Справа № 821/3778/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3778/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

представника позивача - Горбунової К.О.,

представника відповідача - Оперчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еніре" до Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про скасування
податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Еніре" (далі -
позивач, ТОВ "Еніре") звернулося з
позовом до Державної податкової
інспекції у м.Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - відповідач, ДПІ у
м.Херсоні), в якому просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 17.06.2014 р. №
, яким позивачу збільшено суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 128014 грн., з яких за
основним платежем на 85342 грн., за
штрафними санкціями на 42672 грн., №
, яким позивачу збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
прибуток на 137596 грн., з яких за основним
платежем на 107820 грн., за штрафними
санкціями на 29776 грн.

Свої вимоги мотивує протиправністю
висновків ДПІ у м.Херсоні щодо
безтоварності господарських операцій
з ТОВ "Фаворіт-Найс" у вересні 2011 року,
ТОВ "Атлант-Д" у вересні 2011 року, ПП "Євро
Логістик Південь" у березні 2013 року, ТОВ
"Игнат, ЛТД" у липні 2013 року, оскільки
реальність їх здійснення підтверджено
первинними бухгалтерськими
документами. Висновки акту перевірки
ґрунтуються не на документах
бухгалтерського обліку, а на висновках
актів перевірок контрагентів позивача.
Відповідачем не надано жодного доказу
щодо недійсності правочинів, а у
судовому порядку договори не визнано
недійсними. Жодним законом не
передбачено право контролюючого
органу самостійно, в позасудовому
порядку визнавати нікчемними
правочини. Вказує на те, що юридична
відповідальність має індивідуальних
характер, а тому позивач не може нести
відповідальність за порушення,
допущені його контрагентами.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги,
вказавши на те, що збільшення грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість та з податку на прибуток за
результатами перевірки та за спірними
податковими повідомленнями-рішеннями
проведено у зв'язку з визнанням
недійсними правочинів, укладених з ТОВ
"Фаворіт-Найс", ТОВ "Атлант-Д", ПП "Євро
Логістик Південь", ТОВ "Игнат, ЛТД".
Зазначає, що податковий орган
перебільшив надані йому
законодавством України повноваження,
визнавши недійсними правочини,
укладені з вказаними постачальниками.
Відповідно до Податкового кодексу
України підставою для віднесення сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту, а понесених
витрат - до валових витрат є
підтвердження придбання товарів
(послуг) належним чином складеними
податковими накладними та
використання цих товарів (послуг) з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку, а тому позивач правомірно
включив ПДВ по відносинам з ТОВ
"Фаворіт-Найс", ТОВ "Атлант-Д", ПП "Євро
Логістик Південь", ТОВ "Игнат, ЛТД" до
податкового кредиту, а понесені
витрати - до валових витрат.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення позовних вимог, так
як ТОВ "Еніре" неправомірно формувало
податковий кредит та валові витрати по
господарських операціях з ТОВ
"Фаворіт-Найс", ТОВ "Атлант-Д", ПП "Євро
Логістик Південь", ТОВ "Игнат, ЛТД".
Актами перевірок цих контрагентів
позивача встановлено неможливість
здійснення ними фактичного постачання
товарів (послуг) внаслідок відсутності
виробничого обладнання, складських
приміщень, транспорту, матеріалів для
здійснення основних видів діяльності,
незнаходженням за юридичними адресами.
У позивача відсутні
товарно-транспортні накладні, які б
підтверджували поставку товарів від
ТОВ "Фаворіт-Найс", ПП "Євро Логістик
Південь", ТОВ "Игнат, ЛТД". Також
зазначає, що видаткові накладні та акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
мають дефекти, оскільки у видаткових
накладних не зазначено особу, яка
отримувала ТМЦ, відсутні номера
довіреностей, дата їх видачі та на кого
вони виписані, не вказана адреса
підприємства, відсутній код за ЄДРПОУ,
банківський рахунок, а у актах
здачі-прийняття робіт (надання послуг) -
відсутні ПІБ від сторони замовника та
виконавця, не вказано, які саме
юридичні послуги надавалися
підприємству. Просить відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наявні у справі докази, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.05.2014 р.
відповідачем проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"Еніре" з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
прибуток за ІІІ квартал 2011 року, 2013 рік
та з податку на додану вартість по
взаємовідносинах з платниками
податків
контрагентами-постачальниками ТОВ
"Фаворіт-Найс" за вересень 2011 року, ТОВ
"Атлант-Д" за вересень 2011 року, ПП "Євро
Логістик Південь" за березень 2013 року,
ТОВ "Игнат, ЛТД" за липень 2013 року та
відображення здійснених
фінансово-господарських операцій у
податковій звітності, за результатами
якої складено акт від 29.05.2014 р. №
202/21-03-22-06/35568056.

У висновку акту перевірки зазначено, що
перевіркою встановлено порушення:

1) пп.138.1.1 п.138.1 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК
України, в результаті чого завищено
витрати на загальну суму 1555592 грн., в т.ч.
за 2011 рік на суму 209865 грн. та за 2013 рік на
суму 313425 грн., що призвело до заниження
податку на прибуток на загальну суму
107820 грн., в т.ч. за ІІІ квартал 2011 року на
суму 48269 грн. та за 2013 рік на суму 59551
грн.;

2) п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України, в
результаті чого завищено податковий
кредит на загальну суму 104658 грн., в т.ч.
за вересень 2011 року на суму 41973 грн., за
березень 2013 року на суму 21018 грн., за
липень 2013 року на суму 41667 грн., в
результаті чого завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду (ряд.19) за
вересень 2011 року на суму 19209 грн. та
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (ряд.24) за березень 2013 року на
суму 107 грн., та занижено суму податку на
додану вартість, яка підлягає
нарахуванню та сплаті до бюджету на
загальну суму 85342 грн., в т.ч. за вересень
2011 року на суму 22764 грн., за березень 2013
року на суму 20911 грн., за липень 2013 року
на суму 41667 грн.

Під час проведення перевірки
відповідачем було використано акти
Цюрупинської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Херсонській області від 08.11.2013 р. №
428/22-0/32012834 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "Игнат, ЛТД" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за грудень 2012 року,
січень-липень 2013 року",
Переяслав-Хмельницької ОДПІ від 20.01.2012
р. № 6/23-1/37517254 "Про результати
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ "Фаворіт-Найс" з питань
достовірності визначення показників
декларацій з податку на додану
вартість за період з 11.05.2011 р. по 31.12.2011
р.", Переяслав-Хмельницької ОДПІ від
16.01.2012 р. № 4/23-1/37517270 "Про результати
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ "Атлант-Д" з питань
достовірності визначення показників
декларацій з податку на додану
вартість за період з 13.05.2011 р. по 31.12.2011
р.", Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 30.08.2013 р. №
98/22-00/38085295 "Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ПП "Євро Логістик
Південь" з питань правильності
нарахування та своєчасності сплати
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ПП "ВМФ Комплекс", ПП
"Голден-Плас", ТОВ "ДНС Траст", ТОВ "Бест
тайм Інвестмент", ТОВ "Нью Марк Груп ЛТД"
за період з 01.08.2012 р. по 31.09.2012 р. та з
01.12.2012 р. по 30.04.2013 р.". Цими актами
встановлено неможливість здійснення
ними фактичного постачання товарів
(послуг) внаслідок відсутності
виробничого обладнання, складських
приміщень, транспорту, матеріалів для
здійснення основних видів діяльності,
незнаходженням за юридичними адресами.

До перевірки не надано
товарно-транспортні накладні, що
свідчить про відсутність поставок
товарів від ТОВ "Фаворіт-Найс", ПП "Євро
Логістик Південь", ТОВ "Игнат, ЛТД".

Також ДПІ у м.Херсоні зазначає, що
видаткові накладні та акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
мають дефекти, оскільки у видаткових
накладних не зазначено особу, яка
отримувала ТМЦ, відсутні номера
довіреностей, дата їх видачі та на кого
вони виписані, не вказана адреса
підприємства, відсутній код за ЄДРПОУ,
банківський рахунок, а у актах
здачі-прийняття робіт (надання послуг) -
відсутні ПІБ від сторони замовника та
виконавця, не вказано, які саме
юридичні послуги надавалися
підприємству.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення від 17.06.2014 р. №
, яким позивачу збільшено суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 128014 грн., з яких за
основним платежем на 85342 грн., за
штрафними санкціями на 42672 грн., №
, яким позивачу збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
прибуток на 137596 грн., з яких за основним
платежем на 107820, за штрафними санкціями
на 29776 грн.

Порядок формування податкового
кредиту та валових витрат визначено
Податковим кодексом України.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК
України об'єктом оподаткування
податком на прибуток є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Приписами п.135.1 ст.135 ПК України
визначено, що доходи, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Положеннями п.138.1 ст.138 ПК України
передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктом 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом ІІ цього
Кодексу.

Відповідно до ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (п.198.3 ст.198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).

Згідно з вимогами п.201.1 ст.201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Отже, з точки зору податкового
законодавства України головними
умовами для віднесення сплаченого при
придбанні товару ПДВ до складу
податкового кредиту, а понесених
витрат - до валових витрат є
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) у власній господарській
діяльності платника податків у межах
оподатковуваних операцій та належне
документування сплаченого ПДВ.

Судом встановлено, що ТОВ "Еніре" мало
господарські відносини з ТОВ
"Фаворіт-Найс" у вересні 2011 року, ТОВ
"Атлант-Д" у вересні 2011 року, ПП "Євро
Логістик Південь" у березні 2013 року, ТОВ
"Игнат, ЛТД" у липні 2013 року.

1) 21.06.2011 р. між позивачем та ТОВ
"Фаворіт-Найс" укладено договір
поставки № 21/06-11, відповідно до якого
Постачальник зобов'язується передати у
власність Покупця товар, визначений у
п.1.2 даного договору, а Покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
товар (п.1.1). Товар передається
Постачальником на складі Покупця.
Доставка товару Покупцю здійснюється
транспортом і за рахунок Покупця (п.5.1).

На виконання умов договору ТОВ
"Фаворіт-Найс" протягом вересня 2011 року
поставило ТОВ "Еніре" дизельне пальне
та запчастини загальною вартістю 232038
грн., з яких ПДВ - 38673 грн. Факт поставки
дизельного пального та запчастин
підтверджується рахунками на оплату
від 14.09.2011 р. № 140904, від 19.09.2011 р. № 190902,
від 23.09.2011 р. № 230902, видатковими
накладними від 14.09.2011 р. № РН-140904, від
19.09.2011 р. № РН-190902, від 23.09.2011 р. № РН-230902,
податковими накладними від 05.09.2011 р. №
17, від 06.09.2011 р. № 31, від 12.09.2011 р. № 58, від
14.09.2011 р. № 69, від 19.09.2011 р. № 85, від 23.09.2011
р. № 106.

Транспортування дизельного пального
та запчастин здійснювалося
автотранспортом ТОВ "Фаворіт-Найс"
згідно товарно-транспортних накладних
від 14.09.2011 р. № 140904, від 19.09.2011 р. № 725659,
від 23.09.2011 р. № 725663.

Розрахунки між сторонами проведені у
безготівковому порядку, про що
свідчать надані до суду банківські
виписки.

Крім того, факт здійснення
господарських операцій з ТОВ
"Фаворіт-Найс" підтверджується
картками рахунку № 63 за вересень 2011
року та № 207 за вересень-жовтень 2011
року, оборотно-сальдовими відомостями
по рахунку 203 за вересень 2011 року та по
рахунку 207 за вересень-жовтень 2011 року.

Отримані від ТОВ "Фаворіт-Найс"
дизельне пальне та запчастини
використано позивачем у власній
господарській діяльності. Так,
дизельне пальне у кількості 16,1 т
(згідно видаткової накладної від 14.09.2011
р. № РН-140904) використано для заправки
теплохода "Святая Анна", що
підтверджується щомісячним звітом по
використанню пального та мастил за
вересень 2011 року, який складений
старшим механіком цього теплохода та
містить дані про кількість отриманого,
використаного та залишок дизельного
пального.

Отримані від ТОВ "Фаворіт-Найс"
запчастини (поршень 6НВД48АУ, палець
поршневий 6НВД48АУ, болт шатунний
6НВД48АУ, клапан пусковий 6НВД48АУ)
використані під час ремонту головного
двигуна теплоходу "Святая Анна", про що
свідчить акт списання товарів від
03.10.2011 р. № 38, згідно якого старшим
механіком теплохода прийнято вказані
ТМЦ, та актом про те, що екіпажем
теплохода "Святая Анна" з 03.10.2011 р. по
14.10.2011 р. виконано поточний ремонт
головного двигуна лівого борту із
зазначенням використаних запчастин,
який складений капітаном судна
Яковенко А.Л. та старшим механіком
Якушевим А.В.

Використання канату сталевого
діаметром 27 підтверджується актом
списання товарів від 20.09.2011 р. № 00000026,
відповідно до якого старшим механіком
плавучого крану (ПК-3-63) прийнято ці ТМЦ,
та актом про те, що екіпажем 21.09.2011 р.
виконано роботи по заміні канату
сталевого діаметром 27 у кількості 300 м
на вантажному засобі ПК-3-63 з посиланням
на відсутність зауважень у роботі
після ремонту.

2) 06.09.2011 р. між позивачем та ТОВ
"Атлант-Д" укладено договір № 0609 на
надання юридичних послуг. Пунктом 1.1
договору визначено, що Замовник
доручає, а Фірма бере на себе
зобов'язання представляти інтереси
Замовника в Суді Констанца морського
та річкового розділу Румунія по справі
№ 7784/118/2011 від 07.05.2011 р. на умовах,
передбачених даним договором.
Відповідно до п.2.1 договору Фірма бере
на себе виконання наступної правової
роботи: представництво та захист
інтересів Замовника в Суді Констанца
морського та річного розділу Румунія
щодо вищезазначеного спору.

На виконання даного договору ТОВ
"Атлант-Д" у вересні 2011 року надало
позивачу юридичні послуги на загальну
суму 19800 грн., з яких ПДВ - 3300 грн., що
підтверджується актом здачі-прийняття
робіт (надання послуг) від 30.09.2011 р. №
ОУ-300908, податковою накладною від 30.09.2011
р. № 115.

Розрахунки між сторонами проведені у
безготівковому порядку, про що
свідчить надана до суду банківська
виписка.

З наданих у судовому засіданні
пояснень представника позивача
встановлено, що необхідність укладання
цього договору викликана тим, що 11.05.2011
р. внаслідок відключення керування
теплохід "Дева Мария" зіштовхнувся з
насосною станцією на 243,3 км річки Дунай,
що призвело до механічних ушкоджень
насосної станції у Румунії. Після
зіткнення за правилами міжнародного
морського права на судно "Дева Мария"
накладено арешт, ТОВ "Еніре" отримано
відповідні експертні висновки про
пошкодження насосної станції,
найменування пошкоджених запчастин,
вартістю відновлення функціонування
насосної станції разом з
фотозображеннями пошкоджень. Тому з
метою урегулювання морського
конфлікту з іншою державою, розглядом
справи у суді Констанца про стягнення з
позивача відповідних збитків, було
укладено договір про надання юридичних
послуг з ТОВ "Атлант-Д".

3) 07.02.2013 р. між позивачем та ПП "Євро
Логістик Південь" укладено договір
поставки № 07/02/13, відповідно до якого
Постачальник передає, а Покупець
приймає і оплачує продукцію (товар) в
асортименті, у кількості і за ціною, яка
вказана у накладних (п.1.1). Згідно п.3.1
договору умови поставки: доставка
Продавця чи самовивіз.

На виконання умов договору ПП "Євро
Логістик Південь" у березні 2013 року
поставило ТОВ "Еніре" товар на загальну
суму 126105 грн., з яких ПДВ - 21017,50 грн., що
підтверджується видатковими
накладними від 04.03.2013 р. № РН-0000003, від
05.03.2013 р. № РН-0000005, від 06.03.2013 р. № РН-0000006,
від 07.03.2013 р. № РН-0000008, від 08.03.2013 р. №
РН-0000009, податковими накладними від
04.03.2013 р. № 3, від 05.03.2013 р. № 5, від 06.03.2013 р.
№ 6, від 07.03.2013 р. № 8, від 08.03.2013 р. № 9.

У судовому засіданні представник
позивача пояснив, що транспортування
товару здійснювалося автотранспортом
ТОВ "Еніре", що не суперечить п.3.1
договору від 07.02.2013 р. № 07/02/13. На
підтвердження наявності у позивача
автотранспорту для здійснення
перевезень надано копію свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу САТ
371025.

Розрахунки між сторонами проведені у
безготівковому порядку, про що
свідчать надані до суду банківські
виписки.

Крім того, факт здійснення
господарських операцій з ПП "Євро
Логістик Південь" підтверджується
картками рахунку № 63, № 201, № 221.

Отримані від ПП "Євро Логістик Південь"
товарно-матеріальні цінності (знаки
ІМО, каски, мило, миючий засіб, порошок
пральний, рукавиці діелектричні,
костюм термозахисний, канат швартовий,
пояс рятувальний) направлено на
теплоходи "Дева Мария", "Святая Анна",
"Святой Петр", плавучий кран (ПК-3-63), про
що свідчать акти списання товарів від
06.03.2013 р. № 15, від 06.03.2013 р. № 16, від 11.03.2013
р. № 22, від 11.03.2013 р. № 23 із відмітками
про прийняття ТМЦ відповідальними
особами.

4) 17.07.2013 р. між ТОВ "Еніре" та ТОВ "Игнат,
ЛТД" укладено договір поставки
продукції виробничо-технічного
призначення № 17/07-13, відповідно до
якого Постачальник зобов'язується
поставити товар у власність Покупця
для використання його у
підприємницькій діяльності, а Покупець
зобов'язується прийняти зазначений
товар та оплатити його вартість на
умовах даного договору (п.1.1). Пунктами
3.1-3.3 договору визначено, що Покупець
складає замовлення на постачання
відповідної партії товару;
Постачальник на протязі 7-ми
календарних днів з дня подання
замовлення Покупцем, поставляє товар
на склад покупця; товар вважається
зданим Постачальником і прийнятий
Покупцем за кількістю та якістю згідно
товарних накладних.

На виконання умов договору ТОВ "Игнат,
ЛТД" у липні 2013 року поставило позивачу
товар на загальну вартість 250000 грн., з
яких ПДВ - 41666,67 грн., що підтверджується
видатковою накладною від 31.07.2013 р. №
РН-0000102, податковою накладною від 31.07.2013
р. № 30.

Транспортування товару здійснювалося
автотранспортом ТОВ "Игнат, ЛТД" згідно
товарно-транспортної накладної від
31.07.2013 р. № 112212.

Розрахунки між сторонами проведені у
безготівковому порядку, про що
свідчить надана до суду банківська
виписка.

Крім того, факт здійснення
господарських операцій з ТОВ
"Фаворіт-Найс" підтверджується
картками рахунку № 63 за липень-серпень
2013 року, оборотно-сальдовою відомістю
по рахунку 207 за липень 2013 року.

Отримані від ТОВ "Игнат, ЛТД" товари
(втулка циліндра 6НВД48АУ, розпилювач
68*0,5*140 6 НВД48АУ, паливний насос високого
тиску 6НВД48АУ, холодильник водоводяний
6НВД48АУ, холодильник водомасляний
6НВД48АУ, клапан газорозподільний
6НВД48АУ) використані під час ремонту
головного двигуна правого борту
теплохода "Дева Мария", що
підтверджується актом списання
товарів від 31.07.2013 р. № 93 з відповідною
відміткою старшого механіка Іванова
О.О. та актом про ремонт головного
двигуна, який складений капітаном
судна Вакулою В.А. та старшим механіком
Івановим О.О.

Аналіз наданих позивачем податкових та
видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних, акту
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
інших первинних та платіжних
документів свідчить про дотримання
позивачем спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту та валових витрат
по операціях з ТОВ "Фаворіт-Найс", ТОВ
"Атлант-Д", ПП "Євро Логістик Південь",
ТОВ "Игнат, ЛТД", які були предметом
перевірки.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
р. за № 168/704, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV
(далі - Закон № 996-XIV ) встановлено вимоги
до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп.2.4 п.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п.п.2.15 та п.п.2.16 п.2
вищевказаного Положення забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
законодавчим та нормативним актам.

Для надання юридичної сили і
доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Із досліджених у судовому засіданні
первинних документів, оформлених за
результатами господарської діяльності
позивача із ТОВ "Фаворіт-Найс", ТОВ
"Атлант-Д", ПП "Євро Логістик Південь",
ТОВ "Игнат, ЛТД", вбачається, що
зазначені первинні документи повністю
відповідають ознакам первинних
документів, на підставі яких ведеться
бухгалтерський облік, тобто
господарські та бухгалтерські
документи, отримані позивачем від ТОВ
"Фаворіт-Найс", ТОВ "Атлант-Д", ПП "Євро
Логістик Південь", ТОВ "Игнат, ЛТД" є
дійсними.

Суд вважає, що відповідачем
безпідставно розширено ряд документів
(доказів), якими повинен
підтверджуватись факт поставки
товарів, зокрема, відповідачем
зазначено, що до перевірки не надано
товарно-транспортних накладних, які
засвідчили б факт передачі товарів від
продавця до покупця, оскільки
законодавець не ставить в залежність
відсутність транспортних документів
на перевезення вантажу (товару) з
наслідками формування бази
оподаткування податком на додану
вартість.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Таким чином, товарно-транспортна
накладна не може бути первинним
документом, який підтверджує
здійснення господарської операції з
поставки товарів, та відповідно
набуття права власності на нього,
оскільки не відображає відомості про
господарську операцію з поставки
товару, а відображає відомості про
господарську операцію перевезення. А
тому, неправомірними є доводи
відповідача про те, що внаслідок
відсутності товарно-транспортних
накладних (хоча в наявності є
товарно-транспортні накладні на
перевезення товарів від ТОВ
"Фаворіт-Найс", ТОВ "Игнат, ЛТД")
господарські операції з поставки
товарів не мали місце (не
здійснювалися).

При цьому суд зазначає, що у позивача є
в наявності товарно-транспортні
накладні щодо перевезення товарів від
ТОВ "Фаворіт-Найс", ТОВ "Игнат, ЛТД", які
були надані до суду. У судовому
засіданні представник відповідача
вказав на те, що ТОВ "Еніре" під час
перевірки ці документи не надавалися, а
тому за вимогами Податкового кодексу
України вони вважаються такими, що були
відсутні. Однак суд вважає ці
твердження представника відповідача
безпідставними, так як в матеріалах
справи відсутні належні докази на
підтвердження факту відмови посадових
осіб позивача надати копії документів
посадовій (службовій) особі органу
державної податкової служби, як це
передбачено пунктом 5.2. Розділу II
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА України від 22.12.2010 р. № 984 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011 р. за № 34/18772,
відповідно до положень якого у разі
відмови посадових осіб платника
податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі органу
державної податкової служби така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати, факт про
складання такого акта відображається в
акті документальної перевірки.

У судовому засіданні представник
відповідача вказала на те, що видаткові
накладні та акт здачі-прийняття робіт
(надання послуг) мають дефекти. Зокрема:

- у видаткових накладних від 14.09.2011 р. №
РН-140904, від 19.09.2011 р. № РН-190902, від 23.09.2011
р. № РН-140904, отриманих від ТОВ
"Фаворіт-Найс", відсутні реквізити
одержувача товару ТОВ "Еніре", а саме: не
вказана адреса підприємства, відсутній
код за ЄДРПОУ, банківський рахунок;

- у видаткових накладних від 04.03.2013 р. №
РН-00000-3, від 05.03.2013 р. № РН-0000005, від 06.03.2013
р. № РН-0000006, від 07.03.2013 р. № РН-0000008, від
08.03.2013 р. № РН-0000009, отриманих від ПП
"Євро Логістик Південь", відсутнє ПІБ
особи, яка отримала ТМЦ, відсутні
номера довіреностей, дати довіреностей
та на кого вони виписані;

- у видатковій накладній від 31.07.2013 р. №
РН-0000102, отриманої від ТОВ "Игнат, ЛТД",
не вказана адреса підприємства,
відсутній код за ЄДРПОУ, банківський
рахунок;

- у акті здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 30.09.2011 р. № ОУ-300908, що
отриманий від ТОВ "Атлант-Д", відсутні
ПІБ посадової особи, яка є
представником Замовника ТОВ "Еніре",
відсутні ПІБ від сторони Замовника та
Виконавця, не вказано, які саме
юридичні послуги надавалися.

Суд критично відноситься до цих
тверджень, оскільки по-перше, підставою
для формування податкового кредиту є
податкові накладні (до яких у
відповідача жодних зауважень не має), а
не видаткові накладні та акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг);
по-друге, окремі недоліки видаткових
накладних або актів здачі-прийняття
робіт (надання послуг) самі по собі не
можуть бути безумовною підставою для
позбавлення цих накладних чи актів
сили первинних документів, а відтак
позбавлення покупця права на
формування податкового кредиту та
валових витрат. Тим більше, що
законодавством не передбачено
визнання недійсними видаткових
накладних та актів здачі-прийняття
робіт (надання послуг) з таких підстав.

Дана позиція також викладена у рішенні
Вищого адміністративного суду у справі
№ К/9991/8144/12 від 28.10.2013 р.

Таким чином, господарські операції між
ТОВ "Еніре" та ТОВ "Фаворіт-Найс", ТОВ
"Атлант-Д", ПП "Євро Логістик Південь",
ТОВ "Игнат, ЛТД" з приводу поставок
товарів, отримання послуг повністю
підтверджені первинними
бухгалтерськими документами.

Відповідно до положень ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

ДПІ у м.Херсоні не надала суду належних
доказів того, що на момент проведення
операцій з позивачем ТОВ "Фаворіт-Найс",
ТОВ "Атлант-Д", ПП "Євро Логістик
Південь", ТОВ "Игнат, ЛТД" вчиняли
порушення в сфері оподаткування,
документували безтоварні операції з
метою формування фіктивного
податкового кредиту для інших
суб'єктів господарювання, та укладали
нікчемні правочини, які завідомо
порушують публічний порядок та
суперечать інтересам держави і
суспільства.

Надані суду докази не дають підстав для
висновку, що вчинені позивачем
господарські операції з ТОВ
"Фаворіт-Найс", ТОВ "Атлант-Д", ПП "Євро
Логістик Південь", ТОВ "Игнат, ЛТД" є
сумнівними, не відповідають дійсному
економічному змісту і вчинені з метою
одержання доходу саме за рахунок
податкової вигоди за відсутності
наміру здійснювати реальну
підприємницьку діяльність.

На думку суду, при здійсненні
господарської операції з боку позивача
обов'язковому контролю підлягають
наявність у постачальника дозвільної
документації на складання податкової
накладної, відповідність реквізитів
податкової накладної фактичним даним
на момент вчинення правочину та
фактична наявність товару, отримання
(надання) якого документується
сторонами господарської операції.

Суд зазначає, що на час здійснення
господарських операцій ТОВ
"Фаворіт-Найс", ТОВ "Атлант-Д", ПП "Євро
Логістик Південь", ТОВ "Игнат, ЛТД" мали
свідоцтва платників ПДВ, що не
заперечується відповідачем, а тому
вони мали право виписувати податкові
накладні.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України
від 15.05.2003 р. № 755-IV "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Відповідачем не надано до суду доказів
про наявність на час здійснення
господарських операцій з позивачем
записів у ЄДРПОУ про скасування
державної реєстрації ТОВ
"Фаворіт-Найс", ТОВ "Атлант-Д", ПП "Євро
Логістик Південь", ТОВ "Игнат, ЛТД" чи
визнання їх установчих документів
недійсними, визнання вказаних
підприємств банкрутами чи припинення
юридичних осіб.

Стосовно наведених в акті перевірки
обставин діяльності ТОВ "Фаворіт-Найс",
ТОВ "Атлант-Д", ПП "Євро Логістик
Південь", ТОВ "Игнат, ЛТД" суд зазначає,
що діюче податкове законодавство
України не містить норм, які б ставили в
залежність право платника податку на
формування податкового кредиту та
валових витрат від можливих порушень
податкової дисципліни з боку його
контрагентів, або зобов'язували б
платників податків контролювати
дотримання своїми контрагентами норм
законодавства. Можливі порушення
контрагентами платника податків
податкової дисципліни, у тому числі не
декларування своїх зобов'язань або не
сплата податку до бюджету, ще не є
достатньою підставою для позбавлення
платника податків права на податковий
кредит з ПДВ та формування валових
витрат по операціях з такими
контрагентами. Статтею 61 Конституції
України передбачено, що юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер, а тому ТОВ
"Еніре" не може нести відповідальність
за можливі порушення податкового
законодавства іншими особами по
ланцюгу постачання. Податковий кодекс
України встановлює вимоги лише щодо
документального підтвердження
задекларованих господарських
операцій.

Окремо суд зазначає, що відповідачем
взято до уваги інформацію, викладену в
акті Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів
у Київській області від 30.08.2013 р. №
98/22-00/38085295 "Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ПП "Євро Логістик
Південь" з питань правильності
нарахування та своєчасності сплати
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ПП "ВМФ Комплекс", ПП
"Голден-Плас", ТОВ "ДНС Траст", ТОВ "Бест
тайм Інвестмент", ТОВ "Нью Марк Груп ЛТД"
за період з 01.08.2012 р. по 31.09.2012 р. та з
01.12.2012 р. по 30.04.2013 р."

З аналізу положень п.73.5 ст.73 ПК України,
п.п.6, 7 Порядку проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затвердженого
постановою КМУ від 27.12.2010 р. № 1232,
слідує, що зустрічна звірка полягає у
співставленні первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання (в даному
випадку, позивача) з даними платника
податків (відносно якого проводиться
перевірка), з метою документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Отже, зустрічна звірка суб`єкта
господарювання може бути проведена
податковим органом лише з питань
взаємовідносин з певним платником
податків (відносно якого проводиться
основна перевірка, в ході якої і
виникає необхідність ініціювання
зустрічної звірки) та лише в разі
наявності у розпорядженні податкового
органу первинних документів або
надання таких документів платником
податків на обов'язковий письмовий
запит податкового органу.

При цьому, діючим законодавством не
передбачено відображення в акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки суджень щодо відсутності
об'єктів оподаткування, визнання
нікчемними правочинів, так як у ньому
мають зазначатись лише обставини,
котрі спричинили неможливість
проведення зустрічної звірки.

Таким чином, акт про неможливість
проведення зустрічної звірки не може
бути визнано належним та допустимим
доказом вчинення платником податків
порушення закону.

Крім того, в основу висновків щодо
неправомірності формування
податкового кредиту та валових витрат
по господарських відносинах з ТОВ
"Фаворіт-Найс" відповідачем покладено
акт Переяслав-Хмельницької ОДПІ від
20.01.2012 р. № 6/23-1/37517254 "Про результати
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ "Фаворіт-Найс" з питань
достовірності визначення показників
декларацій з податку на додану
вартість за період з 11.05.2011 р. по 31.12.2011
р.".

Між тим, не погоджуючись з висновками,
викладеними у цьому акті, ТОВ
"Фаворіт-Найс" оскаржила їх до суду.
Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 13.05.2013 р.
(справа № 821/613/13-а) позовні вимоги ТОВ
"Фаворіт-Найс" задоволено: визнано
протиправними дії
Переяслав-Хмельницької ОДПІ Київської
області ДПС по визнанню нікчемними
угод, укладених ТОВ "Фаворіт-Найс" з
контрагентами за період 11.05.2011-31.12.2011 р.
в акті від 20.01.2012 р. № 6/23-1/37517254 "Про
результати документальної невиїзної
позапланової перевірки ТОВ
"Фаворіт-Найс" з питань достовірності
визначення показників декларацій з ПДВ
за період 11.05.2011 р. по 31.12.2011 р."; визнано
протиправними дії
Переяслав-Хмельницької ОДПІ Київської
області ДПС, які полягають в зміні в
електронній базі даних "Деталізована
інформація по платнику ПДВ щодо
результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
показників податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ, які
задекларовані ТОВ "Фаворіт-Найс" у
періоді з 11.05.2011 р. по 31.12.2011 р.;
зобов'язано Переяслав-Хмельницьку ОДПІ
Київської області ДПС відобразити в
електронній базі даних "Деталізована
інформація по платнику ПДВ щодо
результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
показники податкових зобов'язань та
податкового кредиту, задекларованих
ТОВ "Фаворіт-Найс" у періоді з 11.05.2011 р.
по 31.12.2011 р. Ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 07.10.2014 р. Переяслав-Хмельницькій
ОДПІ відмовлено у відкритті
апеляційного провадження у зв'язку з
пропуском строку на апеляційне
оскарження.

Тобто, судовим рішенням, яке набрало
законної сили, визнано протиправними
висновки контролюючого органу, які
покладені в основу акту перевірки
позивача по відносинах з ТОВ
"Фаворіт-Найс".

Підсумовуючи викладене, слід дійти
висновку, що за відсутності доказів
проведення позивачем фіктивних
господарських операцій з ТОВ
"Фаворіт-Найс", ТОВ "Атлант-Д", ПП "Євро
Логістик Південь", ТОВ "Игнат, ЛТД" та
при наявності належним чином
оформлених первинних документів по
операціях з придбання товарів та
послуг у цих постачальників, висновок
ДПІ у м.Херсоні про завищення позивачем
податкового кредиту та валових витрат
за такими операціями є протиправним.

Такий висновок узгоджується із
правовою позицією Верховного суду
України, яка викладена в постанові від
31.01.2011 р. по справі № 21-47а10, та з
практикою Європейського суду з прав
людини у справі "Булвес" АД проти
Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти
Болгарії.

Окремо слід зазначити, що стаття 215 ЦК
України, на порушення якої вказує ДПІ у
м.Херсоні в акті перевірки ТОВ "Еніре",
розрізняє нікчемні та оспорювані
правочини.

Так, згідно цієї статті ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, нікчемним визнається правочин,
якщо його недійсність прямо
встановлена законом.

Оскільки недійсність таких правочинів
визначена безпосередньо у правовій
нормі, то вони вважаються недійсними з
моменту їхнього укладання, незалежно
від пред'явлення позову та рішення
суду. Тобто, в цьому випадку визнання
такого правочину недійсним судом не
вимагається.

Іншим видом недійсних правочинів є
оспорювані правочини, відмінність яких
від нікчемних полягає в тому, що
оспорювані правочини припускаються
дійсними, проте їх дійсність може бути
оспорена стороною правочину або іншою
зацікавленою особою.

Відповідно до ст.228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним. У разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним.

З цією нормою ЦК України узгоджуються і
положення ч.1 ст.207 Господарського
кодексу України, за якою господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Наведені норми Цивільного та
Господарського кодексів України
вказують на оспорюваність правочину,
укладеного з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави.

Отже, викладені в акті перевірки
висновки ДПІ у м.Херсоні про
нікчемність вчинених позивачем
правочинів є передчасними та
безпідставними, оскільки відповідні
судові рішення щодо цих правочинів
відсутні.

Крім того слід зазначити, що умовою для
визнання правочину таким, що
суперечить інтересам держави та
суспільства, є встановлення умислу в
діях осіб, що уклали такий правочин. При
цьому носіями протиправного умислу
юридичних осіб-сторін такого правочину
є посадові особи цих юридичних осіб.

ДПІ у м.Херсоні не надала суду і не
посилалася на наявність таких доказів,
які б підтвердили наявність умислу
посадових осіб позивача на укладення
таких правочинів.

Також суд зазначає, що приймаючи до
уваги мету, з якою відповідач здійснює
свої контрольні повноваження,
вбачається, що норми ст.203 та інших
статей гл.16 ЦК України не відносяться
ані до податкового, ані до валютного,
ані до іншого законодавства, контроль
за дотриманням яких покладено на
органи державної податкової служби.

Вказані висновки підтверджуються і
ст.20 ПК України, відповідно до якої
органам державної податкової служби
України не надано повноважень щодо
визнання тих чи інших угод (правочинів)
недійсними та/або нікчемними.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, а тому вони підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області від
від 17.06.2014 р. №№ , .

Стягнути з Державного бюджету на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еніре" (код ЄДР 35568056)
судовий збір у сумі 487 (чотириста
вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 22 жовтня 2014 р.

Суддя

Бездрабко О.І.

кат. 8.3.3