Справа № 2а-111/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/9715/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Сороки
М.О., розглянувши в порядку
попереднього розгляду касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову
Корольовського районного суду м.
Житомира від 06 серпня 2012 року та
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Житомирської міської ради про визнання
протиправним і скасування рішення, - в с
т а н о в и л а:ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до Житомирської міської ради
про визнання протиправним і скасування
рішення.

Постановою Корольовського районного
суду м. Житомира від 06 серпня 2012 року
позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано
рішення Житомирської міської ради №114

від 14 квітня 2011 року «Про розгляд
звернення ОСОБА_4 щодо оренди земельної
ділянки».

У задоволенні позову в частині
визнання договору оренди землі від 15
березня 2006 року

(із наступними змінами) поновленим на
той самий строк та на тих самих умовах
відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року постанову Корольовського
районного суду м. Житомира від 06 серпня
2012 року в частині задоволення позовних
вимог скасовано та прийнято нову
постанову про відмову у задоволенні
позову в частині визнання незаконним
та скасування рішення Житомирської
міської ради № 114 від 14 квітня 2011 року
щодо розгляду звернення ОСОБА_4 про
надання земельної ділянки в оренду.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, ОСОБА_4
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що 15 березня 2006
року між ОСОБА_4 та Житомирською
міською радою укладено договір оренди
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, площею 0, 0447 га.

Між вищезазначеними сторонами, 03
червня 2010 року укладено додатковий
договір, яким внесено зміни до
основного договору, зокрема зазначено,
що основний договір укладено на п'ять
років, тобто до 15 березня 2011 року.

Житомирською міською радою 14 квітня 2011
року прийнято рішення №114 «Про розгляд
звернення ОСОБА_4 щодо оренди земельної
ділянки», яким відмовлено позивачу у
поновленні договору оренди земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, площею 0, 0447 га.

Вважаючи таке рішення відповідача
протиправним, позивач звернувся до
суду з цим позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Прикінцевими положеннями Закону
України «Про оренду землі» визначено,
що до розмежування відповідно до
закону земель державної і комунальної
власності орендодавцями земельних
ділянок у межах населених пунктів, крім
земель, переданих у приватну власність,
є відповідні сільські, селищні, міські
ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади в
межах повноважень, визначених
Земельним кодексом України.

Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 124 Земельного
кодексу України передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Положеннями Закону України «Про оренду
землі» визначено, що укладення
договору оренди земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності здійснюється на підставі
рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування - орендодавця,
прийнятого у порядку, передбаченому
Земельним кодексом України, або за
результатами аукціону.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про
оренду землі» по закінченню строку, на
який було укладено договір оренди
землі, орендар, який належно виконував
обов'язки за умовами договору, має
переважне право перед іншими особами
на укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за місяць
до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі
його умови можуть бути змінені за
згодою сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

Крім того, необхідною умовою укладення
договору оренди земельної ділянки, яка
перебуває у державній власності, є
наявність рішення відповідного органу
про надання земельної ділянки.

За відсутності такого рішення
зобов'язати цей орган в судовому
порядку укласти такий договір або ж
його поновити неможливо, оскільки це
суперечить вимогам законодавства -
відповідно до статті 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Орган виконавчої влади при здійсненні
повноважень власника землі є вільним у
реалізації права розпоряджатися
землею та вільний у виборі суб'єкта
щодо надання йому права користування
землею в порядку, встановленому
законом.

Отже, реалізація переважного права на
поновлення договору оренди земельної
ділянки можлива лише за наявності
волевиявлення на те сторін, яке з боку
уповноваженого органу оформлюється
відповідним рішенням.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що підстави для визнання рішення
відповідача протиправним та
зобов'язання Житомирської міської ради
укласти з позивачем додаткову угоду до
договору оренди спірної земельної
ділянки - відсутні.

З таким висновком апеляційного суду
погоджується і колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
оскільки він ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішенні апеляційного суду а також - в
незміненій частині рішення суду першої
інстанції.

Постановлені у справі рішення суду
першої інстанції в незміненій частині
та рішення апеляційного суду є
законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Корольовського районного
суду м. Житомира від 06 серпня 2012 року в
її незміненій частині, та постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Житомирської міської ради про визнання
протиправним і скасування рішення -
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: