Справа № 804/12660/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 вересня 2014 р. Справа № 804/12660/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.,
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємеця ОСОБА_2 до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
зупинення виконавчого провадження,
визнання протиправною та скасування
вимоги №Ф-655-25 від 20.02.2014р.

ВСТАНОВИВ:

19.08.2014 року Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 звернулася з позовом до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області та просить:

- винести рішення, яким зупинити
виконавче провадженя ВП №43880976,
відкрите ВДВС Павлоградського
управління юстиції від 01.07.2014р. на
виконання вимоги про сплату боргу
(недоїмки) №Ф-655-25 від 20.02.2014р.
відповідача;

- визнати протиправною Вимогу про
сплату боргу (недоїмки) №Ф-655-25 від
20.02.2014р., прийняту відповідачем;

- скасувати Вимогу про сплату боргу
(недоїмки) №Ф-655-25 від 20.02.2014р., прийняту
відповідачем.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що з 29.04.1998р. є фізичною
особою підприємцем, з 01.01.2012р. перебуває
на спрощеній системі оподаткування, з
29.07.2008р. позивач також є пенсіонером за
віком і отримує пенсію за віком на
пільгових умовах та згідно ч.4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
фізичні-особи підприємці, які є
пенсіонерами звільняються від сплати
єдиного внеску. В порушення вказаного,
відповідачем винесено вимогу про
сплату боргу (недоїмки) від 20.02.2014р. №
Ф-655-25, якою позивачеві незаконно
нараховано станом на 31.01.2014р.
заборгованість зі сплати єдиного
внеску в сумі 3520 грн. 65 коп. на підставі
якої 01.07.2014р. відкрито виконавче
провадження ВП №43880976. Окрім того,
позивачем надано клопотання про
визнання поважними причин пропуску
строку звернення до суду та поновлення
цього строку, посилаючись, на те, що про
наявність оспорюваної вимоги вона
довідалася лише 08.08.2014р. у органі
Державної виконавчої служби та
оспорювану вимогу отримала лише
12.08.2014р.

Позивач в судове засідання не з'явився,
11.09.2014р. надійшла на адресу суду заява
про розгляд справи за його відсутності
у порядку письмового провадження
(а.с.26-27).

Представник відповідача також в судове
засідання не з'явився, 11.09.2014р. надіслав
на адресу суду заперечення, в яких
просив відмовити в задоволенні позову
посилаючись на те, що позивачу
призначена пенсія на пільгових умовах
згідно ч.1 п. а) ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», тоді як згідно
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
звільнені від сплати єдиного внеску
фізичні особи-підприємці, які є
пенсіонерами за віком, однак позивач не
досягла відповідного віку з якого
призначається пенсія за віком - 60 років,
а тому не звільнена від сплати єдиного
внеску. У зв'язку з наявністю у позивача
боргу зі сплати єдиного внеску
відповідно до даних карток особового
рахунку станом на 31.01.2014р. у розмірі 3520,65
грн., відповідачем була сформована
вимога № Ф-655-25 від 20.02.2014р. на суму 3520,65
грн., яка не була оскаржена позивачем у
встановленому законодавством порядку,
а тому направлена до органу державної
виконавчої служби на примусове
виконання. Окрім того, у запереченнях
відповідач просив розглянути справу за
відсутності представника відповідача.

Згідно ч.4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, надані
позивачем та відповідачем клопотання
про розгляд справи за їх відсутності,
строки вирішення і розгляду справи,
встановлені ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
сторін у письмовому провадженні згідно
до вимог ч.4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно до ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження) фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Вирішуючи клопотання позивача щодо
поважності причин пропуску строку
звернення до суду з даним позовом та
поновлення цього строку, суд виходить
із того, що оскільки позивач довідався
про наявність оспорюваної вимоги лише
12.08.2014р., а тому строк звернення до суду
з цим позовом позивачем не пропущений з
урахуванням вимог ч.2 ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Окрім того, судом враховуються і норми
ч.4 ст.6 Кодексу адміністративного
судочинства України згідно до яких
ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена.

Із наданих наявних у справі
документів, судом встановлені наступні
обставини у справі.

Громадянка ОСОБА_2 зареєстрована як
фізична особа-підприємець 29.04.1998р.
виконавчим комітетом Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області за адресою: АДРЕСА_1, є
платником єдиного податку, що
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію серії НОМЕР_1 та
копією свідоцтва платника податку (а.с.
13-14).

Окрім того, позивач з 29.07.2008р. є
пенсіонером за віком, що
підтверджується копією пенсійного
посвідчення від 29.07.2008р НОМЕР_2 (а.с.12).

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач знаходиться на обліку в
управлінні Пенсійного Фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області як
платник єдиного внеску та має
заборгованість станом на 31.01.2014р. у
загальній сумі 3520,65грн., що
підтверджується даними облікової
картки позивача (а.с.24).

На підставі даних особового рахунку
позивача відповідачем була сформована
та направлена на адресу позивача
Вимога про сплату боргу №Ф-655-25 від
20.02.2014р. на суму 3520,65грн. (а.с.6).

Вказана вимога не була оскаржена
позивачем у встановлений строк, у
зв'язку з чим була надіслана
відповідачем для примусового
виконання до органів державної
виконавчої служби у порядку,
визначеному Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
№2464).

Позивач оспорює вимогу відповідача по
нарахуванню їй до сплати єдиного
внеску незаконними, просить визнати її
протиправною та скасувати, оскільки
вона є пенсіонером за віком та
звільнена від сплати єдиного внеску у
відповідності до вимог ч. 4 ст. 4 Закону
№2464.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, оцінивши їх у
сукупності, суд приходить до висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправною та скасування
Вимоги про сплату боргу (недоїмки)
№Ф-655-25 від 20.02.2014р. на суму 3520,65 грн.,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правові та організаційні засади
забезпечення та обліку єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови і порядок
його нарахування і сплати визначає
Закон України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010р. № 2464-УІ.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 4 Закону № 2464
платником єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 статті 3 Закону № 2464
визначено, що особи, зазначені у п.4 ч.1
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером за віком, що
підтверджується копією відповідного
посвідчення, наявного у справі з
29.07.2008р.(а.с.12).

При цьому, статус пенсіонера за віком
позивач набув на умовах, визначених ч.1
п. а) ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» пенсіонер - це
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію.

З огляду на викладене та те, що позивач
є пенсіонером за віком на пільгових
умовах та отримує пенсію на пільгових
умовах, а ч.4 ст. 4 Закону №2464 не містить
застережень щодо її незастосування до
осіб, яким пенсію призначено на
підставі ч.1 п. а) ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», суд
приходить до висновку, що позивач не
повинен сплачувати за себе єдиний
внесок.

Відповідної правової позиції
дотримується і Вищий адміністративний
Суд України в ухвалі від 16.10.2012р. №
К/9991/45542/12, від 12.11.2013р. №К/800/43927/13.

За таких обставин вимогу відповідача
щодо нарахування позивачеві сум
єдиного внеску слід визнати
протиправною та скасувати.

Частина 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України встановлює, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідачем не доведено належними та
допустимими доказами правомірність
нарахування позивачеві сум єдиного
внеску у вищевказаний період з
урахуванням того, що позивач є
пенсіонером за віком.

При цьому, суд критично ставиться до
позиції відповідача про те, що позивач
не досягла пенсійного віку,
встановленого умовами ст. 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а тому
не звільнена від сплати єдиного внеску,
оскільки ч.4 ст.4 Закону № 2464 не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внесків пенсіонерів за віком, при
цьому, в зазначеній нормі законодавцем
не виключені особи, які є пенсіонерами
за віком на пільгових умовах.

Приймаючи до уваги викладене, суд
приходить до висновку, що вимога
відповідача № Ф-655-25 від 20.02.2014р.
сформована не у спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України, без
урахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), а тому оспорювану вимогу
слід визнати протиправною та
скасувати.

Що стосується позовних вимог позивача
про зупинення виконавчого провадження
ВП № 43880976 відкритого ВДВС
Павлоградського управління юстиції
від 01.07.2014р. на виконання вимог про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-655-25 У від
20.02.2014р., то в зазначеній частині
позовних вимог слід відмовити виходячи
з того, що зупинення виконавчого
провадження не може бути предметом
адміністративного спору, оскільки
зупинення виконавчого провадження
віднесено до повноважень державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби у відповідності до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження».

З огляду на вищевикладені обставини,
суд приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч.3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Таким чином, враховуючи, що позивачем
були понесені судові витрати по сплаті
за квитанцією №29609.169.1 від 05.06.14р. в сумі
182,70грн. (а.с. 3), часткове задоволення
позовних вимог позивача, норми ч.3 ст. 94
вказаного Кодексу, слід стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача понесені судові витрати у
розмірі 182 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 100, 122,
128, 155, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
зупинення виконавчого провадження,
визнання протиправною та скасування
вимоги №Ф-655-25 від 20.02.2014р.- задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-655-25 від 20.02.2014 року Західно-Донбаської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 (51400, АДРЕСА_1 ) - судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 182 грн. 70 коп. (сто вісімдесят
дві грн. сімдесят коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя С.О. Конєва