Справа № 2а-1970/11
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
Справа №
171116/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді:
Гулида Р.М.

суддів:
Каралюса В.М., Кузьмича С.М..,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області на постанову Шевченківського
районного суду м. Львова від 06.02.2012 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області про зобов'язання
провести нарахування та виплату
пенсії,-

В С Т А Н О В
И В :

27.10.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до ГУПФУ, в
якому просив зобов'язати відповідача
здійснити нарахування та виплату
пенсії відповідно до ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 01.01.2011 року.

В обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що вона є інвалідом
ІІ групи, віднесена до першої категорії
постраждалих внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС. Відповідач
нараховує пенсію позивачу за рахунок
коштів державного бюджету виходячи з
постанови Кабінету Міністрів України
№1 від 03.01.2002 року, постанови Кабінету
Міністрів України №894 від 13.07.2004 року,
постанови Кабінету Міністрів України
№530 від 28.05.2008 року, постанови Кабінету
Міністрів України №654 від 16.07.2008 року,
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від
28.12.2007 року, якими встановлено базову
величину для обчислення відповідних
пенсій та поетапне збільшення їх
розміру, що на думку позивача
суперечить чинному законодавству,
оскільки такий розмір пенсій є значно
меншим, ніж це передбачено Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Львова від 06.02.2012 року позов з
01.01.2011 року по 26.04.2011 року залишено без
розгляду.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 06.02.2012 року позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії відповідача.
Зобов»язано ГУПФУ нарахувати та
виплатити позивачу додаткову пенсію за
шкоду з 27.04.2011 року по 22.07.2011 року на
підставі положень ст.ст.49,50,67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, ГУПФУ подало
апеляційну скаргу в якій просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та винести нове рішення, яким
в задоволенні позову відмовити в
повному обсязі. В обґрунтування
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення норм
матеріального і процесуального права
при винесенні судом постанови.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
матеріалах справи доказами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення. При цьому суд
виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є особою, що постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Її віднесено до категорії 1, що
підтверджується копією посвідчення та
вкладки до посвідчення наявних у
матеріалах справи. З копії довідки МСЕК
вбачається, що позивачу встановлено ІI
групу інвалідності на захворювання, що
пов'язано з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивач
знаходиться на обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України у
Львівській області.

Право позивача на одержання пенсії для
інвалідів за вказаний період, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, відповідачем не
оспорюється та доказуванню не підлягає
у відповідності до ст.72 ч.3 КАС України.

Відповідно до ст. 50 даного Закону
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, інвалідам II групи, віднесеним
до першої категорії, виплачується у
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.
Порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою,
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачу застосуванню підлягають не
постанова Кабінету Міністрів України
«Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян» №654 від 16.07.2008
року, постанова Кабінету Міністрів
України №894 від 13.07.2004 року, постанова
Кабінету Міністрів України №1293 від
27.12.2005 року, оскільки остання істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав позивача згідно ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч. 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, однак надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону, в тому числі й
інших законів, якими встановлено
розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статі 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» випливає, що під час
визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку, що положення ч.3 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом. Разом
з тим, наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії позивачу
повинен проводитись, виходячи з нового
розміру мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції щодо наявності законних
підстав для визнання неправомірними
дій ГУПФУ щодо відмови в перерахунку
позивачу пенсії згідно з ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком.

Вищенаведене також підтверджується
тим, що положення Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік», яким були
внесені зміни до ст. 50Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» були
визнані неконституційними з 22.05.2008 року
тобто з дня ухвалення рішення
Конституційного Суду України № 10 - рп
від 22.05.2008 року.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року. Вказані зміни
в законодавстві неконституційними не
визнавались.

Відтак, до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто до 23 липня 2011
року, у справах щодо розміру пенсії
слід застосовувати положення ст.50, ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, суд першої
інстанції в повному обсязі захистив
права та законні інтереси позивача як
постраждалого від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, інваліда ІI групи, а
тому апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200 п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі Львівської
області залишити без задоволення, а
постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 06.02.2012 року у справі №
2а-1970/2011 - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий :
Гулид Р.М.

Судді :
Каралюс В.М.

Кузьмич С.М.