Справа № 233/1020/14-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 р.Справа № 233/1020/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Бондара В.О. , Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області на постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 13.03.2014р. по
справі №233/1020/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області (далі по тексту - відповідач), в
якому просив суд:

- визнати розпорядження відповідача
від 03.01.2014 року №174689 незаконним та
скасувати його;

- зобов'язати відповідача здійснити
нарахування пенсії, відповідно до ст. 37
Закону України "Про державну службу" з
26.12.2013 року з урахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально - побутових питань та
індексації заробітної плати
відповідно до довідки про складові
заробітної плати державного службовця
за 24 календарні місяці №28 від
25.12.2013 року виданої Костянтинівською
районною державною адміністрацією.

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 13.03.2014 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
розпорядження відповідача від 03.01.2014
року №174689.

Зобов'язано відповідача здійснити
нарахування пенсії відповідно до ст. 37
Закону України "Про державну службу" з 26
грудня 2013 року з урахуванням сум
матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально - побутових
питань та індексації заробітної плати
відповідно до довідки про складові
заробітної плати державного службовця
за 24 календарні місяці №28 від 25 грудня
2013 року.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 13.03.2014 року та постановити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів відповідно ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши письмові докази, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач 25.12.2013 року був
звільнений з посади начальника
загального відділу апарату
райдержадміністрації за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію
державного службовця, що
підтверджується копією трудової
книжки.

26 грудня 2013 року позивача було
переведено з пенсії по інвалідності на
пенсію за віком на підставі
розпорядження від 03 січня 2014 року №
174689.

Позивачем надано довідку за № 28 від 25
грудня 2013 року про складові заробітної
плати за останні 24 календарних місяці
роботи, що подається для призначення
(перерахунку) пенсії і містить дані про
сплачені на користь позивача суми
матеріальної допомоги та індексації.

24 січня 2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про з'ясування
причин не включення суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати, які є
складовими заробітної плати
державного службовця за довідкою № 28
від 25 грудня 2013 року при винесення
розпорядження від 03 січня 2014 року № 174689
про призначення йому пенсії за віком,

На вищевказану заяву відповідачем було
надано відповідь позивачу (лист №
2/Ш-17-01-03 від 30 січня 2014 року), що
матеріальна допомога на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань, індексація грошових доходів не
є складовими заробітної плати
державного службовця

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що позивач має право на
призначення пенсії з урахуванням
складових заробітної плати -
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально - побутових питань,
індексації заробітної плати, згідно
довідки №28 від 25 грудня 2013 року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції на
підставі такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України
"Про державну службу" (далі - Закон),
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. За кожний повний рік робот
понад 10 років на державній службі
розмір пенсії збільшується на один
відсоток заробітку,але не більше 90%
заробітної плати.

Згідно із ч. 2 ст. 33 Закону, заробітна
плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Приписами ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
оплату праці" визначено, що в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої Наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.04
року за № 5, де вказано, що до складу
фонду додаткової заробітної плати
входять премії та винагороди, в тому
числі за вислугу років, які мають
систематичний характер, а відповідно
підпункту 2.3.3 пункту 2 цієї Інструкції
матеріальна допомога, що має
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників (на
оздоровлення, у зв'язку з екологічним
станом) входить до складу фонду оплати
праці.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оплату праці", структура заробітної
плати складається з основної,
додаткової та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії. Із змісту статті 40
вказаного Закону вбачається, що з
середньої заробітної плати (доходу)
повинні бути сплачені страхові внески.

Колегія суддів зазначає, що чинне
законодавство як загальне, так і
спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Таким чином, відповідно до
вищевказаних нормативно - правових
актів пенсія позивача повинна
обчислюватись із заробітної плати, яку
він фактично отримував на день
звільнення, в тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
вирішення соціально-побутових питань
та індексації заробітної плати, на яку
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Положеннями ст. 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Згідно з ч. 1 вказаної статті Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат па оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20.02.12 р. (справа № 21-430а11).

Згідно з ч. 2 ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, беручи до уваги, що
відповідно до наданої позивачем
довідки №28 від 25 грудня 2013 року
вбачається, що на суми виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань та індексації заробітної плати
були нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції про те, що вказані виплати
повинні бути враховані при визначенні
розміру, призначеної позивачу на
підставі ст. 37 Закону України "Про
державну службу", пенсії.

Оцінюючи дії відповідача на
відповідність критеріям, зазначеним в
ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів
дійшла висновку, що відмова
відповідача в перерахунку позивачу
пенсії є незаконною та
необґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при розгляді
справи судом першої інстанції, виконав
вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів вважає, що постанова
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 13.03.2014 року по
справі №233/1020/14-а відповідає вимогам ст.
159 КАС України, а тому відсутні підстави
для її скасування та задоволення
апеляційних вимог апелянта,
відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 13.03.2014р. по справі № 233/1020/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)П’янова
Я.В.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Курило Л.В.