Справа № 553/4736/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/28905/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві, третя особа
Публічне акціонерне товариство «Завод
«Лтава» про визнання протиправним
рішення суб'єкта владних повноважень,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України
Ленінського району в м. Полтаві на
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року та постанову Ленінського
районного суду м. Полтави від 5 березня
2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року позивач - ОСОБА_4
звернулася до суду першої інстанції з
позовом, в якому просила визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача - УПФ України Ленінського
району в м. Полтаві від 02.10.2013 року
№ 236 про відмову в призначенні їй
пенсії за віком на пільгових умовах за
Списком № 2; зарахувати до пільгового
трудового стажу за Списком № 2 період
її роботи з 19.12.1983 року по 29.09.1995 року
пресувальником виробів із пластмас;
зобов'язати відповідача призначити їй
пенсію за віком на пільгових умовах за
Списком №2 з моменту звернення з 03.09.2013
року.

Постановою Ленінського районного суду
м. Полтави від 5 березня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року, позов задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що позивачем подано
необхідні документи на підтвердження
пільгового стажу до відповідача, що
підтверджує наявність пільгового
стажу для призначення пенсії; не
проведення атестації робочих місць не
може позбавити громадян їх
конституційного права на соціальний
захист щодо вирішення питань надання
пенсій за віком на пільгових умовах
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

У поданій касаційній скарзі відповідач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що постановлені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

У доводах касаційної скарги,
відповідач зазначає, що позивач не
надав повну інформацію на
підтвердження пільгового стажу, а тому
відсутні підстави для призначення йому
пенсії відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

Відповідно наказу № 532 від 01.09.1983 року
ОСОБА_4 була прийнята з 05.09.1983 року на
роботу розподільником робіт другого
розряду у цех по переробці пластмас
Полтавського електромеханічного
заводу; наказом № 764 від 15.12.1983 року
позивач була переведена учнем
пресувальником виробів із пластмас
цеху по переробці пластмас; наказом №
264 від 02.04.1984 року їй присвоєний другий
розряд пресувальника виробів із
пластмас цеху по переробці пластмас -13;
наказом № 521 від 17.06.1985 року їй
присвоєний третій розряд
пресувальниці виробів із пластмас цеху
по переробці пластмас-13. Згідно наказу
№ 360 від 01.09.1994 року у зв'язку із
реорганізацією виробництва ОСОБА_4
переведена у комплекс роз'ємного
виробництва пресувальником виробів із
пластмас третього розряду, ким і працює
до теперішнього часу.

Наказом Мінмашпрому України № 1384а від
26.11.94 р. Державне підприємство
«Полтавський електромеханічний завод»
був перетворений у ПАТ «Завод «Лтава»,
яке є його правонаступником.

Позивачка звернулась до УПФУ
Ленінського району в м. Полтаві із
заявою від 03.09.2013 року про призначення
їй пільгової пенсії за віком.

Рішенням колегіального органу з
призначення пенсій УПФ України
Ленінського району в м. Полтаві № 236 від
02.10.2013 року у призначенні пенсії за
віком позивачці відмовлено у зв'язку з
відсутністю підтвердженого в
установленому порядку пільгового
стажу за списком № 2 та права на
пільгову пенсію згідно п. «б» ч. 1 ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та п. 2 ХУ розділу
прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Згідно ст. 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія призначається з
дня звернення за пенсією, крім
наступного випадку, коли пенсія
призначається з більш раннього строку,
якщо звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку, за умови
наявності необхідного пільгового
стажу.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди зазначеним особам,
пенсії призначаються за нормами цього
Закону в разі досягнення пенсійного
віку та наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка, а в разі
відсутності її чи відповідних записів
у ній наявність трудового стажу
підтверджується в поряду
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

У періоди роботи позивача
пресувальником виробів із пластмас з
19.12.1983 року по 29.09.1995 року, що
підтверджується копією трудової
книжки, були чинними Постанова Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173,
Постанова Кабінету Міністрів СРСР від
26.01.1991 року № 10, Постанова Кабінету
Міністрів України від 11.03.1994 року № 162,
Постанова Кабінету Міністрів України
від 17.11.1997 року № 1290, Постанова
Кабінету Міністрів України від 16.01.2003
року № 36. Вищевказаними постановами
затверджувалися Списки № 2 виробництв,
цехів, професій, посад з важкими
умовами праці, робота в яких дає право
на державну пенсію на пільгових умовах
та в пільгових розмірах, відповідно до
яких, посада пресувальника виробів із
пластмас відноситься до переліку
професій, посад, що дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах за Списком
№ 2.

З огляду на зазначене, суд касаційної
інстанції приходить до висновку, що в
трудовій книжці позивача є всі
необхідні відомості, які підтверджують
його трудовий стаж, що надає право на
отримання пільгової пенсії відповідно
до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Крім того, з огляду на положення ч. 2 п. 4
Порядку проведення атестації робочих
місць за умовами праці, затвердженого
Кабінетом Міністрів України від 01.08.1992
року № 442, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку, що
обов'язок проведення атестації робочих
місць покладено на керівників
підприємств, а у випадку її не
проведення або неякісного проведення,
або не передачі матеріалів атестації
робочих на зберігання до архіву -
відповідальність несуть керівники
таких підприємств, установ
організацій, а не особи, що на них
працюють (працювали).

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що при їх ухвалені, суди
попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві залишити без
задоволення, а ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 травня 2014 року та постанову
Ленінського районного суду м. Полтави
від 5 березня 2014 року у справі № 553/4736/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає

Головуючий
І.Я. Олендер

Судді
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска