Справа № 807/2219/14
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у
адміністративній справі

29 жовтня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2219/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань -
Приходько Т.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Секерня О.В.

представника відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою Управління Пенсійного
фонду України в Тячівському районі
Закарпатської області до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Тячівському районі Закарпатської
області звернулося до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до ОСОБА_3 про
стягнення з відповідача незаконно
отриманої пенсії в розмірі 41833,43 грн.

В ході судового розгляду представником
відповідача на адресу суду було
надіслано клопотання про закриття
провадження в даній адміністративній
справі з підстав вимог ст. 2442 та ст. 157
КАС України.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення даного
клопотання заперечила та просила суд у
його задоволенні відмовити, з мотивів
викладених нею у письмових
запереченнях з приводу даного
клопотання.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про дату час
та місце судового розгляду
повідомлявся належним чином, однак в
силу вимог ч. 2 ст. 128 КАС України його
неявка не є перешкодою для розгляду
справи, а тому розгляд даної справи
відбувається за відсутності
представника відповідача на підставі
наявних матеріалів адміністративної
справи.

Заслухавши думку представника
позивача, розглянувши подані документи
та матеріали справи, а також клопотання
представника відповідача про закриття
провадження у справі, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується клопотання,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду і
вирішення даного клопотання, суд
приходить до наступних висновків.

Так, як вбачається з матеріалів справи
та позовної заяви позивача, предметом
даного адміністративного спору є
стягнення з громадянина ОСОБА_3
соціальної пенсії по інвалідності
загального захворювання, яка була
отримана ним, як вважає позивач,
незаконним шляхом, оскільки
відповідачем не було повідомлено
органи пенсійного фонду про зайняття
ним підприємницькою діяльністю,
оскільки такий був зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності.

Також в обґрунтування своїх позовних
вимог, позивач посилається на вимоги ч.1
ст.50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якої передбачено,
що суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як передбачено ч.3 ст.6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суб'єкти владних повноважень
мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Згідно з п.4 ч.1 ст.18 КАС України всі
адміністративні справи щодо спорів
фізичних осіб з суб'єктами владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг, предметно
підсудні адміністративним судам.

Відповідно до ч.2 ст.21 КАС України
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Положення ст.50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на яку посилається
позивач в обґрунтування своїх вимог, не
передбачають норм, які б надавали
органам пенсійного фонду право
звертатись із позовом про стягнення з
громадянина сум надміру виплачених
пенсій до адміністративного суду.

Відповідно до п.1 ст.3 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

За вказаного, з урахуванням правової
позиції, висловленої Верховним Судом
України у постановах від 18 червня 2013
року №№ 21-204а13, 21-124а13, слід дійти
висновку, що даний спір не підпадає під
юрисдикцію адміністративних судів,
провадження у справі підлягає закриттю
на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Як передбачено приписами ч.1 ст.2442 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Одночасно суд звертає увагу, що
постановою Пленуму ВАСУ №2 від 14.02.2014
року "Про внесення змін до постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України № 8 від 20 травня 2013 року "Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів" пункт 16.2
постанови ВАСУ № 8 від 20 травня 2013 року
"Про окремі питання юрисдикції
адміністративних судів", що передбачав
право управління Пенсійного фонду
України на звернення до суду з позовами
про стягнення надміру виплачених
коштів в порядку адміністративного
судочинства, яке випливало зі
здійснення суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, виключено, як такий, що не
належить до юрисдикції
адміністративних судів.

Слід зазначити, відповідно до ч.1 ст.15
Цивільного процесуального кодексу
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.2 ст.3 Цивільного
процесуального кодексу України у
випадках, встановлених законом, до суду
можуть звертатися органи та особи, яким
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси.

Як встановлено ч.2 ст.22 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
місцеві загальні суди розглядають
цивільні, кримінальні, адміністративні
справи, а також справи про
адміністративні правопорушення у
випадках та порядку, передбачених
процесуальним законом.

За суб'єктним складом сторін та
сутністю спору дана справа підлягає
розгляду загальними судами у порядку,
визначеному нормами Цивільного
процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до переконливого висновку,
що клопотання представника
відповідача про закриття провадження у
справі слід задовольнити, а
провадження в адміністративній справі
за позовною заявою Управління
Пенсійного фонду України в Тячівському
районі Закарпатської області до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості - закрити
з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.157 КАС
України.

Відповідно до ч. 2 ст.157 КАС України слід
роз'яснити позивачу, що розгляд таких
справ віднесено до юрисдикції
місцевого загального суду.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 157,160,165,244-2 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача
про закриття провадження у справі -
задовольнити.

Провадження в адміністративній справі
за позовною заявою Управління
Пенсійного фонду України в Тячівському
районі Закарпатської області до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості -
закрити.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даної
справи віднесено до юрисдикції
місцевого загального суду.

Копію ухвали надіслати сторонам у
справі.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
передбаченому ст. 254 КАС України, та
може бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Закарпатський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, встановлені ст. 186 КАС України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення (копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції).

СуддяC.А. Гебеш