Справа № 872/8208/14
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2014 рокусправа № 804/16388/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
червня 2014 року у справі № 804/16388/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Відділу Державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції

третя особа: Управління Державної
казначейської служби України у м.
Павлограді Головного управління
Державного казначейства України у
Дніпропетровській області, Публічне
акціонерне товариство "ДТЕК
ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ"

про скасування постанов, зобов'язання
вчинити певні дії, відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом (т. 1 а.с.4 - 6), в
якому, з урахуванням заяви про зміну
підстав, предмету та розміру позовних
вимог (т. 2 а.с.2 - 12), просив: 1) визнати
протиправною та скасувати постанову
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції від 19.10.2005 року про
закінчення виконавчого провадження; 2)
визнати протиправними постанову
державного виконавця від 31.03.2005 року,
акт державного виконавця від 01.04.2005
року, постанову державного виконавця
від 18.10.2005 року про поновлення
виконавчого провадження; 3) зобов'язати
Відділ державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції винести постанову
про відновлення виконавчого
провадження за рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
від 30.03.2005 року, скласти акт за участю
позивача про повне виконання рішення
Павлоградського міськрайонного суду
від 19.07.2004 року за рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
від 30.03.2005 року про фактичний допуск
позивача до виконання попередніх
обов'язків у структурному підрозділі
ВАТ "Павлоградвугілля", як
правонаступника ДХК
"Павлоградвугілля", на посаді
директора с соціальних питань із
збереженням попередніх умов оплати
праці; 4) зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції
винести постанову про закінчення
виконавчого провадження по виконанню у
повному обсязі рішення суду від 19.07.2004
року за рішенням суду від 30.03.2005 року
після усунення обставин, зумовивших
зупинення виконавчого провадження
постановою державного виконавця від
05.04.2005 року; 5) стягнути в рахунок
відшкодування моральної шкоди,
завданої Відділом державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції, 30
тисяч грн. за невиконання виконавчих
листів за період з 09.08.2004 року по 30.03.2005
року, 40 тисяч грн. за невиконання
рішення суду від 30.03.2005 року та ухвали
від 17.10.2005 року у період з 31.03.2005 року,
всього на суму 70 тисяч грн. У поданій до
суду 09.01.2011 року заяві про доповнення
(уточнення) позовних вимог позивач
просив також стягнути на його користь в
рахунок відшкодування моральної шкоди,
завданої Відділом державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції,
суму 816110,04 грн. (т. 2 а.с.183-190).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19.07.2004 року був визнаний
незаконним та скасований наказ № 206-к
від 01.10.2003 року про його звільнення з
посади директора з соціальних питань
Державної холдингової компанії
"Павлоградвугілля". Суд вирішив
поновити позивача на посаді директора
з соціальних питань ДХК
"Павлоградвугілля" з 17.05.2004 року,
стягнув на користь позивача моральну
шкоду у розмірі 2000 грн. та зобов'язав
відділ кадрів ДХК "Павлоградвугілля"
внести у трудову книжку позивача запис
про його роботу в якості в.о. директора
пускової шахти 6/42 блок 2 з 04.02.1994 року по
21.01.2000 року. Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30.03.2005 року була скасована
постанова державного виконавця
Державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції від 12.08.2004 року про
закриття виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа
Павлоградського міськрайонного суду
від 19.07.2004 року про поновлення позивача
на роботі та зобов'язано Державну
виконавчу службу Павлоградського
міськрайонного управління юстиції
виконати рішення Павлоградського
міськрайонного суду від 19.07.2004 року.
Проте, 19.10.2005 року державний виконавець
протиправно прийняв постанову про
закінчення виконавчого провадження
при відсутності фактичного допуску
позивача до виконання своїх посадових
обов'язків. Також позивач вважає
протиправними постанову державного
виконавця від 31.03.2005 року, який поновив
виконавче провадження, хоча був
зобов'язаний за вимогами Закону
України "Про виконавче провадження"
його відновити. Акт державного
виконавця від 01.04.2005 року позивач
вважає сфальсифікованим, оскільки факт
присутності позивача та відмови його
від підпису на вказаному акті
державним виконавцем не доведено.
Постанова державного виконавця від
18.10.2005 року про поновлення виконавчого
провадження за дублікатом виконавчого
листа також має бути скасована,
оскільки в ній не зазначено, які дії
повинно виконати ВАТ
"Павлоградвугілля", щоб рішення
Павлоградського міськрайонного суду
від 19.07.2004 року вважалось повністю
виконаним у спосіб і строк,
встановлений рішенням Павлоградського
міськрайонного суду від 30.03.2005 року. В
обґрунтування визначеного розміру на
відшкодування моральної шкоди позивач
послався на тривале невиконання
рішення суду про поновлення його на
роботі, її розрахунок проведено на
підставі середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за період з 01.10.2003
року по 31.12.2013 року з урахуванням
коефіцієнтів підвищення заробітної
плати.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
червня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, як незаконне та
необґрунтоване і прийняти нову
постанову про задоволення
адміністративного позову. На думку
апелянта, суд не у повному обсязі
дослідив докази по справі,
безпідставно відхилив доводи позивача
на підтвердження поданого позову, чим
позбавив права на справедливий і
неупереджений суд, дійшов помилкового
висновку про виконання рішення про
поновлення на роботі.

У судовому засіданні апелянт підтримав
доводи, викладені в апеляційній скарзі
та просив її задовольнити.

Представник ПАТ "ДТЕК
ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" у судовому засіданні
просив суд залишити оскаржену
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду без
змін як законну та обґрунтовану.

Відповідач, належним чином
повідомлений про день, місце і час
розгляду справи, до суду
уповноваженого представника не
направив, про причини неприбуття не
повідомив.

Від Управління Державної
казначейської служби України у місті
Павлограді Дніпропетровської області
надійшли письмові заперечення на
апеляційну скаргу та клопотання про
здійснення судового розгляду без
участі уповноваженого представника.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість оскарженої
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог, дійшла
висновку про відсутність підстав для
її скасування.

Як встановлено судом першої інстанції,
рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19.07.2004 р. було визнано
незаконним та скасовано наказ №206-к від
01.10.2003 р. про звільнення позивача з
посади директора по соціальним
питанням ДХК "Павлоградвугілля" та
поновлено його на зазначеній посаді з 17
травня 2004 року. Крім того, на його
користь стягнуто в рахунок грошового
відшкодування моральної шкоди суму в
розмірі - 2000 грн. 19 липня 2004 року на
підставі рішення суду був виданий
виконавчий документ №2-518, згідно якого
було зазначено, що позивача необхідно
поновити на роботі, стягнути моральну
шкоду та змінити запис в трудовій
книжці. 12 серпня 2004 року відповідачем
була винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження по виконанню
листа №2-518 від 19 липня 2004 року, оскільки
позивач був поновлений на роботі і в
трудовій книжці зроблено відповідний
запис. Зазначена постанова була
винесена ВДВС у зв'язку з тим, що
наказом по підприємству №96-к від 17
травня 2004 року позивача поновлено на
роботі та зроблено запис в його
трудовій книжці. Рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 30.03.2005
року скаргу позивача на дії державного
виконавця було задоволено та вирішено
скасувати постанову від 12.08.2004 року про
закриття виконавчого провадження по
виконанню рішення Павлоградського
міськрайонного суду від 19.07.2004 року про
поновлення на роботі, зобов'язано ВДВС
виконати рішення суду про поновлення
на роботі. На виконання рішення суду
від 30.03.2005 року, ВДВС було прийнято
рішення про поновлення виконавчого
провадження від 31.03.2005 року, а саме
поновлено виконавче провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа №2-518 від 19 липня 2004 року. Наказом
генерального директора ВАТ
"Павлоградвугілля" від 01.04.2005 року №61-к
позивача поновлено на посаді директора
з соціальних питань з посадовим
окладом згідно штатного розкладу з
17.05.2004 року, надано робоче місце в
кабінеті №513 адміністративного
будинку апарату управління ВАТ
"Павлоградвугілля". 01.04.2005 року
державним виконавцем ВДВС був
складений акт, яким визначено, що
рішення суду від 30.03.2005 року
керівництвом ВАТ "Павлоградвугілля"
виконано, винесено наказ №61-к від 01.04.2005
року про поновлення позивача на посаді
директора по соціальним питанням,
запис в трудовій книжці зроблений
19.10.2004 року, згідно рішення суду від
19.07.2004 року. Постановою ВДВС від 19.10.2005
року закінчено виконавче провадження
по виконанню рішення Павлоградського
міськрайонного суду від 19.07.2004 року (т.3
а.с.156)

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції послався на обставини, які
були встановлені рішенням
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 25.02.2009
року у цивільній справі № 2-48/2009 за
позовом ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції та
Головного управління Державного
казначейства України у
Дніпропетровській області про
визнання незаконними актів ВДВС від
01.04.2005 р., 18.10.2005 р., постанови ВДВС від
19.10.2005 р., відшкодування матеріальних та
моральних збитків. Дане рішення
залишено без змін Ухвалою Апеляційного
суду Дніпропетровської області від
01.06.2009 р. (т.1 а.с. 211 - 217). ОСОБА_1 було
відмовлено у задоволенні позовних
вимог з підстав їх необґрунтованості.
Суд встановив, що рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 липня
2004 року ВДВС фактично було виконано 01
квітня 2005 року у зв'язку із винесенням
генеральним директором ВАТ
"Павлоградвугілля" наказу № 61-к від 01
квітня 2005 року. За час з 17 травня 2005 року
до часу звільнення позивач отримав всі
належні йому з ВАТ "Павлоградвугілля"
виплати - 18539,40 грн., а також компенсацію
моральної шкоди - 2000 грн. Вимога
позивача про визнання незаконними та
скасування актів ВДВС від 01 квітня 2005
року, 18 жовтня 2005 року та постанова від
19 жовтня 2005 року про закінчення
виконавчого провадження з виконання
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 липня 2004 року, - не
підлягає задоволенню, оскільки
правомірність дій відповідача ДВС
підтверджена ухвалою суду від 28 серпня
2006 року.

За приписами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини щодо виконання
Відділом державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19.07.2004
року про поновлення ОСОБА_1 на посаді,
відшкодування моральної шкоди та
внесення запису у його трудову книжку
встановлені рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25.02.2009 року у цивільній
справі № 2-48/2009 і не потребують
доказування при розгляді цієї
адміністративної справи. Також при
розгляді справи № 2-48/2009 суд здійснив
перевірку спірних акту від 01.04.2005 року,
постанови від 19.10.2005 року та дійшов
висновку про їх правомірність.

У своїх доводах апелянт посилається на
те, що рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30.03.2005 року змінений
порядок і спосіб виконання рішення
суду від 19.07.2004 року про поновлення на
роботі, встановлена протиправність
наказу № 96-к від 17.05.2004 року про
поновлення на роботі, зобов'язано
державного виконавця виконати вказане
рішення суду, про що повідомити
позивача.

По-перше, слід зазначити, що зміна
способу і порядку виконання судового
рішення у цивільних справах були
врегульовані статтею 351 Цивільного
процесуального кодексу України (який
діяв до 01.09.2005 року) і здійснювався
судом за встановленою процедурою - за
заявою державного виконавця або
сторони. Натомість, як вбачається зі
змісту рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 30.03.2005 року, остатнє
прийнято за наслідками розгляду скарги
ОСОБА_1 на дії державного виконавця, яка
не містила вимог про зміну способу і
порядку виконання рішення суду.
По-друге, підставою для скасування
постанови державного виконавця від
12.08.2004 року був, у тому числі, наказ № 96-к
від 17.05.2004 року, в якому було відсутнє
точне формулювання посади, на якій
поновлювався позивач. Апелянт
наполягає на тому, що це рішення від
30.03.2005 року також не виконано
відповідачем.

Однак, після прийняття рішення
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 30.03.2005
року роботодавцем був виданий інший
наказ - № 61-к від 01.04.2005 року. Докази
визнання незаконним цього наказу, його
скасування чи оскарження відсутні.
Також, як вбачається зі змісту копії
трудової книжки БТ-І № 3691918 на ім'я
ОСОБА_1, роботодавцем внесено запис №
33 про роботу позивача на посаді
виконуючого обов'язки директора шахти
6/42 на підставі рішення Павлоградського
міськрайонного суду від 19.07.2004 року,
запис № 35 - про поновлення на посаді
директора з соціальних питань з 17.05.2004
року, як було роз'яснено ухвалою
Павлоградського міськрайонного суду
від 17.10.2005 року (т. 1 а.с.14, а.с.196-198).

Щодо решти вимог про визнання
протиправними та скасування постанов
відповідача від 31.03.2005 року та від 18.10.2005
року про поновлення виконавчого
провадження, Дніпропетровський
окружний адміністративний суд, на
думку колегії суддів, правильно
відмовив у їх задоволенні з огляду на
наявність висновку суду у справі №
2-48/2009 про повне виконання рішення суду
від 19.07.2004 року про поновлення позивача
на роботі.

З урахуванням того, що суд дійшов
висновку про безпідставність позовних
вимог про визнання протиправними
рішень державного виконавця, у
задоволенні позову про стягнення
моральної шкоди відмолено судом
законно та обґрунтовано.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні. Статтею 200 цього ж Кодексу
передбачено, що суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

З урахуванням того, що доводи
апелянта не спростовують висновків
суду першої інстанції, викладених в
оскарженій постанові, апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
червня 2014 р. по справі № 804/16388/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко