Справа № 872/17969/13
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2014 рокусправа № 804/10769/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

позивача: - Савченко Г.В. (за
паспортом),

відповідача: - Пелевіної С.А. (за дов.
від 22.10.2014 року),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
жовтня 2013 року

у справі № 804/10769/13-а

за позовом приватного підприємства
фірми «МГТ»

до управління Пенсійного фонду України
в м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області

про визнання протиправними дій та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року приватне підприємство
фірма «МГТ» звернулося у
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області про
визнання незаконними дій, скасування
рішення від 16 квітня 2013 року № 110 про
застосування фінансових санкцій за
приховування (заниження)
страхувальником сум заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються
страхові внески в розмірі 20320,02 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
жовтня 2013 року позовні вимоги
задоволено частково, визнано
протиправним та скасовано рішення від
16 квітня 2013 року № 110 про застосування
фінансових санкцій за приховування
(заниження) страхувальником сум
заробітної плати (виплат, доходу), на
які нараховуються страхові внески. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Представник управління Пенсійного
фонду України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області вимоги
апеляційної скарги підтримав в повному
обсязі.

Представник приватного підприємства
фірми «МГТ» проти вимог апеляційної
скарги заперечує з підстав викладених
у письмових запереченнях.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, заслухавши пояснення
представників апелянта та позивача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Управлінням Пенсійного фонду України в
місті Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області, на
підставі направлення від 24 січня 2013
року № 21 та згідно плану проведення
перевірок платників єдиного внеску,
проведена планова перевірка
приватного підприємства фірми «МГТ»
щодо правильності нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, інших платежів,
контроль за нарахуванням та сплатою
яких покладено на Пенсійний фонд
України, а також достовірності
відомостей, поданих до Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування за
період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013
року, за результатами якої складено акт
від 12 березня 2013 року №36.

Перевіркою встановлено порушення,
зокрема, пункту 2 статті 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а саме
перевіркою пунктів 3.1, 3.2 (повноти
відображення у звітності сум:
фактичних витрат на оплату праці
(грошового забезпечення) працівників,
що включають витрати на виплату
основної і додаткової заробітної плати
та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, у тому числі в
натуральній формі, які визначаються
згідно з нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України «Про оплату праці», виплата
винагород фізичним особам за виконання
робіт (послуг) за угодами
цивільно-правового характеру, що
підлягають обкладенню податком на
доходи фізичних осіб, а також на суми
оплати перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності, яка здійснюється за
рахунок коштів роботодавця, та
допомоги по тимчасовій
непрацездатності; доходу у вигляді
заробітної плати, інших виплат та
винагород, нарахованих (виплачених)
платнику відповідно до умов трудового
або цивільно-правового договору, сум
грошового забезпечення, що включається
до складу загального оподатковуваного
доходу) встановлено, що у звітності сум
фактичних витрат на оплату праці
працівників та доходу у вигляді
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески у розмірі 33,2% та 2%,
згідно додатку №1 за січень, червень,
серпень, вересень, жовтень, грудень 2010
року, вбачається, що заробітна плата
відображена з відхиленням у сумі 20320,02
грн.

На підставі акту перевірки від 12
березня 2013 року начальником управління
Пенсійного фонду України в місті
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області прийнято
рішення від 16 квітня 2013 року №110 про
застосування фінансових санкцій за
приховування (заниження)
страхувальником сум заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються
страхові внески в розмірі 20320,02 грн.

В результаті адміністративного
оскарження рішення від 16 квітня 2013 року
№110 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позовні вимоги стосовно
визнання протиправними дії щодо
прийняття рішення про застосування
фінансових санкцій від 16 квітня 2013 року
№110 задоволенню не підлягають.

Так, Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1, встановлено, що
за приховування (заниження)
страхувальником суми заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються
страхові внески, накладається штраф у
розмірі всієї суми прихованої
(заниженої) заробітної плати (виплат,
доходу), а в разі повторного протягом
року такого порушення - штраф у
триразовому розмірі суми прихованої
(заниженої) заробітної плати (виплат,
доходу). При цьому складається рішення
за формою згідно з додатком 15 цієї
Інструкції. Підставою для прийняття
такого рішення є акт документальної
перевірки або акт звірки з органами
податкової служби.

Згідно з пунктом 9.5. Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, рішення про
застосування штрафу за наслідками
розгляду акта та інших матеріалів про
порушення приймає начальник
управління Пенсійного фонду України в
районі, місті, районі у місті або його
заступник.

Таким чином, відповідач при винесенні
оскаржуваного рішення діяв в межах
повноважень, наданих чинним
законодавством.

Щодо вимог про скасування рішення від 16
квітня 2013 року № 110, слід зазначити
наступне.

Зі змісту оскаржуваного рішення
вбачається, що воно винесено на
підставі пункту 3 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яким передбачено, що
виконавчі органи Пенсійного фонду
застосовують до страхувальників
фінансові санкції за приховування
(заниження) страхувальником суми
заробітної плати (виплат, доходу), на
які нараховуються страхові внески,
накладається штраф у розмірі всієї
суми прихованої (заниженої) заробітної
плати (виплат, доходу), а в разі
повторного протягом року такого
порушення - штраф у триразовому розмірі
суми прихованої (заниженої) заробітної
плати (виплат, доходу).

Дійсно, за період до 1 січня 2011 року
відносини, що виникали між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
регулювалися Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Зазначеним Законом
визначалися платники страхових
внесків, порядок їх нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками.

Відповідно до абзаців 5 пункту 7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», що
набрав чинності з 1 січня 2011 року,
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

При цьому, за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження, якими вони були наділені
до набрання чинності Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» щодо стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій,
нарахованих та/або не сплачених на суму
такої заборгованості і вони
зберігаються лише на період до повного
стягнення заборгованості із сплати
таких страхових внесків.

Разом з тим, судом першої інстанції
встановлено, що застосування до
приватного підприємства фірми «МГТ»
штрафних санкцій відбулося не у зв'язку
із наявністю у нього заборгованості зі
сплати страхових внесків, оскільки у
позивача така заборгованість відсутня,
а, навпаки, навіть наявна переплата, що
підтверджується актом звіряння
розрахунків від 25 червня 2013 року № 10.

Згідно зі статтею 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що рішення від 16 квітня 2013
року №110 на підставі пункту 3 частини 9
статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є протиправним, оскільки
зазначена норма Закону втратила
чинність з 1 січня 2011 року згідно із
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» і не
діяла на дату прийняття управлінням
Пенсійного фонду України в місті
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області
оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення від 16 квітня 2013
року № 110 про застосування фінансових
санкцій за приховування (заниження)
страхувальником сум заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються
страхові внески в розмірі 20320,02 грн.
підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків щодо часткового задоволення
позовних вимог приватного
підприємства фірми «МГТ».

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим