Справа № 811/3870/13-а
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

811/3870/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2014 року

справа № 811/3870/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Іванова С.М. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 рок по справі № 811/3870/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергобуд-СПМ" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем на підставі висновку акта перевірки про порушення позивачем п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 199765,00 грн. Також, зазначив, що господарські операції з контрагентом – ТОВ “Будівельна компанія “Стройбуд” мали реальний характер, підтверджені належними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку. Угоди, укладені між позивачем та ТОВ “Будівельна компанія “Стройбуд”” недійсними у судовому порядку не визнавались, загальні вимоги які передбачені вимогами Цивільного кодексу України були дотримані.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Кіровоградська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що господарські операції позивача з контрагентом – ТОВ “Будівельна компанія “Стройбуд” не мали реального характеру, так як укладені правочини є нікчемними. Тому, винесене за результатами перевірки податкове повідомлення –рішення, прийняте згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак адміністративний позов не підлягає задоволенню.

У судове засідання позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду апеляційної скарги, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, не прибули, про причини неприбуття не повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Справа розглянута у відповідності до приписів частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, ТОВ “Енергобуд-СПМ” зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 06.07.2012 року (а.с.25). Види діяльності за КВЕД: будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій; будівництво водних споруд; будівництво інших споруд, н.в.і.у.; монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; будівництво доріг і автострад; будівництво трубопроводів; будівництво житлових і нежитлових будівель (а.с.25). Відповідно до ліцензії серії АЕ №181626, виданої 16.10.2012 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, позивач має право на проведення господарської діяльності, пов’язаної із створенням об’єктів архітектури, згідно переліку (а.с.24,26).

На підставі наказу Кіровоградської ОДПІ №1023 від 29.10.2013 року посадовою особою податкового органу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ “Енергобуд-СПМ” з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ “Будівельна компанія “Стройбуд” за травень 2013 року, результати якої оформлено актом № 42/11-23-22-05/38268315 від 31.10.2013 року (а.с.32-40).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Частинами 1, 2 ст.9 Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов’язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Частиною 1 статті 3 Господарського кодексу України встановлено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб’єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статтею 198 Податкового кодексу України.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльні платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенні таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативної або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податкової накладною.

Відповідно до пункту 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби сумі податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на фактично отриманий товар (роботи, послуги), що призначений для використання у власній господарській діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2013 року позивачем до Кіровоградської ОДПІ подано податкову декларацію з ПДВ за травень 2013 року, в якій задекларовано податковий кредит в розмірі 473103,00 грн.(а.с.73-74), до складу якого включено, зокрема, ПДВ у сумі 199764,8 грн. за податковими накладними, виписаними ТОВ “Будівельна компанія “Стройбуд” (а.с.75).

28.05.2013р. між ПАТ “Енергопостачальна компанія “Житомиробленерго” (замовник за договором) та ТОВ “Енергробуд-СПМ” укладено договір підряду капітального будівництва №28/05 від 28.05.2013р. Відповідно до умов договору підрядник зобов’язується своїми силами, відповідно до проектно-кошторисної документації виконати будівельно – монтажні роботи, а саме – реконструкцію двох КЛ-10кВ від ПС 110/10 кВ “АЗЧ” до ТП -512 в м. Житомирі (а.с.130-136).

24.05.2013 року між ТОВ “Енергобуд-СПМ” (замовник за договором) та ТОВ “Будівельна компанія “Стройбуд” (виконавець за договором) укладено договір підряду №24/05-2013. Відповідно до умов даного договору виконавець зобов’язується з власних матеріалів на власний ризик та у передбачений договором строк виконати роботи з будівництва споруд електропостачання (а.с.144-147).

Крім того, з метою виконання договору укладеного між позивачем та ПАТ “Енергопостачальна компанія “Житомиробленерго” , 29.05.2013 р. між позивачем та ТОВ “Будівельна компанія “Стройбуд” (виконавець) укладено Додаткову угоду до Договору підряду №24/05-2013, відповідно до умов якої Виконавець зобов’язується прийняти належним чином об’єкт для реконструкції - реконструкцію двох КЛ-10кВ від ПС 110/10 кВ “АЗЧ” до ТП -512 в м. Житомирі (а.с.148).

Судом першої інстанції встановлено, що долучені до матеріалів копії первинних документів, а саме: локальний кошторис (а.с.149-156), акти прийому виконаних будівельних робіт (а.с.157-161,164-168), довідки про вартість виконаних будівельних робіт (а.с.162-163), акт надання послуг (а.с.72 зв.бік) та податкова накладна (а.с.72) свідчать про фактичне виконання сторонами умов договору та Додаткової угоди.

На дату складання податкових накладних ТОВ “Будівельна компанія “Стройбуд” було зареєстроване як юридична особа у встановленому порядку та як платник податку на додану вартість на підставі свідоцтва (а.с.122-127). Відповідно до ліцензії серії АГ №183101, виданої 28.12.2012 р. Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, ТОВ “Будівельна компанія “Стройбуд” має право на проведення господарської діяльності, пов’язаної із створенням об’єктів архітектури (за переліком робіт згідно додатком) (а.с.128-129).

Крім того, судом враховано, що ТОВ “Будівельна компанія “Стройбуд”, на виконання ухвали суду, надано копії трудових договорів, відповідно до яких встановлено, що підприємством залучались для виконання робіт з будівництва споруд електропостачання наймані працівники (а.с.184-192) та копію податкового розрахунку форми 1-ДФ за ІІ квартал 2013 року, відповідно до якого встановлено, що підприємством проводились відповідні відрахування (а.с.194).

Зазначені первинні документи повністю підтверджують реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ “Будівельна компанія “Стройбуд” та спростовують висновок податкового органу щодо нікчемності укладених угод.

Крім того, відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції, вірно дана правова оцінка обставинам у справі; судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, що згідно ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 р. по справі № 811/3870/13-а – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2014 р. по справі № 811/3870/13-а – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: А.В. Шлай