Міністрів
України; невідповідність найменування
юридичної особи вимогам закону щодо
найменування окремих видів юридичних
осіб (банк, кредитна спілка,
недержавний пенсійний фонд тощо);
встановлена іншими законами заборона
використання у найменуванні юридичної
особи певних термінів, абревіатур,
похідних термінів.

Відмова у проведенні державної
реєстрації юридичної особи з інших
підстав не допускається.

Таким чином, необхідно звернути увагу
на те, що державний реєстратор під час
реєстраційних дій не має права
перевіряти подані відомості та
вимагати інші документи, ніж ті, що
передбачені чинним законодавством.

За обставин, коли законодавством не
передбачена перевірка відомостей про
місцезнаходження юридичної особи, які
подаються державному реєстратору,
немає підстав для визнання недійсною
їх реєстрації лише з підстав
недостовірності таких відомостей.

Законодавством встановлено
спеціальний порядок дій відповідних
суб'єктів владних повноважень у
випадку встановлення незнаходження
юридичної особи за вказаною у Єдиному
державному реєстрі адресою.

Так, відповідно до ч. 11 ст. 19 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", юридична особа
зобов'язана подавати (надсилати) щороку
протягом місяця, що настає за датою
державної реєстрації, починаючи з
наступного року, державному
реєстратору для підтвердження
відомостей про юридичну особу
реєстраційну картку про підтвердження
відомостей про юридичну особу.

Частиною 12 ст. 19 цього Закону
передбачено, що у разі ненадходження в
установлений частиною одинадцятою
цієї статті строк реєстраційної картки
про підтвердження відомостей про
юридичну особу державний реєстратор
зобов'язаний надіслати поштовим
відправленням протягом п'яти робочих
днів з дати, встановленої для подання
реєстраційної картки, юридичній особі
повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
зазначеної реєстраційної картки.

У разі надходження державному
реєстратору від органу доходів і
зборів повідомлення встановленого
зразка про відсутність юридичної особи
за її місцезнаходженням державний
реєстратор зобов'язаний надіслати
поштовим відправленням протягом п'яти
робочих днів з дати надходження
зазначеного повідомлення юридичній
особі повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
реєстраційної картки.

Згідно ч. 14 ст. 19 Закону, у разі
неподання юридичною особою протягом
місяця з дати надходження їй
відповідного повідомлення
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу державний реєстратор повинен
внести до Єдиного державного реєстру
запис про відсутність підтвердження
зазначених відомостей датою, яка
встановлена для чергового подання
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу. Якщо державному реєстратору
повернуто поштове відправлення,
державний реєстратор повинен внести до
Єдиного державного реєстру запис про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням.

Отже, аналізуючи вищевказані правові
норми, необхідно зазначити, що чинним
законодавством встановлено чіткий
порядок виникнення негативних
наслідків для юридичної особи у
випадку встановлення незнаходження її
за юридичною адресою.

При цьому, судом встановлено, що
позивачем не надано до суду доказів про
припинення або ліквідацію у
встановленому законом порядку ФСГ
"Чевенгур", яке було ним створено у 1996
році.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 25
листопада 2013 року - без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
Кодексу адміністративного судочинства
України .

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов

Згідно з оригіналом

Помічник судді
Т.Л. Близнюк