Справа № 2а-11661/12/2670
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/6657/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Рибченка А.О.,

Юрченко В.П.

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аскоп-Україна» (далі - Товариство) на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 вересня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства до Київської
регіональної митниці (далі - Митниця),
третя особа: Державна казначейська
служба України в м. Києві (далі - Служба),

про визнання протиправною та
скасування карти відмови у прийнятті
митної декларації,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року Товариство звернулося
до суду з адміністративним позовом про
визнання протиправною та скасування
картки відмови у прийнятті митної
декларації №100190000/2/00577 від 29.02.2012 року
(далі - Картка відмови № 100190000/2/00577).

Зазначило, що задекларована митна
вартість товару підтверджена всіма
необхідними документами. Митниця при
прийняті оскаржуваної картки не
провела з Товариством процедуру
консультації.

24 вересня 2012 року постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суди попередніх
інстанції зазначили, що оскільки
Товариством на вимогу Митниці не були
надані додаткові документи для
підтвердження вартості товару, було
прийняте рішення щодо визначення
митної вартості товарів за шостим
(резервним) методом оцінки вартості
товару та оформлена Картка відмови №
100190000/2/00577.

Товариство звернулося із касаційною
скаргою про скасування постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва та ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду і
ухвалення нової постанови про
задоволення позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 1 вересня 2011 року між
Товариством та компанією Hallvard Leroy AS
(Норвегія) був укладений контракт №
08/09-2011 NOR.

28 лютого 2012 року Товариством згідно
вантажної митної декларації
№100190000/2012/310811 був пред'явлений Митниці
для митного оформлення товар (Риба
охолоджена лосось (сьомга) атлантична
(Salmo Salar) ціла, патрана з головою)
виробництва Норвегії, в кількості 16407
кг., за кодом УКТЗЕД .

Митна вартість товару була
задекларована Товариством відповідно
до ст.,ст. 260, 262, 266, 267 Митного кодексу
України за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються (метод 1), у розмірі 93
172,77 доларів США (744143,0 грн.).

Для підтвердження митної вартості
товару Товариство надало Митниці:
зовнішньоекономічний контракт № 08/09-2011
NOR від 1.09.2011 року; інвойс №4209528 від
22.02.2012 року; договір перевезення та
міжнародну товаротранспортну накладну
(CMR) з відбитками штампів органів
державного ветеринарного,
санітарно-епідеміологічного та інших
видів контролю, транспортну довідку
перевізника про вартість перевезення,
заявку на перевезення; вантажну митну
декларацію країни відправлення
(Норвегія); ветеринарне свідоцтво
(Форма №2), сертифікат відповідності,
сертифікат походження, попередню
декларацію.

29 лютого 2012 року Митниця прийняла
рішення №100000003/2012/011177/2 щодо визначення
митної вартості товару за шостим
(резервним) методом оцінки вартості
товару і відмовила Товариству у його
митному оформленні, видала Картку
відмови №100190000/2/00577.

Відповідно до ст. 265 Митного кодексу
України митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
Митного кодексу України. Митний орган
має право упевнитися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що митна вартість Товариством була
заявлена шляхом подання декларації
митної вартості форми 1, за ціною
договору товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Відділом контролю митної вартості та
номенклатури була проаналізована
інформація, що містилась у
товаро-супровідних документах, наданих
для митного оформлення, цінова
інформація ЄАІС Держмитслужби України
при діапазоні пошуку за останні 90 днів,
що передували митному оформленню
товарів, що ввозились на митну
територію України у період, найближчий
до митного оформлення і встановлено, що
за кодом згідно з УКТЗЕД було
здійснено митне оформлення товару за
ціною 8,47 доларів США за кг.

Таким чином, вартість заявленого до
митного оформлення товару була менша
від рівня митної вартості подібних
товарів того ж самого виробника.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України - митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Відповідно до Наказу Державної митної
служби України № 455 від 1.06.2007 року «Про
внесення змін до Методичних
рекомендацій із застосуванням окремих
положень Митного кодексу України, що
стосуються питань визначення митної
вартості товарів, які імпортуються на
митну територію України» під час
здійснення митного контролю й митного
оформлення окремих видів товарів, які
визначені Держмитслужбою для
поглибленого контролю за правильністю
визначення їх митної вартості із
застосуванням положень ст. 265 Митного
кодексу України, посадова особа
митного органу, що здійснює такий
контроль, використовує інформацію бази
даних Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України, а також
електронного та/або паперового
бюлетеня «огляд цін українського та
світового товарних ринків», біржову
інформацію про ціни на товари та/або
сировину, інші інформаційні джерела, де
наведено цінові характеристики таких
товарів та/або сировини.

Митниця запропонувала Товариству
надати додаткові документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів: прайс - листи фірми
виробника товару; калькуляцію
фірми-виробника товару; висновок про
вартісні характеристики товару,
підготовлений спеціалізованими
експертними організаціями; відповідну
бухгалтерську документацію щодо
платежів за авторські права.

Відповідно до п.14 Постанови Кабінету
Міністрів України №1766 від 20.12.2006 року
«Про затвердження Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження» якщо декларантом не
подано в установлений строк (протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання)
додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, мигну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

В результаті аналізу додаткових
документів щодо вартості товару у
Митниці виникли сумніви стосовно
пропорційності розподілу транспортних
витрат відповідно до заявленого
маршруту Gardermoen (Норвегія) кордон
України (м/п Яготин) м. Київ з тих
підстав, що копії експортних
декларацій не містили відміток митних
органів країн відправлення та країн
транзиту; прайс-листи сформовані без
визначення переліку всієї продукції
виробника, що суперечить суті
прайс-листа, як комерційної пропозиції
продавця, необмеженій кількості
покупців і відповідно до наданого до
митного контролю інвойсу та
прайс-листа, вартість товару не
залежить від розмінного ряду (сип 6-7,
сип 7-8, сип 8-9 кг).

Однак, у наданому експертному висновку
та у податково-видаткових накладних
ціна на товар змінюється у залежності
від змінного ряду.

Таким чином, оскільки Товариство не
надало додаткові документи у повному
обсязі, про що був зроблений
відповідний запис у декларації з метою
запобігання заниження митної вартості
Митниця винесла правомірне рішення про
визначення митної вартості товарів за
шостим (резервним) методом оцінки
вартості товару і оформила Картку
відмови №100190000/2/00577.

Відповідно до п.,п. 5, 6, 7 ст. 267 Митного
кодексу України при визначенні
вартості товарів до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари, додаються
подальші витрати, якщо вони не
включалися до ціни, що була фактичне
сплачена або підлягає сплаті, зокрема:
витрати на транспортування оцінюваних
товарів до аеропорту, порту або іншого
місця ввезення на митну територію
України; витрати на завантаження,
розвантаження та обробку оцінюваних
товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України; витрати на
страхування цих товарів.

Основним методом визначення митної
вартості товарів є метод за ціною угоди
щодо товарів, які імпортуються.

Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у ч. 1
ст. 266 Митного кодексу України методів.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Митниця обґрунтовано прийняла рішення
про неможливість визначення митної
вартості за ціною угоди щодо товарів,
які імпортуються.

Згідно з ст. 264 Митного кодексу України
у разі потреби у підтвердженні
заявленої декларантом митної вартості
товарів декларант зобов'язаний на
вимогу митного органу надані йому
необхідні для цього відомості.

Митниця правомірно застосувала шостий
(резервний) метод оцінки вартості
товару, передбачений статтею 273 Митного
кодексу України, сумісний з
відповідними принципами і положеннями
та який базується на VII статті
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі,
1994 року (ГАТТ), та прийняла рішення про
визначення митної вартості.

Відповідно до п. 9.1, п. 9.2, п. 9.3 Методичних
рекомендацій по застосуванню окремих
положень Митного кодексу України, що
стосуються питань визначення митної
вартості товарів, які імпортуються на
митну територію України, затверджених
наказом Держмитслужби № 74 від 31.01.07
року , митна вартість, визначена за
резервним методом, повинна
щонайбільшою мірою ґрунтуватися на
раніше визначених (визнаних) митних
вартостях.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що Митниця
послідовно обґрунтувала неможливість
застосування кожного з п'яти
попередніх методів визначення митної
вартості товару, оскільки Товариство
не вчинило дій для підтвердження
належними документами вартості
ввезеного товару, заявленого до
митного оформлення.

Висновки судів першої та апеляційної
інстанцій про відмову у задоволенні
позову є обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Аскоп-Україна» відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 вересня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Рибченко А.О.

Юрченко В.П.