Справа № 751/4932/14
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/4932/14
Головуючий у 1-й інстанції: Мороз
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській
Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області на
постанову Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 17 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області до
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про визнання
незаконною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року позивач - Головне
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області звернулось до
Новозаводського районного суду м.
Чернігова з адміністративним позовом
про визнання постанови про накладення
штрафу від 13.05.2014 року такою, що
суперечить нормам чинного
законодавства; скасування постанови
про накладення штрафу від 13.05.2014 року.

Постановою Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 17 червня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в яких просить скасувати
постанову Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 17 червня 2014 року
та винести нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити. Свої вимоги
апелянти обґрунтовують тим, що судом
першої інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення було допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області -
задовольнити, постанову
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 24 червня 2014 року -
скасувати та прийняти нову, якою
адміністративний позов Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області задовольнити.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що лист
боржника про відсутність бюджетних
коштів не є беззаперечним доказом
неможливості виконання рішення суду,
інших доказів поважності причини
невиконання рішення суду державному
виконавцю не надано, тому постанова
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І. про
накладення штрафу від 13 травня 2014 року
є законною і підстав для її скасування
немає.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони суперечать
нормам чинного законодавства, виходячи
з наступного.

Судом встановлено та убачається з
матеріалів справи, що постановою
Новозаводського районного суду міста
Чернігова від 18 жовтня 2011 року
зобов'язано Головне управління
Пенсійного Фонду України в
Чернігівській області перерахувати та
виплатити ОСОБА_3 пенсію по
інвалідності в розмірі 130 відсотків
мінімального розміру пенсії,
передбаченої для інвалідів з числа
солдатів і матросів строкової служби
ІІ групи(тобто, три з половиною
мінімальних пенсій за віком),
відповідно до вимог ст. 22 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» та ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 20.03.2011 року по 22.07.2011 року та
виплатити недоплачену різницю пенсії з
урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 червня 2013
року постанова Новозаводського
районного суду міста Чернігова від
18.10.2011 року залишена без змін.

На виконання виконавчого листа 2-а-12107/11
виданого 27 серпня 2013 року
Новозаводським районним судом міста
Чернігова, державним виконавцем 25.10.2013
року відкрито виконавче провадження та
надано строк для добровільного
виконання судового рішення в триденний
строк з дня винесення постанови (а.с. 27).

Ухвалою Київського адміністративного
апеляційного суду від 27.02.2014 року №12107/11
(751 /9381/13-а, 6а/751/186/13) було задоволено
апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області та скасовано
ухвалу Новозаводського районного суду
м. Чернігова №751/9381/13-а від 03.10.2013 року і
прийнято нову ухвалу якою в
задоволенні подання державного
виконавця про зміну способу та порядку
виконання рішення суду №2-а-12107/11
відмовлено (а.с.25-26).

20.03.2014 року державним виконавцем
направлено вимогу щодо виконання
рішення суду в повному обсязі та
надання копій підтверджуючих
документів ( а. с. 24).

27.03.2014 року Головне управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області надало
відповідь № 1576/03 (а.с.23) і копію
розрахунку на доплату пенсії.

09.04.2014 року державним виконавцем
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І.
винесено постанову про накладення
штрафу в сумі 680 грн. 00 коп. (а.с.22) і
боржнику направлено вимогу про
виконання рішення суду (а.с.21).

13.05.2014 року за не виконання рішення суд
без поважних причин на Головне
управління ПФУ в Чернігівській області
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І.
відповідно до ст.ст.11, 89 Закону України
«Про виконавче провадження» винесено
постанову про накладено штраф в сумі 1360
грн..

Вважаючи, вказану постанову
протиправною, позивач звернувся до
адміністративного суду з даним
позовом.

Обговорюючи правомірність вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Виконання рішень за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення
здійснюється відповідно до статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження».

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 89 вказаного
Закону у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 2 статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

З наведеного вбачається, що постанова
про накладення штрафу за невиконання
судового рішення може бути винесена
лише при умові, що судове рішення не
виконано без поважних причин, тобто
коли боржник мав реальну можливість, у
тому числі і фінансову, виконати судове
рішення, проте не зробив цього.

Відповідно до листів Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області від 19.09.2013 року
№1783/03 та 27.03.2014 року №1576/03 Пенсійним
фондом відповідно до постанови
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 18.10.2011 року, ухвали
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.06.2013 року
та постанови про відкриття виконавчого
провадження від 06.09.2013 року, ОСОБА_3 у
вересні 2013 року проведено перерахунок
по інвалідності в розмірі 130 відсотків
мінімального розміру пенсії,
передбаченої для інвалідів з числа
солдатів і матросів строкової служби
ІІ групи (тобто, три з половиною
мінімальних пенсій за віком),
відповідно до вимог ст. 22 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» та ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 20.03.2011 року по 22.07.2011 року.
Різниця в пенсії в сумі 7 456,45 грн.
нарахована на додаткову відомість на
вересень 2013 року (а.с.7, 23). Проте
зазначені виплати не були фактично
проведені у зв'язку з відсутністю
відповідного фінансування з
Державного бюджету України та буде
можлива за наявності відповідного
фінансування.

Суд першої інстанції посилання
суб'єкта владних повноважень на
відсутність коштів, як на причину
невиконання своїх зобов'язань, не взяв
до уваги, оскільки відповідно до
виконання рішення Європейського суду з
прав людини у справі «Кечко проти
України» вказано, що така відмова є
свавільною та незаконною.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна,
оскільки частиною 2 статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачена відповідальність за
невиконання судового рішення, а не за
неповідомлення про виконання судового
рішення

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку про те, що позивач
судове рішення у частині, яку він
повинен був і міг виконати, виконав,
провівши відповідні перерахунки
доплат до пенсії ОСОБА_3.

Відповідно до положень підпункту 4
пункту 2.1 Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах та районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 року N 8-2, основними завданнями
управління, зокрема, є забезпечення
своєчасного і в повному обсязі
фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Тобто, виплати пенсій та інших виплат
здійснюються районним управлінням
Пенсійного фонду України виключно за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством. Інших
фінансових можливостей, крім
зазначених, для здійснення виплат
управління не має.

Підпунктом 2 пункту 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою Пенсійного
фонду України від 27 червня 2002 року
встановлено, що планування у
відповідному регіоні доходів та
видатків коштів Фонду віднесено до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі.

Відповідно до пункту 4 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 жовтня 2007 року №1261, Пенсійний
фонд України готує пропозиції щодо
формування та реалізації державної
політики у сфері пенсійного
забезпечення та соціального
страхування, бере у межах своїх
повноважень участь у розробленні
прогнозних показників економічного і
соціального розвитку України та
проекту Державного бюджету України,
планує свої доходи та видатки, здійснює
ефективний розподіл фінансових
ресурсів для пенсійного забезпечення,
розробляє проект бюджету Пенсійного
фонду України, складає звіт про його
виконання та подає їх в установленому
порядку Міністру праці та соціальної
політики для внесення на розгляд
Кабінету Міністрів України.

З наведеного вбачається, що до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в районах питання
планування доходів та видатків не
віднесено, а виплати пенсій та інших
платежів, управління здійснює виключно
у межах фінансових ресурсів, виділених
Пенсійним фондом України.

Враховуючи викладене, невиконання
судового рішення в частині виплати
грошових коштів при відсутності
відповідного фінансового забезпечення
та фактичної відсутності таких коштів
у боржника, не може вважатися
невиконанням судового рішення без
поважних причин, оскільки боржник не
мав, і це встановлено судовими
рішеннями, фінансової можливості
протягом встановленого державним
виконавцем семиденного та, повторного
строку виконати судове рішення в цій
частині.

Накладення за таких обставин штрафу на
боржника ще більше ускладнює його
фінансове становище та ще більше
утруднює виконання судового рішення
про виплату доплати до пенсії.

Посилання суду першої інстанції на
відповідні рішення Європейського суду
з прав людини щодо неможливості
посилання державним органом при
виконанні судових рішень на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань
безпідставні, оскільки у даному
випадку мова не йде про звільнення
управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі від виконання
рішення суду, а про оцінку причин
такого невиконання та про наявність
підстав для накладення штрафу.

Викладені вище висновки повністю
узгоджуються із висновками Вищого
адміністративного суду України,
викладеними у постановах від 27 серпня
2014 року №К/9991/40466/12 та від 19 вересня 2014
року №К/800/60807/13.

Відтак, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів апеляційної інстанції
дійшла висновку про обґрунтованість
вимог позивача щодо визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафу від 13.05.2014 року.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було не вірно встановлено
фактичні обставини справи, застосовано
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до ухвалення
неправомірного рішення. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області - задовольнити,
постанову Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 17 червня 2014 року -
скасувати та прийняти нову, якою
адміністративний позов задовольнити.

Керуючись ст. ст. 71, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області - задовольнити.

Постанову Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 17 червня 2014 року -
скасувати та прийняти нову, якою
адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області від 13.05.2014 року про накладення
на Головне управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області
штрафу.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя

Пилипенко О.Є.

Судді:

Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.