Справа № 2а-/0370/1951/11
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року Справа № 118927/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П

розглянувши у письмовому провадженні в
місті Львові апеляційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2011
року по справі за позовом Фізичної
особи підприємця ОСОБА_1 до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції (далі
відповідач, Луцька ОДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 28
січня 2011 року №/0 про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 830166,45
грн. та №/0 про збільшення суми
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій) з
податку на додану вартість в розмірі
83370,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
покликання маються на те, що в ході
проведення відповідачем планової
документальної перевірки з питань
дотримання вимог податкового
законодавства встановлено, що в період
з 16.07.2009 року по 30.06.2010 року, перебуваючи
на спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності, позивач перевищив
граничний рівень виручки в 500000,00 грн. та
сума виручки за 2009 рік склала 5539000,00 грн.
Внаслідок виявленого порушення, Луцька
ОДПІ здійснила донарахування
податкових зобов'язань з податку з
доходів фізичних осіб, посилаючись на
те, що позивач повинен сплатити суму
податкового зобов'язання з доходу, що
становить суму перевищення граничного
обсягу виручки. Не погоджуючись з
висновками, викладеними в акті
перевірки, позивач зазначає, що
законодавство України не містить
прямої вказівки щодо обов'язку
платника єдиного податку в разі
перевищення граничної суми виручки в 500
тис. грн. оподатковувати суму
перевищення за загальними правилами
системи оподаткування, а зобов'язує
останнього перейти в такому разі на
загальну систему оподаткування, обліку
та звітності, що і було ним зроблено.
Одночасно посилається на неправомірне
донарахування Луцькою ОДПІ
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, оскільки вказує на
наявність первинних документів, що
підтверджують правомірність
формування позивачем податкового
кредиту.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2011
року позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції від 28 січня 2011 року №/0
повністю та №/0 в частині
визначення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем в сумі 66346,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафу) в сумі 16586,50 грн.

Суд виходив з того, що позивач виконав
свій обов'язок щодо переходу на
загальну систему оподаткування,
оскільки допустив перевищення
граничного обсягу виручки. Позиція
відповідача, що дві системи
оподаткування застосовуються до
суб'єкта оподаткування одночасно -
суперечать Указу Президента України
від 03.07.1998 року №727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (далі Указ).

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та прийняти
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

В основному покликання маються на те,
що не заперечуються той факт, що
платник самостійно перейшов на
загальну систему оподаткування. Однак,
з норм Указу слідує, що за обсяги
виручки, які одержані з порушенням
вимог Указу, а саме перевищення ліміту
у 500000,00грн, єдиний податок сплачуватись
не може, тому суми перевищення повинні
оподатковуватись окремо, на загальних
правилах.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, прийшла
до наступного.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
зокрема неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Луцькою ОДПІ
проведено планову виїзну
документальну перевірку дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 за
період з 16.07.2009 року по 30.06.2010 року, за
наслідками якої складено акт від 16.12.2010
року №9620/17-2/НОМЕР_1 (а.с.10-22).

У висновку акту перевірки зазначено
про встановлені податковим органом
порушення підприємцем п.п.4.2.8 п.4.2 ст.4,
п.п.8.1.3 п.8.1 ст.8, п.19.1 ст.19 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
ст.13 розділу IV Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», в результаті чого
встановлено заниження валового доходу
за 2009 рік в сумі 5539000,00 грн. та
нараховано податок з доходів фізичних
осіб в сумі 830166,45 грн. Крім того,
перевіркою встановлено порушення
позивачем п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
внаслідок непред'явлення первинних
документів бухгалтерського та
податкового обліку за період з жовтня
2009 року по червень 2010 року на
підтвердження правомірності
формування податкового кредиту, в
результаті чого встановлено завищення
податкового кредиту в загальній сумі
66696,00 грн.

За наслідками перевірки відповідачем
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 28 січня 2011
року №/0 про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 830166,45
грн. та №/0 про збільшення суми
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій) з
податку на додану вартість в розмірі
83370,00 грн. (в тому числі за основним
платежем 66696,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 16674,00
грн.) (а.с.23-24).

Указом запроваджено спеціальний режим
оподаткування, обліку та звітності,
спрямований на підтримку суб'єктів
малого підприємництва. За змістом
статті 1 зазначеного Указу з доходів,
одержаних фізичною особою-суб'єктом
малого підприємництва, єдиний податок
запроваджується за умови дотримання
вимог цього Указу, зокрема якщо виручка
платника єдиного податку за рік не
перевищує 500 000 грн.

Згідно зі статтею 5 Указу у разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Питання оподаткування сум, що
перевищують установлений законодавцем
граничний обсяг виручки, положеннями
Указу врегульовані не були.

У той же час згідно з приписами пункту
22.10 статті 22 Прикінцевих положень
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (надалі - Закону № 889-ІV)
правовідносини з оподаткування
доходів фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю
врегульовувались положеннями розділу
ІV Декрету Кабінету Міністрів від 26
грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий
податок з громадян» (надалі - Декрету),
який підлягав застосуванню з
урахуванням положень пункту 9.12 статті 9
цього Закону № 889-ІV.

Так, оподатковуваним доходом громадян
від заняття підприємницькою
діяльністю згідно зі статтею 13 розділу
ІV Декрету вважається сукупний чистий
доход, тобто різниця між валовим
доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу.

Відповідно до підпункту 9.12.1 пункту 9.12
статті 9 Закону № 889-ІV оподаткування
доходів, отриманих фізичною особою від
продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також
фізичною особою, яка сплачує ринковий
збір, здійснюється за правилами,
встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту. Інші
доходи, ніж визначені у підпункті 9.12.1,
отримані вказаними фізичними особами,
оподатковуються згідно з підпунктом
9.12.2 зазначеного пункту за загальними
правилами, встановленими цим Законом
для платників податку, що не є такими
суб'єктами підприємницької діяльності.

Аналіз загальних принципів
оподаткування, закріплених
Конституцією України та Законом
України від 25 червня 1991 року № 1251-ХІІ
«Про систему оподаткування», якими
встановлювались засади податкових
відносин в Україні на час виникнення
спірних відносин, та наведених норм
матеріального права дає підстави дійти
висновку, що оподаткування доходів СП
Д-ФО - платника єдиного податку,
отриманих з порушенням умов
перебування на спрощеній системі
оподаткування, має здійснюватись із
застосуванням встановлених Законом №
889-ІV правил загальної системи
оподаткування для платників податків,
що не є такими суб'єктами
підприємницької діяльності.

Відтак, апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, позаяк суд
першої інстанції помилково обмежився
застосуванням до спірних відносин норм
лише Указу і не застосував приписи
Закону № 889-ІV щодо доходів, отриманих
Фізичною особою підприємця ОСОБА_1 у
ІІІ квартал 2009 року, які перевищили
граничні обсяги виручки від здійснення
підприємницької діяльності,
встановлені Указом.

Проаналізувавши вищенаведене, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються частково суттєвими і
складають підстави для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також має місце невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198 п.3 ч.2, 202,
205, 207, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області задоволити
частково, скасувати постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2011
року по справі № 2а-0370/1951/11 в частині
задоволення позову та в цій частині
прийняти нову постанову, якою відмови у
скасуванні податкових повідомлень
рішень від 28 січня 2011 року №/0
повністю та №/0 в частині
визначення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем 66346,00 грн., за
штрафними (фінансовими)санкціями
(штрафу) в сумі 16586,50 грн.

Врешті постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
19 серпня 2011 року по справі № 2а-0370/1951/11
залишити без змін, апеляційну скаргу
без задоволення.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів, шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга