Справа № 872/12292/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2014 рокусправа № 804/6861/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат» на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
червня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства «Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат» до
Дніпропетровської митниці Державної
митної служби України про визнання
протиправним та скасування рішення
№110050000/2012/000164/2 та картки відмови
№110050004/2012/10177 від 04.12.2012 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
червня 2013 року у задоволенні позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства «Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат»
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Публічне акціонерне
товариства «Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат»
подало апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскарженої постанови, не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 03.12.2012 декларант
позивача (відповідно до договору № 2
від 13 січня 2012 року) товариство з
обмеженою відповідальністю «БРОК
БІЗНЕС ГРУП» подало до
Дніпропетровської митниці декларацію
на товари № 110050004/2012/200145 від 03.12.2012 для
митного оформлення товару, який
надійшов на адресу відкритого
акціонерного товариства «Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат» на
підставі зовнішньоекономічного
контракту № 5481-09 від 24.07.2012, укладеного
з компанією VEGA INDUSTRIES LTD,
(Великобританія), а саме: «куль мелючих
GROCK G11, Cr 10-12%, C.2.8-3.2%, твердість 64-68Hrc».

Митна вартість товару була
заявлена позивачем шляхом подання
документів згідно пункту 2 статті 53
Митного кодексу України та декларації
митної вартості за ціною договору
(основний метод) відповідно до статті 58
Митного кодексу України, а саме: 1,49
доларів США/кг.

За результатами контролю
співставлення та контролю із
застосуванням системи управління
ризиками посадовою особою
Дніпропетровської митниці відповідно
до статті 337 Митного кодексу України на
першому аркуші декларації митної
вартості здійснено запис, що подані
позивачем документи не містять всіх
даних або містять розбіжності до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості.

Також судом першої інстанції
встановлено, що між відкритим
акціонерним товариством «Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат» та
Дніпропетровською митницею до
прийняття Рішення про коригування
заявленої митної вартості товару №
110050000/2012/0000164/2 від 04.12.2012, було проведено
консультацію.

Відповідачем запропоновано позивачу
для підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів надати додаткові
документи. 04 грудня 2012 року декларантом
позивача було повідомлено про те, що
затребувані документи надати
можливості декларант не має.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення
про коригування митної вартості
товару, відкритому акціонерному
товариству «Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат» було
відмовлено в митному оформленні та
видано Картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 110050004/2012/10177 від 16.11.2012. , а
товар випущено у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання відповідно до
п.7 статті 55 та статті 313 МКУ за ЕМД №
110050004/2012/200152 від 04 грудня 2012 року з
митною вартістю визначеною
декларантом та забезпечення сплати
різниці між сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю,
визначеною декларантом, та сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю, визначеною митним
органом відповідно до прийняття
рішення про коригування митної
вартості № 110050000/2012/0000164/2 від 04.12.2012.

Судом першої інстанції встановлено, що
11 лютого 2013 року товариством з
обмеженою відповідальністю «БРОК
БІЗНЕС ГРУП» на адресу Державної
митної служби України було подано лист
про анулювання рішення про коригування
митної вартості товару (лист від 10.12.2012
№ 01-08/675).

Державною митною службою України
вищевказаний лист було розглянуто та
за результатами розгляду було надано
відповідь (лист №17-10-2/1471 від 20.02.2013), в
якій товариство з обмеженою
відповідальністю «БРОК БІЗНЕС ГРУП»
повідомлено про відсутність у
Державної митної служби України
підстав для перегляду рішення
Дніпропетровської митниці про
коригування митної вартості товару
№110050000/2012/0000164/2 від 04.12.2012.

Як зазначено ст. 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
може здійснюватися за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передає процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості.

До того ж дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
визначення митної вартості.

Відповідно до частин 4, 5 статті 58
Митного кодексу України, митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу
України визначено, які витрати
(складові митної вартості), додаються
при визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, якщо вони
не включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті.

У відповідності до Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за
митними органами зберігається право
перевіряти інформацію імпортерів щодо
визначення митної вартості, з точки
зору її повноти і правильності (стаття
17 та додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

Статтею 54 Митного кодексу України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1 та 2 статті 58 Митного
кодексу України визначено, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування (ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України).

Відповідно до положень статті 52
Митного кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товарів, зобов'язані
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Суд першої інстанції правомірно
вважає, що подані позивачем до митниці
документи для підтвердження митної
вартості товару по першому методу за
ціною договору 1490 $ США/т не містять
всіх даних або містять розбіжності до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості, а саме:

- експертний висновок Криворізького
представництва Дніпропетровської
торгово-промислової палати від 28.12.2012 р.
№309-є, не дає однозначного висновку
щодо вартості та якісних характеристик
заявленого товару.

- при використанні інформаційних
цінових джерелах відсутня інформація
щодо біржової вартості складових
товару, зазначених у сертифікації
якості від 18.10.2012 р. № AIAE/PJSC-GM/36598/QC-0, які
значною мірою впливають як на якісні
показники, та на вартість товару.
Висновки експерта не містять
обґрунтування сформованої вартості.

- відповідно до вимог ст. 254 МКУ не
надано переклад сертифікату якості від
18.10.2012 р. № AIAE/PJSC-GM/36598/QC-0, в якому
міститься сировинний склад та його
відповідне відсоткове співвідношення
у товарі.

- декларантом не надано вартість
страхування вантажу та фрахту, тобто
документи які підтверджують вартість
фрахту відповідно до рахунку №43506296 від
22.10.2012р.

Згідно статті 53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
надати за наявності додаткові
документи.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідачем було надано додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товару, проте, в
інформаційному листі продавця Vega Industries
LTD (Великобританія), підтвердженням
ціноутворення є комерційна пропозиція
№4068RA від 14.03.2012р. і рахунок фактура
№92301149 від 22.10.2012 р., проте зазначена
комерційна пропозиція має юридичну
силу протягом 30 днів та не
кореспондується у відношенні з
контрактом №5481 від 24.07.2012 р.,додатковою
угодою №1 від 01.10.2012р. та рахунком
фактури №92301149 від 22.10.2012 року, за якими
імпортовано товар, що оцінюється;
аналізом відомостей, зазначених в
калькуляції собівартості АІА Engineering LTDD
від 02.11.2012 р. та калькуляції ціни Vega
industries LTD від 04.12.2012 р. для поставок ПАТ
"Інгулецький гірничо - збагачувальний
комбінат" за контрактом №5481-09 від 24.07.2012
року встановлено невідповідність сум
рентабельності, розрахованим за
зазначеними у калькуляціях відсотками,
вказаним у них сумам, що впливає на
загальний рівень вартості товару;
відповідно до статті 53 МКУ для
підтвердження заявленої митної
вартості товару митним органом,
зазначено, що у декларанта відсутній
прайс - лист виробника, чим
унеможливлює підтвердження формування
вартості товару при посередницьких
операціях між пов'язаними особами як
"дійсної вартості" в понятті
вищезазначених міжнародних норм.

Згідно ст. 54 Митного кодексу України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

У разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до пп. "б" п. 6 ч. 2 ст. 55 Митного
кодексу України визначено право
декларанта або уповноваженої ним особи
оскаржити рішення про коригування
заявленої митної вартості у митному
органі вищого рівня відповідно до
глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно частини 2 статті 58 Митного
кодексу України метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 60
Митного кодексу України у разі якщо для
цілей застосування цього методу
виявляється більш як одна вартість
договору, щодо подібних (аналогічних)
товарів, для визначення митної
вартості оцінюваних товарів
використовується найменша така
вартість.

Згідно вищевказаних норм Митного
кодексу України та у зв'язку з тим, що
позивачем було заявлено неповні
відомості про митну вартість товарів
та використані декларантом відомості
про митну вартість товарів відомості
не підтверджені документально, суд
апеляційної інстанції погоджується з
думкою суду першої інстанції стосовно
того, що у митниці не було достатніх
підстав для застосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

У зв'язку із неможливістю застосування
вказаного методу визначення митної
вартості товарів посадовою особою
Дніпропетровської митниці було
послідовно перейдено до наступного
методу визначення митної вартості, а
саме застосовано метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних товарів),
відповідно до якого, у разі якщо митна
вартість оцінюваних товарів не може
бути визначена згідно з положеннями
статей 58 і 59 Митного кодексу, за митну
вартість береться прийнята митним
органом вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Представником митної служби
скориговано митну вартість за
другорядним методом визначення митної
вартості товару за ціною подібних
(аналогічних) товарів при порівнянні
ціни аналогічного товару, який
ввозився позивачем за ВМД № 110050004/2012/03267
від 11.09.2012 року.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу
України у разі відмови у прийнятті
митної декларації посадовою особою
митного органу заповнюється картка
відмови у прийнятті митної декларації
за формою, встановленою центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.
Один примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

На підставі викладеного суд робить
висновок, що відповідач при прийнятті
спірного рішення про коригування
митної вартості та оформленні картки
відмови діяв в межах наданих
повноважень та у спосіб, передбачений
чинним законодавством.

У зв'язку з тим, що позивачем не
надано обґрунтованих пояснень та
допустимих доказів в їх підтвердження
щодо підстав визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів №11005000/2012/00164/2
від 04 грудня 2012 року та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №110050004/2012/10177
від 04 грудня 2012 року, а відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, довів суду
правомірність своїх дій та винесених
рішень, суд першої інстанції приходить
до правомірного висновку, що позовні
вимоги відкритого акціонерного
товариства «Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат» є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Інгулецький
гірничо-збагачувальний комбінат» -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена
відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко