Справа № К/9991/12341/12-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/12341/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Кримської митниці
на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 13 січня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року у справі за позовом закритого
акціонерного товариства "Кримський
винно-коньячний завод "Бахчисарай" до
Кримської митниці, Головного
управління державного казначейства
України в Автономній Республіці Крим
за участю прокуратури АР Крим про
визнання недійсною картки відмови,
визнання протиправним та скасування
рішення,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 13 січня 2011 року
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року позов закритого акціонерного
товариства "Кримський винно-коньячний
завод "Бахчисарай" задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Кримської митниці про визначення
митної вартості товарів №600000013/2009/000219/1
від 01 жовтня 2009 року та картку відмови
№№600000001/9/000219 від 01 жовтня 2009 року.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, митний орган
звернувся до суду з касаційною
скаргою, у якій просить їх скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, 26.05.2009 між закритим
акціонерним товариством «Кримський
винно-коньячний завод «Бахчисарай»
(покупець) та ТОВ «АРАЗ» Імишлинський
завод консервованих соків і коньяків
(продавець) укладено контракт №05/09,
згідно умов якого продавець
зобов'язується поставляти (продавати) і
передавати у власність покупця
коньячний спирт міцністю 62-68%, а
покупець зобов'язується приймати
(купувати) цей товар та своєчасно
здійснювати його сплату на умовах
визначених контрактом.

Ціна товару, який поставляється в
рамках даного договору зазначається в
Додатках до Контракту (п.4.1), сплата за
товар здійснюється за кожну партію на
підставі Інвойсу продавця (п.4.3
контракту).

14.08.2009р. між ЗАТ «Кримський
винно-коньячний завод «Бахчисарай»
(покупець) та ТОВ «АРАЗ» Імишлинський
завод консервованих соків і коньяків
(продавець) укладено додаткову угоду до
контракту №05/09 від 26.05.2009, згідно якої
сторони дійшли згоди про те, що товар
поставлятиметься покупцю в наступному
асортименті, кількості та по цінах:
спирт коньячний 3 роки витримки, 62-68% в
кількості 108000 літрів (кількість літрів
абсолютного алкоголю 67500) по ціні 2,70
доларів США, на загальну суму 182250,00
доларів США; спирт коньячний 5 років
витримки, 62-68% в кількості 54000 літрів
(кількість літрів абсолютного алкоголю
33750) по ціні 2,85 доларів США, на загальну
суму 96187,50 доларів США.

Товар відвантажується залізничним
транспортом на умовах поставки
DAF-кордон України в редакції
Інкотермс-2000.

Порядок сплати: 50% вартості партії
товару протягом 20 банківських днів з
моменту перетину партією товару
кордону України, 50% вартості товару
протягом 75 банківських днів після
прибуття товару в пункт призначення та
оформлення вантажної митної
декларації на поставлений товар.

21.08.2009, на виконання вищезазначених
зобов'язань, ТОВ «АРАЗ» Імишлинський
завод консервованих соків і коньяків
було виставлено позивачу
рахунок-фактура (інвойс) №18 на суму
278437,50 доларів США на поставку
коньячного спирту 5-ти річної витримки
у кількості 54000л. (33750л. абсолютного
алкоголю) та коньячного спирту 3-х
річної витримки у кількості 108000л. (67500л.
абсолютного алкоголю).

Меморіальними валютними ордерами в
іноземній валюті №109_52 від 09.12.2009 та
№156_128 від 30.09.2009 позивачем перераховано
ТОВ «АРАЗ» Імишлинський завод
консервованих соків і коньяків 278437,50
доларів США.

В подальшому, з метою митного
оформлення позивачем 30.09.2009 подана
вантажна митна декларація №600000001/9/003844,
згідно якої було заявлено до
декларування та випуску у вільний обіг
(режим ІМ-40) спирт коньячний 5 років
витримки 54000л. та спирт коньячний 3 роки
витримки 108000л., вагою нетто 143412 кг.,
вартістю 278437,50 доларів США (ціна
договору 278437,50доларів США). Митна
вартість визначена за одиницею виміру
(кг.) становить 1,94 доларів США/кг. (2230284,38
грн. (графа 45) / 143412 кг. (графа 38) / 8,01 грн.
(графа 23).

Матеріалами справи підтверджується, що
на звороті декларації митної вартості
№600000001/9/003844 митний орган зобов'язав
декларанта подати додаткові документи
для підтвердження заявленої митної
вартості товару, згідно переліку
наведеному на зворотному аркуші.

На підтвердження заявленої декларації
митної вартості декларантом надані
наступні документи: сертифікат СТ-1
№АZUA 900620513 від 25.08.09р.; акт експертизи
№006205 від 25.08.2009р.; експортна декларація
№№01300/9080639, 01300/9080640, 01300/9080641 від 28.08.09р.;
протокол випробувань №130 від 24.08.2009р.;
специфікація №№38,39,40 від 24.08.09р.;
сертифікати №№17, 17-А, 17-в від 21.08.2009р.;
лист №1247 від 02.07.09р.; PRAICE №1/55 від
28.08.2009р.; калькуляція №1/56, 1/57 від 28.08.09р.;
платіжне доручення №2483 від 30.09.2009р.

Інших додаткових документів
декларантом не додано, про що зроблена
відповідна відмітка за підписом
декларанта.

У зв'язку з відмовою у митному
оформлені, Кримською митницею
оформлена Картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформлені
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№600000001/9/000291 від 01.10.2009, в якій зазначено,
що митна декларація не може бути
прийнята/товари не підлягають митному
оформленню/товари й транспортні засоби
не підлягають пропуску через митний
кордон України з причин: здійснено
корегування митної вартості товару
Рішення №600000013/2009/000219/1 від 01.10.2009.

Також в картці відмови було
зазначено вимоги, виконання яких
забезпечує можливість прийняття
митних декларацій, митного оформлення
чи пропуску цих товарів і транспортних
засобів через митний кордон України:
подати нову ВМД з урахуванням
корегування митної вартості, згідно
Рішення №600000013/2009/000219/1 від 01.10.2009.
Картки відмови були отримана
декларантом у день прийняття, про що
свідчать відповідні підписи
декларанта.

Заявою від 02.10.2009 вих.№1398 позивач
звернувся до Кримської митниці про
незгоду з митною вартістю, визначеною в
рішенні №600000013/2009/000219/1 та проханням,
відповідно до Порядку випуску товарів
у вільне використання під гарантійне
зобов'язання при ввезенні їх на митну
територію України, затвердженого
наказом ДМСУ №230 від 17.03.2008, про випуск
товарів у вільне використання під
гарантійні зобов'язання у вигляді
сплати до державного бюджету сум
податків та зборів (обов'язкових
платежів) відповідно до митної
вартості товарів визначених митницею

02.10.2009 позивачем подана вантажна митна
декларація №600000001/9/003884, згідно якої
було заявлено до декларування та
випуску у вільний обіг (режим ІМ-40)
спирт коньячний 5 років витримки 54000л.
та спирт коньячний 3 роки витримки
108000л., вагою нетто 143412 кг., вартістю 310500
доларів США. Митна вартість визначена
за одиницею виміру (кг.) становить 2,17
доларів США/кг. (2486794,50 грн. (графа 45) / 143412
кг. (графа 38)/ 8,009 грн. (графа 23). На
підставі чого, Кримською митницею
здійснене митне оформлення та товари
випущені у вільний обіг.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що заявлена позивачем митна вартість
товару, яка постачалася за
вищевказаним контрактом, та була
заявлена позивачем в поданих ним
митній декларації та декларації митної
вартості, підтверджується наданими
позивачем митному органу документами,
тобто, ціна договору була достатньо
підтверджена декларантом. Крім цього,
митним органом не було обґрунтовано
незастосування попередніх методів
визначення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій з огляду на їх правомірність
та обгрунтованість та вбачає за
доцільне зазначити про таке.

Відповідно до ч.1 ст.267 Митного кодексу
України встановлено, що митною
вартістю за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, є вартість
операції, тобто ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товари,
якщо вони продаються на експорт в
Україну, скоригована в разі потреби
відповідно до частини другої цієї
статті. Ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті, - це загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
які повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів на користь продавця
та/або на користь продавця через третіх
осіб, та/або на пов'язаних з продавцем
осіб. Такі платежі можуть бути
здійснені прямо або опосередковано
шляхом переказу грошей, акредитиву,
інкасування або за допомогою інших
розрахунків (вексель, передача цінних
документів тощо). Термін «ціна, що була
фактично сплачена або підлягає
сплаті»стосується тільки ціни
оцінюваних товарів. Дивіденди або інші
платежі покупця на користь продавця, не
пов'язані з оцінюваними товарами, не є
частиною митної вартості. Додавання до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, згідно з цією статтею
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Так, згідно зі статтею 266 МК визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних товарів
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; 4) на основі
віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість), 6) резервного. Основним є
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку
декларування митної вартості товарів
дає підстави вважати, що митні органи
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Зі змісту норм п. 14 Порядку
декларування митної вартості товарів
та ч. 4 ст. 266 МК України вбачається, що
позивач не зобов'язаний надавати
повний перелік документів, визначених
п. 11 зазначеного Порядку. При цьому
витребування таких документів може
мати місце тільки у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
29 травня 2012 року у справі № 21-91а12.

Як вірно встановлено судами попередніх
інстанцій, митний орган, витребувавши
документи, передбачені п. 11 Порядку
декларування митної вартості товарів,
не зазначив, які саме обставини ці
документи повинні підтвердити, а також
не надав доказів того, що документи,
подані позивачем для митного
оформлення товару, є недостатніми чи
такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації, а відтак
виключають визначення митної вартості
товару за першим методом.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів погоджує висновок судів
попередніх інстанцій про
протиправність рішення митниці щодо
застосування резервного методу
визначення митної вартості товару без
послідовного застосування попередніх
методів, як це встановлено ч. 5 ст. 266 МК
України.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Кримської митниці
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 13 січня
2011 року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: