Справа № 810/4344/13-а
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/65575/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

здійснивши попередній розгляд
касаційної скарги Державної
реєстраційної служби України на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 10.09.2013р. та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 5.12.2013р. у
справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Племптахорадгосп
«Броварський»

до відповідача-1 Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Корюк Тетяни Василівни

відповідача-2 Державної
реєстраційної служби України

про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

13.08.2013р. до суду з позовом про
визнання протиправним і скасування
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Корюк Т.В. та
зобов'язання Державної реєстраційної
служби України (далі Реєстраційна
служба) провести державну реєстрацію
права власності звернулось публічне
акціонерне товариство
«Племптахорадгосп «Броварський» (далі
Товариство). Свої вимоги позивач
мотивував тим, що він надав
держреєстратору Корюк Т.В. всі
необхідні для реєстрації права
власності на нерухоме майно документи,
проте відповідач-1 прийняв рішення про
відмову у проведенні реєстрації.
Вважаючи дії держреєстратора
протиправними, позивач просив
задовольнити адміністративний позов.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 10.09.2013р.,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 5.12.2013р., позов задоволено.

Не погодившись з судовими рішеннями,
Реєстраційна служба звернулась з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, просила їх скасувати та
відмовити в задоволенні позову. При
цьому скаржник зазначив, що суди не
мали повноважень покладати на
Реєстраційну службу обов'язку
здійснити реєстрацію права власності
Товариства, оскільки вчинення вказаних
дій належить до виключної компетенції
державного реєстратора.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що
Товариство є власником об'єкту
нерухомості - єдиного майнового
комплексу, розташованого за адресою :
вул. Слави,22 с. Рожівка, Броварського
району Київської області. По
завершенню будівельних робіт з
реконструкції окремих будівель
майнового комплексу, позивач 28.05.2013р.
звернувся до реєстраційної служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції з заявою про
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно та надав пакет
документів, необхідних для проведення
реєстрації.

Рішенням від 14.06.2014р. держреєстратора
Корюк Т.В. відмовлено у державній
реєстрації з посиланням на те, що
подані Товариством документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Позивач з приводу відмови державного
реєстратора Корюк Т.В. зареєструвати
право власності звернувся до
Реєстраційної служби, яка своїм листом
від 17.06.2013р. запропонувала Товариству
оскаржувати дії держреєстратора в
суді.

Порядок здійснення державної
реєстрації на час виникнення спірних
правовідносин регламентувався Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (далі Закон №1952-IV) та
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим Постановою КМУ від
22.06.2011р. №703 (далі Порядок №703).

Здійснивши аналіз залучених до
справи доказів, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли висновку
про те, що позивачем надано державному
реєстратору всі передбачені Законом
№1952-IV та Порядком №703 документи для
здійснення державної реєстрації права
власності Товариства на об'єкти
нерухомості, і що у державного
реєстратора не було передбачених
статтею 24 Закону №1952-IV підстав для
відмови у державній реєстрації.

Вказані висновки судів попередніх
інстанцій відповідають матеріалам
справи, ґрунтуються на приписах
чинного на час виникнення спірних
правовідносин законодавства та не
оспорюються відповідачами.

З огляду на відсутність підстав для
відмови у державній реєстрації прав
Товариства та враховуючи положення
статті 8 Закону №1952-IV, відповідно до
якої орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації, суди обґрунтовано
послались на те, що за наведених вище
обставин у органу державної реєстрації
прав виник обов'язок провести
реєстрацію права позивача, та на те, що
вказаний орган протиправно відмовився
вчиняти дії, обов'язок здійснення яких
прямо передбачено законом.

Відповідно до пункту 2 частини 2
статті 162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Колегія суддів доходить висновку про
безпідставність посилання скаржника
на те, що, задовольнивши
адміністративний позов в частині
зобов'язання Реєстраційної служби
провести державну реєстрацію права
власності Товариства на об'єкти
нерухомого майна, суди попередніх
інстанцій вийшли за межі своїх
повноважень та втрутились у виключну
компетенцію відповідача, оскільки,
зобов'язавши Реєстраційну службу
здійснити державну реєстрацію, суди
прийняли рішення про зобов'язання
суб'єкта владних повноважень вчинити
дії, обов'язок здійснення яких прямо
передбачений чинним законодавством.

Таким чином, судами прийнято
рішення, яке гарантує дотримання і
захист прав та свобод позивача у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231, 254
КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Державної
реєстраційної служби України залишити
без задоволення, постанову Київського
окружного адміністративного суду від
10.09.2013р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 5.12.2013р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України в
порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС
України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз