Справа № 743/840/14-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 743/840/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області на постанову
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 11.07.2014 у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області, відділу примусового виконання
рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області, головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області ОСОБА_3, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
районної державної адміністрації
Чернігівської області про визнання
незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду першої
інстанції із позовом, в якому просила:
визнати незаконною та скасувати
постанову від 13.06.2014 головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області ОСОБА_3 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження № 43687874.

Постановою Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 11.07.2014
позовні вимоги задоволено: постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області ОСОБА_3 від 13.06.2014
(ВП № 43687874) про відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2518/2-а-3256/11, виданого 04.02.2013
Ріпкинським районним судом
Чернігівської області про стягнення з
управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
районної державної адміністрації
Чернігівської області на користь
ОСОБА_2 нарахованої, але не виплаченої
щомісячної грошової допомоги у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів
харчування в розмірі 3 108, 15 грн. визнано
протиправною (незаконною); в
задоволенні решти вимог ОСОБА_2 до
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області відмовлено; в
задоволенні вимог ОСОБА_2 до відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області та головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області ОСОБА_3 про
визнання незаконною та скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позову відмовити
повністю.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
постановою Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 15.04.2011
(справа № 2518/2-а-3256/11), яка залишена без
зміни ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.07.2013 позов
задоволено: визнано протиправними дії
УПСЗН Ріпкинської РДА щодо обрахування
розмірів та виплати ОСОБА_2 у занижених
розмірах щомісячної грошової допомоги
у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування, передбаченої ч. 1
ст. 37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 01.08.2010 по 15.04.2011,
у розмірі 40 % мінімальної заробітної
плати; зобов'язано УПСЗН Ріпкинської
РДА перерахувати та виплатити ОСОБА_2
щомісячну грошову допомогу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування, передбачену ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 01.08.2010 по 15.04.2011 у розмірі 40 %
мінімальної заробітної плати, який
визначається виходячи із ст. 53 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік», ст. 22 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» й
ст. 2 Закону України «Про встановлення
прожиткового мінімуму та мінімальної
заробітної плати», з обов'язковим
урахуванням фактично виплачених
коштів.

На виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області перебував виконавчий лист №
2518/2-а-3256/2011, виданий 04.02.2013 Ріпкинським
районним судом Чернігівської області
про зобов'язання УПСЗН Ріпкинської РДА
перерахувати та виплатити ОСОБА_2
щомісячну грошову допомогу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування, передбачену ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 01.08.2010 по 15.04.2011 у розмірі 40 %
мінімальної заробітної плати, який
визначається виходячи із ст. 53 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік», ст. 22 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» й
ст. 2 Закону України «Про встановлення
прожиткового мінімуму та мінімальної
заробітної плати», з обов'язковим
урахуванням фактично виплачених
коштів.

При цьому, у вказаному виконавчому
листі зазначено, що постанова
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 15.04.2011
набрала чинності 23.08.2012.

Ухвалою Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 10.12.2013, яка
набрала законної сили 16.12.2013 (справа №
743/1963/13-а) подання головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області ОСОБА_3 про зміну способу та
порядку виконання постанови суду
задоволено: змінено спосіб та порядок
виконання постанови Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 15.04.2011 (справа № 2518/2-а-3256/11), на
підставі якої був 04.02.2013 виданий
Ріпкинським районним судом
Чернігівської області виконавчий лист
в частині зобов'язання УПСЗН
Ріпкинської РДА перерахувати та
виплатити ОСОБА_2 щомісячну грошову
допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування,
передбачену ч. 1 ст. 37 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за період
з 01.08.2010 по 15.04.2011 у розмірі 40 %
мінімальної заробітної плати, який
визначається виходячи із ст. 53 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік», ст. 22 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» й
ст. 2 Закону України «Про встановлення
прожиткового мінімуму та мінімальної
заробітної плати», з обов'язковим
урахуванням фактично виплачених
коштів; встановлено в цій частині
наступний спосіб виконання постанови
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 15 квітня 2011
року (справа № 2518/2-а-3256/11), а саме:
стягнути з УПСЗН Ріпкинської РДА на
користь ОСОБА_2 нарахованої, але не
виплаченої щомісячної грошової
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування,
передбаченої ч. 1 ст. 37 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 3
108, 15 грн.

12.02.2014 ОСОБА_2 з відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області, поштою надійшла постанова
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області ОСОБА_3 від 04.02.2014
про повернення виконавчого документа
стягувачеві з виконавчим листом,
виданим Ріпкинським районним судом
Чернігівської області 04.02.2013 по
адміністративній справі № 2518/2-а-3256/2011,
та ухвалою Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 10.12.2013 по
адміністративній справі № 743/196313-а.
Підставою повернення ОСОБА_2
виконавчих документів державний
виконавець зазначив підвідомчість.

13.03.2014 позивач звернулась з письмовою
заявою, виконавчим листом, виданим
Ріпкинським районним судом
Чернігівської області 04.02.2013 по
адміністративній справі № 2518/2-а-3256/2011,
завіреною судом копією ухвали
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 10.12.2013 по
адміністративній справі № 743/1963/13-а та
фотокопією постанови від 04.02.2014 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві до управляння Державної
казначейської служби України у
Ріпкинському районі Чернігівської
області для примусового виконання
рішення суду, ухваленого на її користь.

28.03.2014 на адресу ОСОБА_2 поштою з
управляння Державної казначейської
служби України у Ріпкинському районі
Чернігівської області надійшов лист
від 21.03.2014 за № 06-20/82, яким позивачу було
відмовлено у прийнятті на виконання
вказаних виконавчих документів та їх
повернення їй, послалось на те, що
примусове виконання за вищевказаними
виконавчими документами мають
здійснювати органи Державної
виконавчої служби України, оскільки
постанова суду по адміністративній
справі № 2518/2-а-3256/2011, для виконання якої
і були видані ці виконавчі документи,
набрала законної сили 23.08.2012, тобто до
набрання чинності Законом України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень».

15.05.2014 з письмовою заявою та тими ж таки
виконавчими документами позивач
звернулась до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Чернігівській області для
примусового виконання рішення суду,
ухваленого на її користь.

27.05.2014 на адресу ОСОБА_2 поштою з
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Чернігівській області надійшов лист
від 20.05.2014 за № 15-19/323/5306, в якому
вказувалось, що згідно п. 24 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №
45, документи стягувачів, на користь
яких прийняті рішення про стягнення
коштів з рахунків боржника, подаються
до органу Казначейства, в якому
обслуговується боржник. В Головного
управління Державної казначейської
служби України у Чернігівській області
не відкрито рахунку боржника -
управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
районної державної адміністрації
Чернігівської області. Також, Головне
управління наголосило у своїй
відповіді, що відповідно до п. 3 розділу
2 Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»
виконавчі документи за рішенням суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені ч. 1 ст. 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом (до
01.01.2013), подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом (16.10.2013).

06.06.2014 позивач повторно звернулась з
письмовою заявою все з тими ж
виконавчими документами та копією
листа від 20.05.2014 № 15-19/323/5306 Головного
управління Державної казначейської
служби України у Чернігівській області
до відділу примусового виконання
рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області для примусового виконання
рішення суду, ухваленого на її користь.

17.06.2014 поштою ОСОБА_2 з відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області надійшла
постанова від 13.06.2014 головного
державного виконавця даного відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області ОСОБА_3 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження за виконавчим листом,
виданим Ріпкинським районним судом
Чернігівської області 04.02.2013 по справі
№ 2518/2-а-3256/2011. Підставою відмови
відкриття виконавчого провадження
державний виконавець зазначив, що
відповідно до ст. 3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за яким
є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що оскільки ухвала
Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 10.12.2013
встановлює новий порядок виконання
судового рішення шляхом стягнення з
державного органу коштів, а виконавчий
лист, який був повернутий позивачу
відповідачем виданий після набрання
чинності Законом України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», то і виконуватись такий
виконавчий лист повинен органом, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, а тому позов підлягає
задоволенню лише частково.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
головний державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області ОСОБА_3 при
поверненні позивачу виконавчого листа
виданого 04.02.2013 Ріпкинським районним
судом Чернігівської області у справі №
2518/2-а-3256/2011 діяв в межах наданих йому
повноважень і діючого законодавства.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
обґрунтованими та не погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України рішення суду ухвалюється
іменем України та є обов'язковим для
виконання.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV
передбачено, що виконавче провадження,
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», який набрав чинності
01.01.2013, держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є: державний
орган; державні підприємство, установа,
організація (далі - державне
підприємство); юридична особа,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
строки, встановлені Законом України
«Про виконавче провадження», із заявою
про виконання рішення суду. Разом із
заявою стягувач подає до центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, документи та
відомості, необхідні для перерахування
коштів, згідно з переліком,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до положень Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
з державного та місцевих бюджетів або
боржників, затвердженого постановою КМ
України від 03.08.2011 № 845, безспірним
списанням - є операції з коштами
державного та місцевих бюджетів, що
здійснюються з метою виконання рішень
про стягнення коштів Казначейством та
його територіальними органами без
згоди (подання) органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету,
боржників, органів місцевого
самоврядування та/або державних
органів на підставі виконавчих
документів.

Згідно з п. 24, п. 25 вищевказаного Порядку
стягувачі, на користь яких прийняті
рішення про стягнення коштів з
рахунків боржника, подають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник, документи, зазначені у п. 6
цього Порядку. Безспірне списання
коштів з рахунка боржника здійснюється
в першочерговому порядку.

Враховуючи вищевикладене та норми
чинного законодавства, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення про
стягнення коштів з державних органів,
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ має виконуватися
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, а не
Державною виконавчою службою. А тому
позивачу необхідно звертатися з
виконавчим листом, виданим Ріпкинським
районним судом Чернігівської області
04.02.2013 саме до органів Державної
казначейської служби України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
оскаржувана постанова про відмову у
відкритті виконавчого провадження №
43687874 прийнята у відповідності до вимог
чинного законодавства, а тому в
задоволенні позову необхідно
відмовити в повному обсязі.

Також, колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що вимоги про скасування
вищевказаної постанови державного
виконавця виходять за межі повноважень
суду, оскільки відповідно до ст. 162 КАС
України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень. Враховуючи
викладене, колегія суддів зазначає, що
суд за наявності правових підстав
наділений повноваженнями скасовувати
рішення суб'єкта владних повноважень, в
тому числі постанов державного
виконавця. Однак, в даному випадку
підстав для скасування постанови від
13.06.2014 про відмову у відкритті
виконавчого провадження № 43687874 немає.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу, що помилка в графах «назва
документа» у вступній та резолютивній
частинах оскаржуваної постанови
державного виконавця не є підставою
для визнання такої постанови
незаконною.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що відповідно до
п. 24 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
затверджено постановою КМ України від
03.08.2011 № 845 стягувачі, на користь яких
прийняті рішення про стягнення коштів
з рахунків боржника, подають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник, документи, зазначені у пункті 6
цього Порядку.

Згідно з п. 5 вказаного Порядку дії
органів Казначейства з виконання
виконавчих документів можуть бути
оскаржені до Казначейства або суду.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача є
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем надано до суду докази, що
спростовують правомірність рішення
суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції вирішив скасувати її та
ухвалити нове рішення, оскільки судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 202, 205,
207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області задовольнити.

Постанову Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 11.07.2014
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області, відділу примусового виконання
рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області, головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області ОСОБА_3, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
районної державної адміністрації
Чернігівської області про визнання
незаконною та скасування постанови
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.