Справа № 804/9283/14
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
26 вересня 2014 р. Справа № 804/9283/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіІльков В.В. при
секретаріМофі І.В., за участю:
представника позивача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області про
скасування постанови від 04.03.2014р. за №
Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі
ФОП ОСОБА_4.) звернувся до суду із
адміністративним позовом до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області, в якому
просить скасувати постанову № 154 від
04.03.2014р. Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
області відносно ОСОБА_4 про накладення
стягнень, передбачених ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів».
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що спеціалістами Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області за
зверненням гр. ОСОБА_5 було проведено
перевірку дотримання законодавства
про захист прав споживачів ФОП ОСОБА_4
та складено акт № 003342 від 13.02.2014р.
перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів та протокол
про адміністративне правопорушення.
Вищенаведена постанова про накладення
стягнень є протиправною та підлягає
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив позов
Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином відповідно до вимог КАС
України, що підтверджується
матеріалами справи. Від відповідача до
суду жодних заяв, клопотань, заперечень
проти позову не надходило.
Враховуючи положення ст. 128 КАС України
суд вважає за можливе за даних обставин
здійснити розгляд справи за
відсутності відповідача - суб'єкта
владних повноважень.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши подані до суду
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи, суд встановив таке.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» підставами для здійснення
позапланових заходів є: звернення
фізичних та юридичних осіб про душення
суб'єктом господарювання вимог
законодавства. Позаплановий захід у
цьому разі здійснюється тільки за
наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.
Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
Проведення позапланових заходів з
інших підстав, крім передбачених цією
статтею, забороняється, якщо інше не
передбачається законом або
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 26 Закону
України від 12.05.1991р. за № 1023-XII
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів. Порядок
проведення таких перевірок
визначається спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до вимог Законів України
«Про захист прав споживачів», «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» та інших
нормативно-правових актів та
нормативних документів, які регулюють
відносини у сфері захисту прав
споживачів розроблено Порядок
проведення перевірок у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг,
затверджений наказом Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики від
25.10.2006р. за № 311 (далі - Порядок № 311).
Підпунктом 1.3 Порядку № 311 встановлено,
що перевірки діяльності суб'єктів
господарювання проводяться з метою
контролю стану дотримання ними вимог
законодавства про захист прав
споживачів щодо якості та безпеки
продукції, правил торгівлі та послуг,
надання споживачам необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію. Органи у
справах захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства про захист прав
споживачів шляхом проведення планових
та позапланових перевірок.
Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що відповідно до статей 5
та 26 Закону України «Про захист прав
споживачів», статей 5 та 6 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», постанов
КМУ від 27.12.2008р. за № 1164 «Про
затвердження критеріїв, за якими
оцінюється ступінь ризику від
провадження господарської діяльності,
пов'язаної з виробництвом, випуском і
реалізацією продукції (виконанням
робіт, наданням послуг), та
визначається періодичність проведення
планових заходів державного нагляду
(контролю)» (зі змінами), від 31.10.2007р. за
№ 1280 «Про затвердження Порядку відбору
зразків продукції для визначення її
якісних показників та форми акта
відбору зразків продукції» проведено
перевірку дотримання законодавства
про захист прав споживачів фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» підставами для здійснення
позапланових заходів є: звернення
фізичних та юридичних осіб про душення
суб'єктом господарювання вимог
законодавства. Позаплановий захід у
цьому разі здійснюється тільки за
наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.
Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
Проведення позапланових заходів з
інших підстав, крім передбачених цією
статтею, забороняється, якщо інше не
передбачається законом або
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.
Перевірка проведена у зв'язку із
надходженням до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області скарги
ОСОБА_5 від 30.01.2014р. за № Г-195.
Відповідно до п. 3.1 Порядку № 311 за
результатами проведеної перевірки
посадовими особами, у разі виявлення
порушень вимог законодавства,
складається акт, який повинен містити
-дату складення акта;
-тип перевірки (планова або
-найменування органу у справах захисту
прав споживачів, а також посаду,
прізвище, ім'я та по батькові посадової
особи, яка здійснила перевірку;
-найменування юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи - підприємця, щодо діяльності
яких здійснювалась перевірка.
Форма акта затверджується
Держспоживстандартом України.
Згідно із п. 3.3 Порядку № 311 акт
складається у двох примірниках: перший
- залишається у органі, який здійснював
перевірку; другий - передається під
підпис суб'єкту господарювання,
діяльність якого перевірялася.
За результатами вищезазначеної
перевірки було складено акт № 003342 від
13.02.2014р., у якому зафіксовано таке.
Згідно п.3.3 договору перед придбанням
вищезазначеної продукції замовник
зобов'язаний самостійно ознайомитись
із споживчими властивостями товарів та
послуг, які надаються йому виконавцем,
у вигляді нормативних документів
фірми-виробника у відповідності з
вимогами ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів». Між тим,
зазначений пункт договору суперечить
вимогам ст.15 Закону України «Про захист
прав споживачів», відповідно до якої
споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
вибору. Інформація повинна бути надана
споживачеві до придбання ним товару чи
замовлення роботи (послуг). Перевіркою
встановлено, що при укладенні договору
підприємцем споживачу не надано
інформацію на продукцію, а саме
інформацію щодо найменування
нормативних документів, вимогам яких
повинна відповідати вітчизняна
продукція, дані про властивості товару,
умови та правила придбання продукції,
правила та умови ефективного і
безпечного використання продукції,
строку придатності товару, відомості
про необхідні дії споживача в разі
закінчення строку придатності, а також,
про можливі наслідки в разі
невиконання вищезазначених дій,
найменування та місцезнаходження
Порядок накладення та стягнення
штрафів уповноваженими особами
Держспоживінспекції та її
територіальних органів з суб'єктів
господарської діяльності -
підприємств, установ, організацій (їх
філій, представництв, відділень)
незалежно від форми власності,
іноземних юридичних осіб (їх філій,
представництв, відділень) і фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, що провадять господарську
діяльність на території України, за
порушення законодавства про захист
прав споживачів закріплено
положеннями постанови Кабінет
Міністрів України «Про затвердження
Положення про порядок накладення та
стягнення штрафів за порушення
законодавства про захист прав
споживачів» від 17.08.2002р. за №1177 (далі -
Положення №1177).
Відповідно до п. 2 Положення №1177 на
суб'єктів господарської діяльності
накладається стягнення у вигляді
штрафу відповідно до статті 23 Закону
України «Про захист прав споживачів».
Згідно із п. 3 Положення №1177 накладати
на суб'єктів господарювання штрафи,
передбачені пунктом 2 цього Положення,
Держспоживінспекції, його заступники,
начальники територіальних органів
Держспоживінспекції та їх заступники.
Пунктом 4 Положення №1177 встановлено, що
рішення про накладення штрафів
приймається на підставі відповідних
актів перевірки суб'єкта господарської
діяльності та інших матеріалів,
пов'язаних з цією перевіркою, за
наявності порушень, зазначених у
пункті 2 цього Положення, і
оформляється постановою за формою, що
встановлюється Мінекономрозвитку.
Питання про накладення штрафу
розглядається за участю представника
суб'єкта господарської діяльності. У
разі його відсутності справу може бути
розглянуто лише у випадку, коли
незважаючи на своєчасне повідомлення
суб'єкта господарської діяльності про
місце і час розгляду справи від нього
не надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України
«Про захист прав споживачів» у разі
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за відмову
споживачу в реалізації його прав,
установлених частиною першою статті 8,
частиною першою статті 9 і частиною
третьою статті 10 цього Закону, - у
десятикратному розмірі вартості
продукції виходячи з цін, що діяли на
час придбання цієї продукції, але не
менше п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Перевіркою стану дотримання
законодавства про захист прав
споживачів у ФОП ОСОБА_4 на підставі
акта від 13.02.2014р. № 3342 встановлено що
ФОП ОСОБА_4 при укладенні договору із
споживачем гр. ОСОБА_5 допущено
порушення ч.1 ст.15 Закону України «Про
захист прав споживачів», а саме, не
надано необхідну, доступну, достовірну
та своєчасну інформацію про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору та 04.03.2014р. було
прийнято постанову № 154 про накладення
стягнень, передбачених ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Крім того, за результатами перевірки
прийнято постанову по справі про
адміністративне правопорушення № 157
від 04.03.2014р. начальником
Держспоживінспекції у
Дніпропетровській області ОСОБА_6, в
якому зазначено що ФОП ОСОБА_4 не
забезпечив надання споживачу повної,
доступної та достовірної інформації
про послуги, чим порушив п. 25 Правил
побутового обслуговування населення,
затверджених Постановою КМУ від
16.05.1994р. № 313. При розгляді матеріалів
справи встановлені ознаки
правопорушення, передбачені ч.1 ст. 155
Кодексу України про адміністративне
правопорушення, за яке передбачена
відповідальність у вигляді штрафу в
розмірі: від одного до десяти
неоподковуваних мінімумів доходів
громадян.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній
постанові № 154 від 04.03.2014р. Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області відносно
ОСОБА_4 про накладення стягнень,
передбачених ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів», суд прийшов до
наступних висновків.

18.01.2014р. між ФОП ОСОБА_4 (виконавцем) та
ОСОБА_5 (замовником) був укладений
договір № ВЕ 364 на організацію робіт з
виготовлення та передачі у власність
ПВХ конструкцій на загальну суму 6973
гривень.

Гр. ОСОБА_5 було підписано, що вона
ознайомилась із деякими особливостями
ПВХ.

Представник позивача пояснив, що
наступного дня після укладення
договору замовник прийшла до виконавця
із проханням розірвати договір, проте,
позивач пояснив, що це є неможливим -
замовлення здано ним на завод ТОВ
«Статус Груп» для опрацювання 18.01.2014р.
Для підтвердження цього факту до суду
представником позивача було надано
лист від 26.03.2014р. за № 532.

У процесі судового розгляду справи
представник позивача пояснила, що
одночасно гр. ОСОБА_5 було надано кредит
на ці ПВХ, які повинні були бути
виготовлені позивачем-замовником.

Також представник позивача пояснив, що
ФОП ОСОБА_4 не мав можливості зупинити
робочий процес виготовлення ПВХ
конструкцій після їх надходження в
обробку. Замовлені гр. ОСОБА_5 ПВХ
конструкції були виготовлені у
встановлені договором терміни. Гр.
ОСОБА_5 неодноразово у телефонному
режимі повідомлялась ФОП ОСОБА_4, про
необхідність повідомити про зручні для
неї дату та час для прийняття
замовлених нею ПВХ конструкцій. ФОП
ОСОБА_4 було здійснено доставку ПВХ
конструкцій, проте гр. ОСОБА_5
відмовилась прийняти замовлені нею
вироби.

Згідно з п. 1-2 ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживачі
під час придбання, замовлення або
використання продукції, яка
реалізується на території України, для
задоволення своїх особистих потреб
мають право на захист своїх прав
державою, належну якість продукції та
обслуговування.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
захист прав споживачів» продавець
(виробник, виконавець) зобов'язаний
передати споживачеві продукцію
належної якості, а також надати
інформацію про цю продукцію.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживач має
право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна
містити:

1) назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;

2) найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція;

3) дані про основні властивості
продукції, а щодо продуктів харчування
- про склад (включаючи перелік
використаної у процесі їх виготовлення
сировини, в тому числі харчових
добавок), номінальну кількість (масу,
об'єм тощо), харчову та енергетичну
цінність, умови використання та
застереження щодо вживання їх окремими
категоріями споживачів, а також іншу
інформацію, що поширюється на
конкретний продукт;

4) відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами;

5) позначку про наявність або
відсутність у складі продуктів
харчування генетично модифікованих
компонентів;

6) дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції;

6-1) виробник (продавець) у разі
виявлення недостовірної інформації
про продукцію (якщо вона не шкодить
життю, здоров'ю або майну споживача)
протягом тижня вилучає цю продукцію з
продажу та приводить інформацію про
неї до відповідності;

7) дату виготовлення;

8) відомості про умови зберігання;

9) гарантійні зобов'язання виробника
(виконавця);

10) правила та умови ефективного і
безпечного використання продукції;

11) строк придатності (строк служби)
товару (наслідків роботи), відомості
про необхідні дії споживача після їх
закінчення, а також про можливі
наслідки в разі невиконання цих дій;

12) найменування та місцезнаходження
виробника (виконавця, продавця) і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача, а також проводить ремонт і
технічне обслуговування.

Інформація про послуги, пов'язані з
концертною, гастрольно-концертною,
конкурсною, фестивальною діяльністю,
повинна містити дані про використання
чи невикористання виконавцями
музичних творів фонограм власного
вокального, інструментального,
вокально-інструментального виконання
музичного твору з музичним супроводом
або без нього чи фонограм музичного
супроводу до власного вокального,
інструментального,
вокально-інструментального виконання
музичного твору.

Стосовно продукції, яка підлягає
обов'язковій сертифікації, споживачеві
повинна надаватись інформація про її
сертифікацію.

Стосовно продукції, яка за певних умов
може бути небезпечною для життя,
здоров'я споживача та його майна,
навколишнього природного середовища,
виробник (виконавець, продавець)
зобов'язаний довести до відома
споживача інформацію про таку
продукцію і можливі наслідки її
споживання (використання).

Згідно п. 3.3 договору, перед придбанням
вищевказаної продукції замовник
зобов'язаний самостійно ознайомитись
із споживчими властивостями товарів і
послуг, що надаються йому виконавцем у
вигляді нормативних документів
фірми-виробника, відповідно до вимог
ст. 18 Закону України «Про захист прав
споживачів», проте, дослідивши договір
суд встановив, що у порушення вимог ч. 1
ст. 15 Закону України «Про захист прав
споживачів» позивачем при укладенні
договору споживачу не надано
інформацію про продукцію - про
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція, дані про основні
властивості продукції, дані про умови
та правила придбання продукції,
правила та умови ефективного та
безпечного використання продукції,
строк придатності (строк служби) товару
(наслідки роботи), відомості про
необхідні дії споживача після їх
закінчення, про можливі наслідки у разі
невиконання цих дій, найменування та
місцезнаходження виробника.

Крім того, суд враховує той факт, що ст.
18 Закону України «Про захист прав
споживачів», на яку посилається у п. 3.3
договору позивач, як на статтю
відповідно до якої ним надано
можливість замовнику самостійно
ознайомитись із споживчими
властивостями товарів і послуг, що
надаються йому виконавцем у вигляді
нормативних документів
фірми-виробника, визначає підстави
недійсності умов договорів, що
обмежують права споживача. Зазначена
стаття не стосується порядку
ознайомлення замовника із споживчими
властивостями товарів і послуг, що
надаються йому виконавцем у вигляді
нормативних документів
фірми-виробника

Також судом встановлено, що відповідно
до п. 7.6 договору замовника попереджено
про неможливість розірвання договору
на підставі доповнення № 3до постанови
Кабінету Міністрів від 19.03.1994р. № 172, що
затверджує перелік товарів, належної
якості, що не підлягають обміну та
поверненню. Згідно даного переліку,
скло нарізане або розкроєне під розмір
замовника, поверненню не підлягає, ПВХ
конструкції, виготовлені на замовлення
і розмір замовника, враховуючи зміст
ст. 184 Цивільного кодексу України, є
річчю, позначеною індивідуальними
ознаками, незамінною.

Проте, суд зауважує, що відповідно до
положень ч. 1 - 2 ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» продавець
(виконавець, виробник) не повинен
включати у договори із споживачем
умови, які є несправедливими. Умови
договору є несправедливими, якщо
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

У даному випадку не зважаючи на те, що
фактично товаром є виріб - пластикове
вікно, а не окремо скло нарізане або
розкроєне під розмір замовника, ПВХ
конструкції, виготовлені на замовлення
і розмір замовника, які є складовими
товару, позивач-виконавець обмежив
право замовника на розірвання
укладеного договору посилаючись на
неможливість повернення не всього
виробу, а його окремих складових.

Фактично перевіркою правомірно та
обґрунтовано було встановлено, що
позивачем не надано необхідну,
доступну, достовірну та своєчасну
інформацію про продукцію у повному
обсязі, що забезпечили б можливість її
свідомого та компетентного вибору
споживачем - гр. ОСОБА_5

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти
тільки на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, передбачений Конституцією
та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
У адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 9 Положення №1177
постанову про накладення штрафу за
порушення законодавства про захист
прав споживачів може бути оскаржено
суб'єктом господарської діяльності до
Держспоживінспекції або суду.

Враховуючи вищенаведені обставини та
зазначені норми законодавства,
розглядаючи спір по суті, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню, а оскаржувана постанова №
154 від 04.03.2014р. не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 14, 70, 71, 86, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровській
області про скасування постанови від
04.03.2014р. за № 154 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
01 жовтня 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили на 01.10.2014р. Суддя
З оригіналом згідно Помічник судді
В.В Ільков
В.В.Ільков О.А.Вовчанська