Справа № К/9991/30769/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/30769/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області на ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року позивач звернулася із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію за віком. Після
призначення пенсії продовжувала
працювати, із заробітної плати
сплачувала страхові внески. Через два
роки страхового стажу звернулася до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії та просила застосувати показник
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2008 рік.

Відповідач здійснив такий перерахунок
пенсії в порушення вимог статей 40, 42
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі Закон №
1058-IV), чим порушив права позивача, а тому
посилаючись на ці обставини остання
просила про задоволення позову.

Постановою Приморського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
21 жовтня 2010 року позовні вимоги
задоволено.

Оскаржуваною ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2011 року постанову суду
першої інстанції скасовано, позовні
вимоги за період з 1 січня 2009 року по 20
березня 2010 року залишено без розгляду з
підстав пропуску строку звернення з
адміністративним позовом до суду, а в
іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У поданій до Вищого адміністративного
суду України касаційній скарзі
відповідач, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
і порушення норм процесуального права
просить ухвалене ним рішення скасувати
та відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку
про часткове задоволення скарги з
таких підстав.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Задовольняючи позов суди виходили з
того, що позивачу належить
перерахувати пенсію у відповідності зі
статтями 40, 42 Закону № 1058-IV із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України, що передує
року звернення за перерахунком пенсії,
тобто за 2008 рік.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і залишаючи без розгляду
частину позовних вимог за період з 1
січня 2009 року по 20 березня 2010 року,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про наявність у позивача
права на спірний перерахунок пенсії,
однак ним пропущено строк звернення з
адміністративним позовом до суду, та
застосував положення статей 99, 100
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Водночас, апеляційний суд, залишаючи
без змін рішення суду першої інстанції,
в частині позову починаючи з 21 березня
2010 року, дійшов висновку, що позивачу
належить право на спірний перерахунок
пенсії.

Проте до такого висновку суди дійшли в
порушення норм матеріального і
процесуального права, виходячи з
наступного.

Частиною четвертою статті 42 Закону №
1058-IV встановлено, що в разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що показник заробітної плати
для перерахунку пенсії визначається за
двома можливими методами за вибором
пенсіонера.

За першим методом розрахунок пенсії
здійснюється із тієї заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.

При застосуванні другого методу
змінюються лише ті показники
розрахунку заробітної плати, на які
здійснюється посилання в цій нормі (за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій статті 40 цього Закону).

За змістом частини першої статті 40
Закону № 1058-IV для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 1 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року.

Слова «за весь період страхового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року» означають,
що враховується вся заробітна плата, у
тому числі і та, яку отримував
пенсіонер після призначення пенсії.

Заробітна плата для обчислення пенсії
в обох випадках розраховується за
формулою, наведеною в частині другій
статті 40 Закону № 1058-IV: Зп = Зс х (Ск : К),
де: Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях; Зс - середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії; Ск -
сума коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3
+ ... + КзN); К - кількість місяців
страхового стажу, за які розраховано
коефіцієнти заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

На підставі наведеного можна дійти
висновку, що заробітна плата, яку
отримував пенсіонер, продовжуючи
працювати після призначення йому
пенсії, має значення для визначення
додаткових коефіцієнтів заробітної
плати за кожний відпрацьований місяць
після призначення пенсії.

Таким чином, у наведеній формулі
обчислення заробітної плати Зп = Зс х
(Ск : К) змінними показниками є (Ск : К).

Зі змісту частини четвертої статті 42
Закону № 1058-IV вбачається, що при
обчисленні заробітної плати для
перерахунку пенсії можуть бути змінені
показники заробітної плати за періоди
страхового стажу після призначення
пенсії, але не визначено, за який
календарний рік береться середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України.

Виходячи з буквального тлумачення
частини другої статті 40 Закону № 1058-IV
цей показник повинен бути незмінним,
тобто таким, яким він був на час
призначення пенсії.

Зважаючи на те, що пенсіонер має право
обрати метод обчислення заробітної
плати для перерахунку пенсії, в тому
числі і з урахуванням заробітної плати,
яку він отримував до моменту
перерахунку пенсії, але не має права
вимагати застосування показника
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
перерахунком пенсії, відповідач
обґрунтовано відмовив позивачу у
застосуванні показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні за 2008 рік.

Ураховуючи наведене, залишення позову
судом апеляційної інстанції без
розгляду, в частині позовних вимог за
період з 1 січня 2009 року по 20
березня 2010 року та без змін, в частині
позову з 21 березня 2010 року, є
помилковим, оскільки відсутні підстави
для його задоволення по суті заявлених
вимог, а тому рішення обох інстанцій
підлягають скасуванню з огляду на
положення чинного законодавства,
зазначеного вище.

За приписами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалює нове
рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 223, 229, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

п о с т н о в и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області задовольнити
частково.

Постанову Приморського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 21
жовтня 2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2011 року скасувати,
прийняти нову постанову, якою у позові
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м.
Маріуполя Донецької області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало