Справа № 2а-117/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/56964/13

К/800/56454/13

К/800/62040/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши у
попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційними
скаргами ОСОБА_4, Житомирської міської
ради, ОСОБА_5 на постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року у справі №2а-117/12 за позовом ОСОБА_6
до Житомирської міської ради,
комунального підприємства
"Житомирський міський центр земельних
відносин", ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа:
Орган опіки та піклування Житомирської
міської ради, про визнання недійними
рішень, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулась в суд з позовом до
Житомирської міської ради,
комунального підприємства
"Житомирський міський центр земельних
відносин", ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання
незаконними рішень Житомирської
міської ради № 554 від 29.09.2005 року в
частині надання ОСОБА_5, ОСОБА_4
земельної ділянки, розташованої біля
будинковолодіння АДРЕСА_1, площею 0,0500
га у приватну власність та площею 0,0505
га в оренду, рішення Житомирської
міської ради № 95 від 03.03.2011 року,
відповідно до якого у зв'язку із
закінченням строку оренди вказаної
земельної ділянки розміром 0,0505 га її
надано в оренду ОСОБА_5, ОСОБА_4 строком
на 25 років.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
оскаржувані рішення є протиправними,
оскільки стосуються частини земельної
ділянки, що належить позивачу, а відтак
порушують її права на цю ділянку.

Постановою Богунського районного суду
м. Житомира від 10 липня 2013 року у
задоволенні позовних вимоги
відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, позовні вимоги задоволено,
визнано незаконними рішення
Житомирської міської ради № 554 від
29.09.2005 року в частині надання ОСОБА_5,
ОСОБА_4 земельної ділянки, розташованої
біля будинковолодіння АДРЕСА_1, площею
0,0500 га у приватну власність та площею
0,0505 га в оренду, рішення Житомирської
міської ради № 95 від 03.03.2011 року в
частині щодо надання земельної ділянки
розміром 0,0505 га біля будинковолодіння
АДРЕСА_1 в оренду ОСОБА_5, ОСОБА_4 строком
на 25 років.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим
рішенням, ОСОБА_4, Житомирська міська
рада, ОСОБА_5 звернулись до Вищого
адміністративного суду України з
касаційними скаргами. Житомирська
міська рада в касаційній скарзі
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та відмовити у
позові. ОСОБА_4 в касаційній скарзі
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції і направити
справу на продовження розгляду до суду
апеляційної інстанції. ОСОБА_5 в
касаційній скарзі просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, сторони ОСОБА_6
та ОСОБА_5 є співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1, кожному з яких
належить по 1/2 частині будинку.

Вказаним особам видано Державні акти
на право приватної власності на землю,
зокрема 21.06.1995 року на ім'я позивача на
земельну ділянку, площею 0,0500 га для
обслуговування житлового будинку
відповідно до рішення міськвиконкому
№ 213 від 13.04.1995 року, в якому зазначено
загальний розмір земельної ділянки 0,1500
га.

07 грудня 2005 року відповідно до рішення
Житомирської міської ради від 29.09.2005
року № 554 на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_4 на
земельну ділянку, площею 0,0500 га для
обслуговування житлового будинку та
надано в короткострокову оренду
терміном на 5 років земельну ділянку
площею 0,0505 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарський будівель і споруд за
вказаною адресою, в якому зазначено
загальний розмір земельної ділянки 0,2010
га. На підставі вказаного рішення
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримали державний
акт про право приватної власності на
землю серії ЯА № 893911 від 07.12.2005 року.

Згідно з рішенням Житомирської міської
ради від 03.03.2011 року № 95 ОСОБА_5, ОСОБА_4
надано в оренду строком на 25 років
земельну ділянку, площею 0,0505 га за цією
ж адресою у зв'язку із закінченням
строку дії попереднього договору
оренди, загальний розмір якої 0,2010 га.

Також судами попередніх інстанцій
встановлено, що між сторонами по справі
11.04.2005 року було укладено угоду про
порядок використання та розпорядження
земельною ділянкою загальною площею
0,2010 га.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржувані рішення є
правомірними, а угода про порядок
використання та розпорядження
земельною ділянкою є чинною.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що угода про порядок
використання та розпорядження
земельною ділянкою є недійсною,
прийняття рішень про надання ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 земельної ділянки у власність
та оренду, виходячи із загального
розміру земельної ділянки в розмірі
0,2010 га, є неправомірним.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 12 Земельного
кодексу України в редакції 2001 року до
повноважень міських рад у галузі
земельних відносин належить передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян,
надання земельних ділянок у
користування. Підготовка висновків
щодо вилучення та надання земельних
ділянок, вирішення земельних спорів та
інших питань у галузі земельних
відносин.

Зазначені земельні ділянки
передаються у власність на підставі
заяви громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариств і кооперативів
тощо).

Відповідно до вимог статті 116
Земельного кодексу України безоплатна
приватизація земельних ділянок
проводиться у разі приватизації
земельних ділянок, які перебувають у
користуванні громадян.

Відповідно до статті 67 Земельного
Кодексу УРСР (1990 року) та статті 121
Земельного кодексу України розмір
земельної ділянки, що може бути
передана громадянам України у
власність для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) в містах не
повинен перевищувати 0,10 га.

Як зазначено судом апеляційної
інстанції з матеріалів справи не
вбачається прийняття органом місцевої
влади рішення про закріплення за
вказаним будинковолодінням земельної
ділянки, площею 0,2010 га щодо якої
прийнято оспорювані рішення, а відтак,
розбіжності щодо визначення загальної
площі земельної ділянки не усунуті.

Крім того, рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 12 жовтня 2009
року в справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про усунення порушень меж
земельних ділянок встановлено, що
фактичне землекористування
співвласників - ОСОБА_6, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 не відповідає межам, визначеним
державними актами. Спірна частина
ділянки, яку використовує відповідач,
належить ОСОБА_6 та не є спільним
двором, а відтак у відповідності до
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України вказані обставини
не підлягають доведенню.

Таким чином, прийняття рішень про
надання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 земельної
ділянки у власність та оренду, зважаючи
на вказане, та виходячи із загального
розміру земельної ділянки в розмірі
0,2010 га, є неправомірним.

Щодо посилань на угоду про порядок
використання та розпорядження
земельною ділянкою від 11.04.2005 року по
АДРЕСА_1, укладену між ОСОБА_6, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до статті 88 Земельного
кодексу України володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою, що перебуває у
спільній частковій власності,
здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку.

Договір про спільну часткову власність
на земельну ділянку укладається в
письмовій формі і посвідчується
нотаріально.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції
про те, що така угода не може вважатися
законною при недотриманні вказаних
умов при її укладенні, а тому у
відповідності до положень статей 203, 215,
220 Цивільного кодекс України, такий
правочин є нікчемним в силу закону, що
не потребує додаткового визнання його
недійсним в судовому порядку.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції щодо наявності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційних скарг не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційні скарги ОСОБА_4, Житомирської
міської ради, ОСОБА_5 відхилити.

Постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша