Справа № 2а-222/11
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/59643/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату довічного
утримання судді,-

в с т а н о
в и л а :

Постановою Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 01 лютого
2011 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково. Визнано
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області щодо відмови у перерахунку
позивачу щомісячного довічного
грошового утримання за 2007-2010 роки.
Зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату щомісячного
розміру довічного грошового утримання
судді у відставці ОСОБА_4 відповідно до
ст. 43 Закону України «Про статус
суддів» з 01 січня 2007 року по 31 жовтня 2010
року з урахуванням підвищення розмірів
заробітної плати працюючих суддів на
підставі довідок виданих
Територіальним управлінням державної
судової адміністрації України в
Дніпропетровській області.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22 травня 2012 року, рішення суду
першої інстанції скасовано та прийнято
нове, яким позовні вимоги задоволено
частково. Зобов'язано відповідача
провести перерахунок та виплату
щомісячного розміру довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_4 відповідно до ст. 43 Закону
України «Про статус суддів» з 07 червня
2010 року по 31 жовтня 2010 року з
урахуванням підвищення розмірів
заробітної плати працюючих суддів на
підставі довідок виданих
Територіальним управлінням державної
судової адміністрації України в
Дніпропетровській області, а саме:
виходячи з розміру заробітної плати
судді у червні 2010 року - 5770,75 грн. липні
2010 року -5494,25 грн., серпні 2010 року -5348,50
грн., вересні 2010 року - 5489,25 грн., жовтні
2010 року -7459,75 грн. за місяць, з
урахуванням виплачених сум
щомісячного довічного грошового
утримання за цей період. Позовні вимоги
ОСОБА_4 щодо перерахунку та виплати
щомісячного розміру довічного
грошового утримання судді у відставці
з 01 січня 2007 року до 06 червня 2010 року
включно - залишено без розгляду в
зв'язку із пропуском строку звернення
до суду. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить його скасувати, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, з 2006 року ОСОБА_4
знаходиться на пенсії із призначенням
довічного грошового утримання у
розмірі 90 % заробітної плати судді, що
працює на відповідній посаді на цей
час, та з січня 2007 року перебуває на
обліку у відповідача де й отримує
щомісячне грошове утримання. 23.07.2010
року ОСОБА_4 звернувся до відповідача з
заявою про проведення йому перерахунку
щомісячного грошового утримання,
починаючи з січня 2007 року, однак
відповідачем листами від 27.07.2010 року
№254/7 відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що дії
відповідача щодо відмови провести
позивачу перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
пов'язаного з підвищення заробітної
плати працюючим суддям на підставі
наданої довідки про заробітну плату, є
протиправними, оскільки вони не
узгоджуються з положеннями абзацу
третього пункту першого Постанови
Верховної Ради України «Про введення в
дію Закону України «Про статус суддів»,
дія якого відновлена рішенням
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22.05.2008 року та у зв'язку з визнанням
неконституційними змін, внесених до
ч.4 ст.43 Закону України «Про статус
суддів» у редакції, яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин, а
відновлення порушених прав необхідно
здійснити шляхом зобов'язання
відповідача здійснити відповідний
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та забезпечити його виплату.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи
рішення суду першої інстанції вказав,
що позивач звернувся до суду 07 грудня
2010 року, підстави поважності пропуску
строку звернення відсутні, а отже
позовні вимоги щодо перерахунку пенсії
до 06 червня 2010 року підлягають
залишенню без розгляду.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Порядок і умови оплати праці суддів
та виплати суддям довічного грошового
утримання встановлює спеціальний
закон - Закон України «Про статус
суддів», згідно якого щомісячне
довічне грошове утримання суддів у
відставці визначається у відсотковому
розмірі заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, і, згідно до
ст.44 цього Закону, складається з
посадового окладу, премії, доплат за
кваліфікаційні класи, надбавок за
вислугу років та інших надбавок (ст. 43
Закону «Про статус суддів»).

Відповідно до п. 1 постанови Верховної
Ради України від 15.12.1992 року «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів» з доповненнями,
внесеними постановами Верховної Ради
України від 06.05.1993 року та від 24.02.1994
року, що діяли на час виникнення
спірних правовідносин, визначено, що
в разі зміни заробітної плати
працюючих суддів розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці обчислюється, виходячи з
нового розміру заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

Крім того, рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року
визнано неконституційними положення
пункту 63 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»щодо зміни
існуючого порядку виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Приймаючи вказане рішення,
Конституційний суд України виходив з
того, що виключення Законом абзацу
третього пункту 1 зазначеної Постанови
Верховної Ради України і встановлення,
що розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
переглядається в разі зміни заробітної
плати працюючого судді, виходячи з її
нового розміру, означає скасування на
2008 рік існуючого порядку призначення і
виплати щомісячного довічного
грошового утримання суддям і звужує
зміст і обсяг права судді, яке він мав,
та обмежує його конституційні гарантії
незалежності. Тому в цій частині
положення пункту 63 розділу II Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік» не узгоджується зі статтею 22,
частиною першою статті 126 Конституції
України.

Отже, відмовляючи в здійсненні
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
зв'язку із зміною заробітної плати
працюючого судді відповідач діяв
неправомірно.

Однак, позивач з даним позовом
звернувся до суду 07 грудня 2010 року
шляхом здачі на поштове відділення,
тобто, після внесення змін Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» змін до КАС України, якими
змінено строки звернення до
адміністративного суду за захистом
порушених прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 99
КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Частиною другою вказаної
статті визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційної скарги судова колегія не
вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: