Справа № 872/16831/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2014 рокусправа № 804/6532/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Нагорної
Л.М. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - не з'явився

відповідача: - Астраханцева
Л.Т. (дов.від 20.08.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мобілочка"

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
вересня 2013 р. у справі № 804/6532/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мобілочка"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 17.12.2012р. за №
, за № , за № , за №
, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мобілочка"
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів в
якому просило визнати протиправними та
скасування податкові
повідомлення-рішення від 17.12.2012р.:

- № , яким позивачу зменшено
суму від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 1 874 771 грн.,

- № , яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання по податку
на прибуток на суму 875 871 грн.,

- № , яким позивачу збільшено
розмір грошового зобов'язання з ПДВ за
основним платежем на суму 672 969,74 грн. та
нараховано штрафні санкції у розмірі 72
190,50 грн.,

- № , яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 305
544 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані
безпідставністю висновків податкового
органу щодо нереальності
господарських операцій позивача.
Позивачем зазначено, що ним зі свого
боку виконані всі вимоги щодо
формування податкового кредиту за
операціями з контрагентами, до
податкової перевірки надавались усі
первинні документи, дані
бухгалтерського обліку.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
вересня 2013 р. у справі № 804/6532/13-а в
задоволенні адміністративного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мобілочка" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
17.12.2012р. за № , за № , за №
, за № - відмовлено.

Постанову суду мотивовано відсутністю
відповідних первинних бухгалтерських
документів, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку, які б
підтверджували факт отримання товарів
та послуг від ТОВ «Онікс Тредінг», ТОВ
«Телеком партнер», ТОВ «Технології
нових генерацій». Судом зазначено, що
наявність формально складених, але
недостовірних первинних документів,
відповідність яких фактичним
обставинам спростована в судовому
засіданні належними доказами, не є
безумовним підтвердженням реальності
господарської операції платника
податків, які повинні бути пов'язані з
господарською діяльністю платника
податків і документально підтверджені.

Не погодившись з постановою суду,
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мобілочка" подано
апеляційну скаргу, згідно якої особа,
яка подає апеляційну скаргу просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04 вересня
2013 р. у справі № 804/6532/13-а, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд безпідставно прийняв
правову позицію податкового органу
зовсім не приділивши уваги первинним
документам позивача, які будучі
належним чином оформленими,
підтверджували реальність здійснення
господарських операцій.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники позивача. Жодних
клопотань, повідомлень про причини
неявки до суду не надходило, підстави
відсутності представників позивача
суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників позивача не
перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
перегляду справи, уповноваженими
особами СДПІ з обслуговування великих
платників у м.Дніпропетровську
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ «Мобілочка» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України по
взаємовідносинах з ТОВ «Продснабторг»,
ТОВ «Онікс Трейдінг» за період з
01.04.2011р. по 31.12.2011 року.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 29.11.2012р.
за №535/25-0/24426502, в якому зафіксовано
виявлені перевіркою порушення
податкового законодавства, зокрема:

- порушення позивачем п.п. 135.5.4 п. 135.5 п.
135.2 ст. 135, п. 137.10 ст. 137, п.138.2 ст. 138, п.п.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, що призвело
до завищення від'ємного значення
об'єкту оподаткування за 2 квартал 2011
року на суму 1 874 771 грн., занижено
податок на прибуток всього у сумі 875 871
грн.;

- порушення п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 ПК
України, що призвело до завищення
Товариством від'ємного значення суми
податку на додану вартість у листопаді
2011р. на загальну суму 594 301,98 грн., що
призвело до завищення залишку
від'ємного значення ПДВ у грудні 2011р. у
сумі 395 544 грн., заниження суми ПДВ, що
підлягає сплаті до бюджету на загальну
суму 672 969,74 грн.

Висновки податкового органу
ґрунтуються на непідтвердженні
реальності вчинених господарських
операцій через юридичну дефектність
первинної документації.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення від 17.12.2012р.:

- № , яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 1 874 771
грн.;

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
прибуток на суму 875 871 грн.;

- № , яким збільшено розмір
грошового зобов'язання з ПДВ за
основним платежем на суму 672 969,74 грн. та
нараховано штрафні (фінансові) санкції
у розмірі 72 190,50 грн.;

- № , яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 305 544 грн.

Не погодившись з рішенням податкового
органу, вважаючи винесені податкові
повідомлення-рішення необґрунтованими
та протиправними, позивач звернувся до
суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не доведено
реальність здійснення господарських
операцій, що в свою чергу свідчить про
протиправність відображення
результатів даних операцій в
податковому обліку.

Дослідивши обставини по справі,
колегія суддів вважає за можливе
погодитись з рішенням суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, у
перевіряє мий період позивач мав
господарські відносини з ТОВ «Онікс
Трейдінг» та ТОВ «Продснабторг», які
відображені ТОВ «Мобілочка» в
податковому обліку.

Так, 01.12.2010 року між ТОВ «Мобілочка»
(Суборендар) та ТОВ «Продснабторг»
(Орендар) укладено договір суборенди,
відповідно до умов якого орендар
передає, а суборендар приймає у
користування та зобов'язується
оплатити визначені умовами угоди
нежитлові приміщення, площі та адреси
яких зазначені в додатках до договору,
що є невід'ємною частиною договору
суборенди.

За перевіряємий період, у період з
01.04.2011 року по 30.04.2011 року, позивачем
отримано послуг з суборенди нежитлових
приміщень на загальну суму 2 305 270,59 грн.
у т.ч. ПДВ 384 211,76 грн. за даними
відносинами ТОВ «Мобілочка» включено
до складу валових витрат, відповідно до
здачі-прийняття робіт, витрат на суму 1
921 058,83 грн. На підставі податкових
накладних отриманих від ТОВ
«Продснабторг» позивачем включено до
складу податкового кредиту суми ПДВ в
загальному розмірі 384 211,76 грн.

На підтвердження реальності
господарської діяльності та
правомірності її оподаткування по
взаємовідносинам з ТОВ «Продснабторг»
позивачем до перевірки надано договір
суборенди, додатки до договору, акти
здачі-приймання робіт, видаткові та
податкові накладні та платіжні
доручення.

01.07.2011 року між ТОВ «Мобілочка»
(Покупець) та ТОВ «Онікс Трейдінг»
(Постачальник) укладено договір
поставки №0107-ОН, відповідно до умов
якого, постачальник зобов'язується
поставити, а покупець прийняти та
оплатити визначений умовами угоди
товар (мобільні телефони та аксесуари).

В межах даної угоди, позивачем придбано
товару на 3 565 811,87 грн. у т.ч. ПДВ 594 301,98
грн. До складу витрат, що обраховуються
при визначенні об'єкту оподаткування
податком на прибуток включено витрати
на суму 2 971 509,89 грн. До складу
податкового кредиту ТОВ «Мобілочка»
включено суми ПДВ відповідно до
отриманих від ТОВ «Онікс Трейдінг»
податкових накладних на суму ПДВ 594 301,98
грн.

На підтвердження реальності
господарської діяльності та
правомірності її оподаткування по
взаємовідносинам з ТОВ «Онікс
Трейдінг» позивачем до перевірки
надано договір поставки, видаткові та
податкові накладні та платіжні
доручення.

Як вбачається з акту перевірки,
відповідачем отримано акт ДПІ у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська від 30.06.2011 року №
1368/23-2/37211320 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Продснабторг», яким
встановлено відсутність у ТОВ
«Продснабторг» необхідних умов для
здійснення господарських операцій,
основних фондів, виробничих активів,
складських приміщень, транспортних
засобів, бухгалтерської документації,
а також зазначено про відсутність
підприємства за юридичною адресою.

Також, відповідачем отримано акт від
22.06.2012 року №628 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Онікс Трейдінг».

Відповіді на запити, направлені ТОВ
«Мобілочка» щодо надання первинних та
бухгалтерських документів, а також
пояснення щодо взаємовідносин з ТОВ
«Продснабторг» та ТОВ «Онікс Трейдінг»
позивачем не надано.

Згідно п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України у
цьому розділі об'єктом оподаткування є:
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Відповідно до п.135.1, п.135.2 ст.135 ПК
України доходи, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються
відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за
винятком доходів, визначених у пункті
135.3 цієї статті та у статті 136 цього
Кодексу.

Доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно до приписів п.137.1 ст. 137 ПК
України дохід від реалізації товарів
визнається за датою переходу покупцеві
права власності на такий товар.

Дохід від надання послуг та виконання
робіт визнається за датою складення
акта або іншого документа, оформленого
відповідно до вимог чинного
законодавства, який підтверджує
виконання робіт або надання послуг.

За положеннями п.137.4 ст.137 ПК України
датою отримання доходів, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, є звітний період, у
якому такі доходи визнаються згідно з
цією статтею, незалежно від фактичного
надходження коштів (метод нарахувань),
визначений з урахуванням норм цього
пункту та статті 159 цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат:
витрати, не пов'язані з провадженням
господарської діяльності, а саме
витрати на: витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку (п.п.139.1.9. п.139.1 ст.139
ПК України).

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 ПК
України).

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п.200.3 ст.200 ПК
України).

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п. п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п.198.1 ст.198 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій зокрема, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(п.198.2 ст.198 ПК України).

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Із системного аналізу даних норм
законодавства, суд приходить до
переконання, що виключення зі складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, сплачених у ціні
придбаних у контрагентів товарів
(послуг), можливе лише за умови
непідтвердження відповідними
первинними документами здійснення
таких господарських операцій.

Нормами Податкового кодексу України
визначено, що необхідною та
визначальною умовою для включення
сплачених у ціні товарів сум податку на
додану вартість визначено факт
придбання платником податку таких
товарів із метою їх використання у
господарській діяльності.

Отже, право на включення сплаченого
(нарахованого) податку до податкового
кредиту виникає у платника податку за
умови встановлення тієї обставини, що
вартість придбаних товарів (робіт,
послуг) підлягає віднесенню до складу
валових витрат виробництва (обігу) за
наявності податкової накладної, яка
засвідчує факт поставки товару або
надання послуги.

В той же час наявність у покупця
податкової накладної не є безумовною
підставою для віднесення таких сум ПДВ
до податкового кредиту у разі, якщо
наведені у таких документах відомості
не відповідають дійсності внаслідок
операцій які не мали реального
виконання.

Положення Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає не лише
обов'язок суб'єкта владних повноважень
(відповідача у справі) щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але
й обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС
України).

Відповідно до ст. 9 Закону України від
16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Тобто, документи мають силу первинних у
випадку фактичного здійснення
господарської операції, з огляду на що
для визначення податкового кредиту,
сплачені в ціні товару суми податку на
додану вартість повинні бути фактично
здійснені і підтверджені належними
первинними документами, складеними у
відповідності до законодавчих вимог і
які відображають реальність
господарської операції.

Крім того, оцінюючи реальність
господарських операцій суд враховує
наявність низки первинних документів,
які відповідають вимогам ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність", а саме: належних
договорів на надання певних послуг,
поставку товару, відповідних
документів на підтвердження виконання
таких договорів та зв'язку понесених
витрат з господарською діяльністю
підприємства, зокрема, актів виконаних
робіт та інших додаткових документів,
які передують підписанню цих актів в
підтвердження конкретних обсягів,
змісту наданих послуг, товарів,
податкової накладної на оплату послуг,
товарів, реальне подальше використання
послуг, товарів у господарській
діяльності та збільшення обсягів
виробництва, продаж й конкретні
результати від цього.

Пунктом 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704, визначено, що первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
наявність у позивача договорів, актів
виконаних робіт, платіжних доручень,
видаткових накладних та податкових
накладних, виписаних ТОВ "Продснабторг"
та ТОВ «Онікс Трейдінг» не є достатніми
доказами здійснення відображених в цих
документах операцій. Наявність у
позивача первинних документів
бухгалтерського обліку, що формально
відповідають вимогам закону, не є
безумовним підтвердженням реальності
господарських операцій.

З актів виконаних робіт вбачається, що
позивачу ТОВ «Продснабторг» надано
послуги по договору суборенди б/н від
01.12.2010 року.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, в актах виконаних робіт
(наданих послуг) чітко не зазначено, які
саме послуги надано позивачу, місце та
дату,не зазначено площу орендованого
приміщення, адресу місцезнаходження
орендованого приміщення тощо, а також
не вказано, в чому полягав зміст
наданих робіт. По суті, надані до
перевірки акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) різняться між собою
тільки сумою наданих послуг та датою
документу. А отже, акти виконаних робіт
не містить такого обов'язкового
реквізиту, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», як зміст та обсяг
господарської операції. У податкового
органу відсутня можливість встановити
з наданих актів в чому полягає різниця
наданих послуг та яким способом
здійснювалось обчислення вартості цих
послуг.

Таким чином, колегія суддів вважає за
можливе погодитись з висновком суду
першої інстанції щодо не підтвердження
реальності виконання господарських
взаємовідносин між ТОВ «Мобілочка» та
ТОВ «Продснабторг» за договором
суборенди.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Онікс Трейдінг» колегія суддів
доходить наступних висновків.

Відповідно до пояснень представника
відповідача, ТОВ «Мобілочка» не надано
жодної відповіді на запити податкового
органу щодо прийняття та
транспортування товару за договором
поставки №0107-ОН від 01.07.2011 року.

Закон України «Про автомобільний
транспорт» (далі - Закон) та Правила
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні (далі - Правила),
затверджені наказом Мінтрансу України
від 14.10.97 № 363, що зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 20.02.98 за №
128/2568, визначають ТТН обов'язковим
документом, що повинен оформлюватися
при перевезенні вантажів
автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 11.1 Правил ТТН та
дорожні листи є основними документами
на перевезення вантажів, ТТН - це єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їхнього переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи (пункт 1 Правил).

Як випливає зі змісту статті 48 Закону,
ТТН необхідно оформляти, навіть, при
перевезеннях вантажів для власних
потреб (тобто, своїм транспортом, а не
за договором з транспортною
організацією). ТТН - це один з
документів, які повинні завжди бути у
водія автомобіля при перевезенні
вантажу. Це передбачено також пунктом
2.1 Правил дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.10.2001 № 1306.

При оформленні ТТН необхідно
дотримуватися загальних вимог щодо
змісту первинних документів. Такі
вимоги містяться у пункті 2.4 Положення
та частині 2 статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». Крім того при
оформленні товарно-транспортної
накладної не заборонено застосування
форми встановленої наказом
Міністерства транспорту України,
Міністерства статистики України від
29.12.95 № 488/346 «Про затвердження типових
форм первинного обліку роботи
вантажного автомобіля».

Якщо ТТН оформлена невірно, вона не
може вважатися належним первинним
документом бухгалтерського обліку.
Неправильно, невірно оформлена ТТН не
може бути належною документальною
основою і податкового обліку.

Отже, товарно-транспортна накладна є
основним документом на вантаж, що
повинен оформлятися при здійсненні
вантажних автоперевезень та одночасно
з цим ТТН виступає первинним
документом бухгалтерського обліку.

Позивачем ні до перевірки, ні до суду
документи на підтвердження
транспортування придбаних товарів у
контрагентів, здійснення
вантажно-розвантажувальних робіт по
ним, що підтверджували б реальність
здійснення цих господарських операцій
не надано. Таким чином, до перевірки не
надані документи, які б містили повну
інформацію про транспортування
товарів.

Посилання скаржника на неврахування
судом позиції Вищого
адміністративного суду України,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки положення ст. 244-2 КАС України,
передбачають обов'язковість
приведення судової практики у
відповідність до рішень Верховного
Суду України, а не до листів Вищого
адміністративного суду України.

Крім того, висновки суду першої
інстанції не суперечать правовій
позиції Вищого адміністративного суду
України, оскільки ґрунтуються не на
відсутності якогось окремого
документу чи помилці, допущеній при
його оформленні, а мотивовані
відсутністю документального
підтвердження реальності здійснення
господарської операції.

Дослідивши надані позивачем документи,
колегія суддів дійшла висновку, що
залучені до матеріалів справи первинні
документи лише вибірково
підтверджують окремі ланки
господарської операції, проте не дають
змоги встановити повну послідовність
здійснення господарської операції
відповідно до умов договору по ланцюгу
від постачальника до покупця. Що в свою
чергу унеможливлює встановлення
реальності здійснення господарської
діяльності Товариства з визначеними
контрагентами.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі
внаслідок ухилення від сплати),
відсутність транспортних засобів або
засобів виробництва або трудових
ресурсів в разі фактичного здійснення
господарської операції не впливає на
формування податкового кредиту
покупцем та суму бюджетного
відшкодування.

Проте, враховуючи, що наслідки в
податковому обліку платника створюють
лише реально вчинені господарські
операції, тобто такі, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають змісту, відображеному в
укладених платником податку договорах.
А тому якщо певна господарська
операція не відбулася, визначення
податкового кредиту було б
безпідставним і податок на додану
вартість не підлягав би відшкодуванню
з бюджету, незважаючи на наявність у
платника податку (позивача у справі)
податкової накладної, а також доказів
сплати продавцю вартості товару з ПДВ.

В даному випадку у матеріалах справи
відсутні належні докази, які б
достовірно свідчили про фактичне
виконання господарських операцій з
поставки ТМЦ та надання послуг
позивачеві та використання останнім
цих товарів, послуг у власній
господарській діяльності, а тому
винесені податковим органом спірні
податкові повідомлення-рішення слід
визнати правомірними.

На підставі наведеного, оцінюючи усі
наявні у матеріалах справи докази та
надані сторонами пояснення щодо
обставин справи, колегія суддів вважає,
що висновки податкового органу,
викладені в акті перевірки та прийняті
на їх основі податкові
повідомлення-рішення є правомірними
та не спростованими позивачем в ході
судового розгляду справи.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мобілочка"
на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04 вересня 2013 р. у справі № 804/6532/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04 вересня 2013 р. у справі № 804/6532/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
Я.В. Семененко