Справа № 9101/85388/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"18" березня 2014 р.

справа № 2а-7397/09/0470

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління у справах захисту прав споживачів в Автономній республіці Крим (правонаступник – управління у справа захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2010 р. у справі №2а-7397/09/0470

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет»

до головного управління у справах захисту прав споживачів в Автономній республіці Крим

про визнання недійсною постанови про накладення стягнень, -

встановив:

29.05.2009 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати недійсною постанову №1369 «Про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 05.08.2008 р.».

Постановою суду першої інстанції позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Постанова суду вмотивована порушенням відповідачем п. 4 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1177 від 17.08.2002 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з’ясування судом обставин справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що в зв’язку з відмовою представника позивача отримати акт перевірки його копію було надіслано на адресу позивача, окрім того на адресу позивача направлялась інформація щодо дати, місця та часу розгляду матеріалів перевірки, а за результатами розгляду даних матеріалів на адресу позивача було направлено і саму постанову. Окрім того зазначає, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Просить скасувати постанову суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві в задоволені позовних вимог.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

До судового засідання представник відповідача не з’явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 02.07.2008 року відповідачем проведено перевірку магазину, який належить позивачу та знаходиться за адресою: м. Євпаторія, пр.. Перемоги, 36 на предмет дотримання законодавства про захист прав споживачів.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 00008435 від 02.07.2008 року, згідно якого встановлено порушення з боку позивача ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12.05.1991.

На підставі висновків про виявлені порушення законодавства про захист прав споживачів, відповідачем був складений припис яким було зобов’язано позивача усунути недоліки, зазначені в акті перевірки та дотримуватись вимог законодавства про захист прав споживачів, про що доповісти в строк до 17.07.2008 року.

За результатами розгляду акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів №0008435 від 02.07.2008 року відповідачем прийнято постанову про накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 2040 грн. передбаченого ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12.05.1991 року, згідно якої встановлено порушення ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12.05.1991 року у вигляді реалізації продукції забороненої відповідним державним органом для реалізації, невиконання припису посадових осіб спеціально уповноваженого органу виконавчої влади в сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12.05.1991 року продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідальність суб'єктів господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства у разі порушення законодавства про захист прав споживачів передбачена ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12.05.1991 року.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12.05.1991 року спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів» рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб'єкта господарської діяльності та інших матеріалів, пов'язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Положення, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономрозвитку. Питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб'єкта господарської діяльності. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб'єкта господарської діяльності про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до матеріалів справи єдиним доказом вчиненого порушення законодавства про захист прав споживачів є акт перевірки наявний у матеріалах справи, інших доказів по справі відповідачем надано не було.

Пунктами 1 та 4 ст. 70 кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено правомірності рішення належними та допустимими доказами.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та постановив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги суперечать матеріалами справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст. 200, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління у справах захисту прав споживачів в Автономній республіці Крим (правонаступник – управління у справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2010 року у справі № 2а-7397/09/0470 залишити без змін.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун