Справа № 2а-8597/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.
Справа № 9104/53625/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Довгополова

суддів:
Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці, соціальних
питань та у справах захисту населення
від наслідків Чорнобильської
катастрофи Камінь-Каширської районної
державної адміністрації Волинської
області на постанову
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 15 липня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 та
неповнолітньої дитини ОСОБА_2, в
інтересах якої діє ОСОБА_1, до
Управління праці, соціальних питань та
у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О
В И В :

24 червня 2011 року позивач звернулася в
суд із позовом до відповідача -
Управління праці, соціальних питань та
у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області про
стягнення з відповідача на її користь
та на користь її доньки, в інтересах
якої вона діє, недоплачену допомогу у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства згідно ч. 1 ст. 37 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в межах
шестимісячного строку звернення до
суду.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1
посилається на те, що вона з дітьми
постійно проживає на території
Камінь-Каширського району Волинської
області. Так, відповідно до додатку № 1
Постанови Кабінету Міністрів
Української РСР № 106 від 23.07.1991 року "Про
правовий режим території, що зазнала
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
Камінь-Каширський район Волинської
області входить до переліку населених
пунктів, віднесених до зони
гарантованого добровільного
відселення внаслідок радіоактивного
забруднення.

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 1
ст. 37 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" вона з дітьми проживаючи
на території, що відноситься до зони
гарантованого добровільного
відселення внаслідок радіоактивного
забруднення, має право на щомісячну
грошову допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства у розмірі 40%
від мінімальної заробітної плати.

Так, всупереч ст. 37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" відповідач
здійснює нарахування та виплату на
користь позивача та її неповнолітніх
дітей щомісячної грошової допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства у розмірі 2 грн. 10 коп.,
керуючись Постановами Кабінету
Міністрів України № 936 та № 836, що є
порушення майнових та конституційних
прав позивача.

З огляду на викладене, позивач просить
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено. Визнано неправомірними дії
відповідача. Зобов'язано Управління
праці, соціальних питань та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області
провести нарахування та виплату ОСОБА_1
та неповнолітній її дитині ОСОБА_2 як
особам, які проживають у зоні
гарантованого добровільного
відселення, щомісячної грошової
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства у розмірі 40 %
від мінімальної заробітної плати, як це
передбачено ч. 1 ст. 37 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", з
урахуванням виплачених сум за періоди
з 24 грудня 2010 року по 24 червня 2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач та її донька є особами, що
проживають в зоні гарантованого
добровільного відселення, є
потерпілими від наслідків
Чорнобильської катастрофи, а тому
відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) мають право на допомогу
у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства в розмірі 40% від
мінімальної заробітної плати.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило Управління праці, соціальних
питань та у справах захисту населення
від наслідків Чорнобильської
катастрофи Камінь-Каширської районної
державної адміністрації Волинської
області, подавши на неї апеляційну
скаргу.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає,
що допомога позивачам у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства
виплачувалась відповідно до постанови
КМУ від 26.07.1996 року № 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок, Чорнобильської
катастрофи". Тому, з боку управління
порушень стосовно виплати позивачу
допомоги не було, оскільки виплати
проводились згідно чинного
законодавства.

Апелянт просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачам у
задоволенні заявлених позовних вимог.

Враховуючи те, що постанова суду
першої інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення а постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

Так, судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1
та її неповнолітня донька ОСОБА_2, в
інтересах якої вона діє, є потерпілими
від наслідків Чорнобильської
катастрофи, та проживають на території,
що відноситься до зони гарантованого
добровільного відселення внаслідок
радіоактивного забруднення, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи посвідченнями та довідкою
(а.с.6,7,12).

Згідно довідки Управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області від
24.02.2011 року (а.с.10), ОСОБА_1 перебуває на
обліку в даному управлінні і отримує
щомісячну грошову допомогу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування у розмірі 4 грн. 20 коп. (2 грн.10
коп.*2)

Згідно з ч.1 ст.37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства - у зоні
гарантованого добровільного
відселення у розмірі 40 % від
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пп. 8 п. 28 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" ч.1 ст.37
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
викладена в новій редакції, згідно якої
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Проте, Рішенням Конституційного суду
України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 "У
справі за конституційними поданнями
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66
розділу II, пункту 3 розділу III Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" і 101
народного депутата України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статті 67
розділу І, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу
II Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
(справа щодо предмета та змісту закону
про Державний бюджет України)" - визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним), зокрема,
пп. 8 п. 28 розділу II Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

Зміни, внесені підпунктом 8 пункту 28
розділу II Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", які визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення, тобто з 22.05.2008
року.

Тому позовні вимоги щодо отримання
допомоги в розмірі, визначеному ч.1 ст.37
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
у період з 24 грудня 2010 року по 24 червня
2011 року є обгрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог щодо
виплати на користь позивачів допомоги
у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства згідно ч. 1 ст. 37 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
24 грудня 2010 року по 24 червня 2011 року.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про законність оскаржуваних вимог,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків рішення суду, а тому підстав
для скасування постанови колегія
суддів не вбачає.

Одночасно колегія суддів зазначає, що
оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до ч. 10 цієї статті
ухвала апеляційного суду є остаточною
і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 195, 197,198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області
залишити без задоволення, а постанову
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 15 липня 2011 року
у справі № 2а-8597/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький