Справа № 826/13934/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2014 року 15:24
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Рекламне агенство
«Самміт»доДержавної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві провизнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 06.06.2014 року
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю «Рекламне
агенство «Самміт» (надалі - позивач або
ТОВ «РА «Самміт») з позовом до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
(надалі - відповідач або ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві) про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 06.06.2014 року
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29.09.2014 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийнято
контролюючим органом безпідставно,
оскільки, як стверджує останній, ТОВ
«РА «Самміт» не порушувало вимог ст. 134,
пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.1 п. 139.1
ст. 139, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України, а
реальність господарських операцій між
позивачем та його контрагентами ТОВ
«Промтрейд Корпорейшн» та ТОВ
«Інтерком компані» підтверджується
належним чином оформленими первинними
обліковими документами.
У судове засідання 21.10.2014 року з'явився
представник позивача, який позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив суд задовольнити їх з підстав,
викладених у позовній заяві.
Представник відповідача у дане судове
засідання не з'явився, явку свого
представника не забезпечив, хоча
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду, що у
відповідності до положень ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) підтверджується
наявною у матеріалах справи розпискою.
Про причини неявки у судове засідання
суду не повідомляв, клопотань чи заяв
про розгляд справи без участі його
представника або про відкладення
судового засідання не заявляв.
При цьому, у судовому засіданні 14.10.2014
року представником відповідача подано
суду письмові заперечення проти
позову, в яких зазначено про
обґрунтованість оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень,
оскільки під час перевірки позивача
виявлено порушення вимог податкового
законодавства з боку ТОВ «РА «Самміт» в
фінансово-господарських операцій
останнього з ТОВ «Промтрейд
Корпорейшн» та ТОВ «Інтерком компані».
Суд у судовому засіданні 21.10.2014 року на
підставі ч. 6 ст. 128 КАС України,
враховуючи неприбуття належним чином
повідомленого відповідача та
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, ухвалив про перехід до
розгляду справи у порядку письмового
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ «РА
«Самміт» з питань дотримання вимог
податкового та валютного
законодавства при взаємовідносинах з
ТОВ «Промтрейд Корпорейшн» та ТОВ
«Інтерком компані» за період з 01.01.2010
року по 20.08.2013 року, у зв'язку з чим
складено акт №459/26-55-22-08/36844210 від 28.05.2014
року (надалі - акт перевірки).
За результатами вищезазначеної
перевірки контролюючим органом
зроблені наступні висновки про
порушення ТОВ «РА «Самміт» вимог
податкового законодавства:
ст. 134, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.1
п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами і
доповненнями) від здійснення ТОВ «РА
«Самміт» відносин з ТОВ «Інтерком
компані» та ТОВ «Промтрейд
Корпорейшн», внаслідок чого занижено
податок на прибуток всього у сумі 227
726,00 грн., у тому числі: за півріччя 2012
року -5 991,00 грн., за 9 місяців 2012 року - 14
991,00 грн., за 2012 рік - 25 760,00 грн., за 2013 рік
п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI (зі змінами і доповненнями)
ТОВ «РА «Самміт» завищено податковий
кредит в деклараціях з податку на
фінансово-господарських
взаємовідносинах з ТОВ «Інтерком
компані» та ТОВ «Промтрейд Корпорейшн»
всього у сумі 237 129,09 грн., у тому числі
за квітень 2012 року в сумі 3 846,0 грн., за
травень 2012 року в сумі 1 860,00 грн., за
серпень 2012 року в сумі 6 890,94 грн., за
вересень 2012 року в сумі 1 680,00 грн., за
жовтень 2012 року в сумі 840,00 грн., за
листопад 2012 року в сумі 4 856,00 грн., за
грудень 2012 року в сумі 4 560,00 грн., за
лютий 2013 року в сумі 15 184,07 грн., за
березень 2013 року в сумі 88 341,25 грн., за
квітень 2013 року в сумі 20 073,50 грн., за
травень 2013 року в сумі 11 606,00 грн., за
червень 2013 року в сумі 57 105,33 грн., за
липень 2013 року в сумі 13 726,00 грн., за
серпень 2013 року в сумі 6 560,00 грн.
На підставі викладеного вище, ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві прийнято податкові
повідомлення-рішення від 06.06.2014 року:
донараховано грошове зобов'язання з
податку на прибуток за основним
платежем 227 726,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 56 932,00 грн.;
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем - 237 129,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 59
Скориставшись правом на
адміністративне (досудове) оскарження
вищезазначених податкових
повідомлень-рішень, позивачем отримано
рішення Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 13.08.2014 року
№7343/10/26-15-10-06-15 про результати розгляду
первинної скарги та рішення Державної
фіскальної служби України від 29.08.2014
року №2493/6/99-99-10-01-15 про результати
розгляду повторної скарги, якими
податкові повідомлення-рішення від
06.06.2014 року №8 та №8 залишено
без змін, а скарги ТОВ «РА «Самміт» - без
задоволення.

Вважаючи вищенаведені податкові
повідомлення-рішення протиправними, а,
відтак, такими, що підлягають
скасуванню, позивач звернувся з
позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті за
результатами виявлених порушень з боку
ТОВ «РА «Самміт» в звітних (податкових)
періодах за 2012 - 2013 роки.

Відповідно до абз. 5 п. 1 розділу ХІХ
Податкового кодексу України, цей
Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011
року, крім розділу III цього Кодексу,
який набирає чинності з 1 квітня 2011
року.

Отже, основним нормативно-правовим
актом, що врегульовує спірні
правовідносини є Податковий кодекс
України від 02.12.2010 року №2755-VI з
наступними змінами та доповненнями у
редакції на час виникнення спірних
правовідносин (надалі - ПК України).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України,
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами
138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, витрати операційної
діяльності, зокрема, включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку (пп. 138.1.1 п. 138.1
ст. 138 ПК України).

Приписами абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України
визначено, що витрати, які враховуються
для визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку. У разі
втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
контролюючому органу та здійснити
заходи, необхідні для поновлення таких
документів. Письмова заява має бути
надіслана до/або разом із поданням
розрахунку податкових зобов'язань за
звітний податковий період. Платник
податків зобов'язаний відновити
втрачені, знищені або зіпсовані
документи протягом 90 календарних днів
з дня, що настає за днем надходження
такої заяви до контролюючого органу.
Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати включаються до витрат за
податковий період, на який припадає
таке поновлення (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України).

Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку формувати
валові витрати у зв'язку з реальним
придбанням товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в своїй
господарській діяльності, що, в першу
чергу, має підтверджуватись належним
чином оформленими первинними
документами. Документи, які не мають
статус первинних, самі по собі не
можуть підтверджувати реальність
здійснення господарської операції та,
відповідно, валові витрати. При цьому,
неодмінною характерною рисою
господарської діяльності в рамках
податкових відносин є її направлення
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах.

В свою чергу, відповідно до пп. 14.1.181 п.
14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, зокрема, виникає у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(абз. 1 п. 198.2 ст. 198 ПК України).

В силу п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу (абз. 1 та 2 п. 198.6 ст. 198 ПК
України).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: а)
у паперовому вигляді; б) в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Приписами п. 201.4 ст. 201 ПК України
передбачено, що податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Контролюючі органи
за даними реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних,
наданих в електронному вигляді,
повідомляють платника податку про
наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу
(п. 201.6 ст. 201 ПК України).

Податкова накладна складається на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс). У разі якщо
частка товарів/послуг, послуг не
містить відокремленої вартості,
перелік (номенклатура) частково
поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
враховується при визначенні загальних
податкових зобов'язань (п. 201.7 ст. 201 ПК
України).

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(абз. 1 п. 201.10 ст. 201 ПК України).

При цьому, форма та порядок заповнення
податкової накладної затверджуються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику (п.
201.2 ст. 201 ПК України).

Так, наказом Міністерства фінансів
України від 01.11.2011 року №1379 на
виконання положень ст. 201 ПК України
затверджено Порядок заповнення
податкової накладної, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 22.11.2011
року за №1333/20071 (який набрав чинності
16.12.2011 року та втратив чинність 01.03.2014
року) (надалі - Порядок №1379), тобто діяв
станом на період, який перевірявся
контролюючим органом.

Відповідно до п. 5 Порядку №1379, сплачена
(нарахована) сума податку на додану
вартість у податковій накладній
повинна відповідати сумі
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг продавця у реєстрі
виданих та отриманих податкових
накладних.

Податкова накладна є підставою для
віднесення до податкового кредиту
витрат зі сплати податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
платник податку (п. 6.2 Порядку №1379).

Не дає права покупцю на віднесення сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту: відсутність факту
реєстрації платником податку -
продавцем товарів/послуг податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних; порушення порядку
заповнення податкової накладної;
податкова накладна виписана платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду (п. 6.3 Порядку №1379).

Отже, виходячи з аналізу наведених норм
в сукупності, ПК України та Порядком
№1379 визначено окремі випадки, за яких
неможливе формування податкового
кредиту, зокрема, це відсутність
зв'язку з господарською діяльністю,
фіктивність операцій (відсутність
поставок), відсутність податкової
правосуб'єктності, відсутність на
момент перевірки податкових накладних
або видача їх особою, яка не є платником
ПДВ. Таким чином, із зазначеного вище
також випливає те, що при дослідженні
факту здійснення господарської
операції, оцінці підлягають відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку.

Також, у відповідності до правової
позиції Вищого адміністративного суду
України, що викладена у листі від 02.06.2011
року №742/11/13-11, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
фактично здійснений і підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року
№996-ХІV (надалі - Закон №996), який
визначає правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні, бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Приписами ст. 1 Закону №996 визначено, що
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу, підставою для
бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів
можуть складатися зведені облікові
документи (ч. 1 ст. 9 Закону №996).

Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону №996).

Нормативно-правовим актом, який
встановлює порядок створення,
прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також
зберігання первинних документів,
облікових регістрів, бухгалтерської
звітності підприємствами, їх
об'єднаннями та госпрозрахунковими
організаціями (крім банків) незалежно
від форм власності (надалі -
підприємства), установ та організацій,
основна діяльність яких фінансується
за рахунок коштів бюджету (надалі -
установи), є наказ Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88,
яким затверджено Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (надалі -
Положення №88).

Згідно п. 2.1 Положення №88, первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів
за готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних
касових апаратів, чеків тощо. Для
контролю та впорядкування обробки
інформації на основі первинних
документів можуть складатися зведені
документи (далі первинні документи) (п.
2.2 Положення №88).

Первинні документи, створені в
електронному вигляді, застосовуються
у бухгалтерському обліку за умови
дотримання вимог законодавства про
електронні документи та
електронний документообіг. На вимогу
контролюючих або судових органів
та своїх контрагентів підприємство,
установа зобов'язані за свій рахунок
зробити копії таких документів на
паперовому носії (п. 2.3 Положення №88).

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст
та обсяг господарської операції,
одиниця виміру господарської операції
(у натуральному та/або вартісному
виразі), посади і прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані,
що дають змогу ідентифікувати особу,
яка брала участь у здійсненні
господарської операції. Залежно від
характеру операції та технології
обробки даних до первинних документів
можуть бути включені додаткові
реквізити: ідентифікаційний код
підприємства, установи з Державного
реєстру, номер документа, підстава для
здійснення операцій, дані про
документ, що засвідчує
особу-одержувача тощо (п. 2.4 Положення
№88).

Аналіз викладених норм свідчить про те,
що податковий кредит формується за
наслідками реальної господарської
операції, що підтверджується належними
податковими накладними та первинними
документами, в рамках господарської
діяльності платника податків.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
фактично здійснений і підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків, що також було
зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року №742/11/13-11.

Як було зазначено вище, підставою для
винесення оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень став факт виявлених
відповідачем порушень податкового
законодавства з боку позивача при
взаємовідносинах з ТОВ «Інтерком
компані» та ТОВ «Промтрейд
Корпорейшн».

Взаємовідносини з ТОВ «Інтерком
компані».

Як вбачається з матеріалів справи між
позивачем (Замовник) та ТОВ «Інтерком
компані» (Виконавець) укладено
наступні договори:

1. договір №26 від 01.02.2013 року, згідно
умов якого Виконавець зобов'язується
за завданням Замовника виконувати
роботи по виготовленню поліграфічної
продукції, а саме: Передплатні каталоги
«Преса 2013р. 2-е півріччя»,
рекламно-інформаційні листівки,
буклети, візитні картки, конверти з
логопатом, флаєрси, банери,
щотижневики, тощо, а також роботи з
виготовлення оригінал-макетів,
необхідних для тиражування такої
продукції та розповсюдження таких
рекламно-інформаційних матеріалів по
фірмам та організаціям в м. Києві, в
разі потреби Замовника.

Виконавець зобов'язується виконувати
роботи по виготовленню поліграфічної
продукції та розробки оригінал-макетів
(п. 2.1 даного договору).

Вартість послуг Виконавця
визначається на підставі договору та
відповідно до виставлених рахунків.
Оплата виконується шляхом
перерахування Замовником грошових
коштів за виконані роботи на вказаний в
Договорі розрахунковий рахунок
Виконавця на основі рахунка/фактури.
Замовник сплачує 100% передоплату
протягом 3-х днів з дня отримання
рахунка-фактури (п. 4.1 та п. 4.2 даного
договору).

2. договір №28 від 21.02.2013 року, згідно
умов якого Виконавець зобов'язується
за завданням замовника виконувати
роботи зі зйомки аудіо-візуальних
творів з музичним та графічним
супроводженням згідно завдання
Замовника. А саме: роботи з
виготовлення Рекламних матеріалів, що
включають відеомонтаж, обробку
відеоматеріалу та комп'ютерну графіку
рекламних матеріалів Замовника (надалі
- Роботи) та передачу Виконавцем
Замовнику всього обсягу Виключних
майнових авторських та суміжних прав
на Рекламні матеріали.

Виконавець зобов'язується виконувати
роботи зі зйомки аудіо-візуальних
творів з музичним та графічним
супроводженням згідно завдання
Замовника. А саме: роботи з
виготовлення Рекламних матеріалів, що
включають відеомонтаж, обробку
відеоматеріалу та комп'ютерну графіку
рекламних матеріалів (п. 2.1 даного
договору).

Вартість послуг Виконавця
визначається на підставі договору та
відповідно до виставлених рахунків.
Оплата виконується шляхом
перерахування Замовником грошових
коштів за виконані роботи на вказаний в
Договорі розрахунковий рахунок
Виконавця на основі рахунка/фактури.
Замовник сплачує 100% передоплату
протягом 3-х днів з дня отримання
рахунка-фактури (п. 4.1 та п. 4.2 даного
договору).

На підтвердження товарності
(реальності) фінансово-господарської
операції з ТОВ «Інтерком компані» за
договорами №26 від 01.02.2013 року та №28 від
21.02.2013 року позивачем надано суду копії
наступних документів:

- видаткових накладних (№РН-0000202
від 07.08.2013 року на суму 27 360,00 грн.,
№РН-0000231 від 31.08.2013 року на суму 12 000,00
грн., №РН-0000191 від 31.07.2013 року на суму 4
800,00 грн., №РН-0000171 від 03.07.2013 року на суму
18 156,00 грн., №РН-0000156 від 21.06.2013 року на
суму 18 156,00 грн., №РН-0000147 від 05.06.2013 року
на суму 27 000,00 грн., №РН-0000127 від 20.05.2013
року на суму 20 064,00 грн., №РН-0000 від 04.04.2013
року на суму 15 000,00 грн., №РН-114 від 29.04.2013
року на суму 15 408,00 грн., №РН-98 від 15.04.2013
року на суму 12 840,00 грн., №РН-80 від 05.04.2013
року на суму 48 000,00 грн., №РН-89 від 05.04.2013
року на суму 41 625,00 грн., №РН-0000045 від
27.02.2013 року на суму 15 000,00 грн., №РН-0000033
від 11.02.2013 року на суму 10 080,00 грн.,
№РН-0000019 від 20.12.2012 року на суму 15 120,00
грн., №РН-0000012 від 12.12.2012 року на суму 12
240,00 грн.);

- актів наданих послуг (№ОУ-0001021
від 26.07.2013 року на суму 59 400,00 грн.,
№ОУ-0000867 від 18.06.2013 року на суму 59 400,00
грн., №ОУ-0000870 від 25.06.2013 року на суму 178
200,00 грн., №ОУ-0000161 від 26.06.2013 року на суму
59876,00 грн., №ОУ-0000137 від 31.05.2013 року на
суму 49 572,00 грн., №ОУ-000106 від 30.04.2013 року
на суму 35 568,00 грн., №ОУ-0000324 від 15.03.2013
року на суму 284 350,00 грн., №ОУ-0000293 від
07.03.2013 року на суму 210 697,60 грн., №ОУ-0000252
від 28.02.2013 року на суму 53 024,40 грн.);

- податкових накладних (від 07.08.2013
року №10 на суму 27 360,00 грн., від 07.08.2013
року №9 на суму 12 000,00 грн., від 31.07.2013
року №148 на суму 4 800,00 грн., від 26.07.2013
року №102 на суму 59 400,00 грн., від 03.07.2013
року №12 на суму 18 156,00 грн., від 18.06.2013
року №65 на суму 59 400,00 грн., від 21.06.2013
року №79 на суму 18 156,00 грн., від 19.06.2013
року №74 на суму 59 400,00 грн., від 20.06.2013
року №77 на суму 59 400,00 грн., від 21.06.2013
року №85 на суму 59 400,00 грн., від 26.06.2013
року 3105 на суму 59 876,00 грн., від 05.06.2013
року №16 на суму 27 000,00 грн., від 30.05.2013
року №165 на суму 49 572,00 грн., від 20.05.2013
року №80 на суму 20 064,00 грн., від 04.04.2013
року №20 на суму 15 000,00 грн., від 29.04.2013
року №172 на суму 15 408,00 грн., від 22.04.2013
року №105 на суму 35 568,00 грн., від 15.04.2013
року №71 на суму 12 840,00 грн., від 18.0.2013
року №90 на суму 15 000,00 грн., від 07.03.2013
року №39 на суму 20 000,00 грн., від 28.02.2013
року №141 на суму 13 000,00 грн., від 05.04.2013
року №24 на суму 41 625,00 грн., від 11.03.2013
року №48 на суму 56 870,00 грн., від 13.03.2013
року №57 на суму 56 870,00 грн., від 12.03.2013
року №54 на суму 56 870,00 грн., від 15.03.3013
року №82 на суму 56 870,00 грн., від 14.03.2013
року №63 на суму 56 870,00 грн., від 07.03.2013
року №33 на суму 51 624,40 грн., від 06.03.2013
року №27 на суму 53 024,40 грн., від 05.03.2013
року №26 на суму 53 024,40 грн., від 04.03.2013
року №7 на суму 53 024,40 грн., від 28.02.2013
року №156 на суму 53 024,40 грн., від 27.02.2013
року №132 на суму 15 000,00 грн., від 11.02.2013
року №45 на суму 10 080,00 грн., від 20.12.2012
року №74 на суму 15 120,00 грн., від 12.12.2012
року на суму 12 240,00 грн.);

- рахунків на оплату.

Також, на підтвердження оплати робіт,
виконаних за вказаними вище договорами
у матеріалах справи міститься виписка
з банківського рахунку позивача.

Разом з тим, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази суд дійшов
висновку про не спростування позивачем
доводів контролюючого органу про
безтоварність (нереальність)
фінансово-господарських операцій
позивача з ТОВ «Інтерком компані» на
підставі вищезазначених договорів, з
огляду на наступне.

Так, наявні у матеріалах справи копії
видаткових накладних, складених за
результатами вказаних
фінансово-господарських операцій
(окрім видаткової накладної №РН-0000127
від 20.05.2013 року), не містять даних про
особу (зокрема, прізвища та ініціалів),
яка брала участь у прийнятті
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
«Інтерком компані» з боку позивача, а,
відтак, у відповідності до приписів ч. 2
ст. 9 Закону №996 та п. 2.4 Положення №88 не
дає змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні вказаних
господарських операцій, з урахуванням
того, що ухвалою суду від 29.09.2014 року від
позивача витребовувалися докази на
підтвердження наявності у
представників ТОВ «РА «Самміт»
повноважень на прийняття
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
«Інтерком компані» за результатами
оспорюваних фінансово-господарських
операцій (належним чином завірену
копії витягу з журналу виданих
довіреностей).

При цьому, суд не вважає належним
доказом подану 22.10.2014 року
представником позивача через
канцелярію суду копію наказу №2-п від
28.09.2012 року, яким затверджено право
ОСОБА_1 на прийняття та відпуск
товарно-матеріальних цінностей від
підприємств покупців та
постачальників, оскільки, як було
зазначено вище, наявні у матеріалах
справи копії видаткових накладних не
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні вказаних
господарських операцій, у тому числі й
участь ОСОБА_1

Слід також звернути увагу, що ухвалою
суду від 29.09.2014 року від позивача
витребовувалися копії завдань,
складених на виконання договорів,
укладених з ТОВ «Інтерком компані»,
наявність яких передбачена умовами
договорів №26 від 01.02.2013 року та №28 від
21.02.2013 року.

Натомість, позивачем надано суду копії
анотацій до рекламного ролику КБ
«Фінансова аніціатива» від 18.06.2013 року
(відповідно до договору №28 від 21.02.2013
року), КБ «Фінансова аніціатива» від
07.03.2013 року (відповідно договору до №28
від 21.02.2013 року), КБ «Фінансова
аніціатива» від 06.03.2013 року (відповідно
до договору №28 від 21.02.2013 року), КБ
«Фінансова аніціатива» від 05.03.2013 року
(відповідно до договору №28 від 21.02.2013
року), АКБ «ВіЕйБі Банк» від 12.03.2013 року
(відповідно до договору №28 від 21.02.2013
року), КБ «ВіЕйБі Банк» від 13.03.2013 року
(відповідно до договору №28 від 21.02.2013
року), а також переліку адрес для
здійснення кур'єрської доставки від
26.07.2013 року (відповідно до договору №26
від 01.02.2013 року), з огляду на викладене
вище, суд дійшов висновку, що позивачем
не надано суду завдань Замовника
(позивача), наявність яких передбачена
умовами вказаних вище договорів, а
також не зазначено про причини
неможливості їхнього надання.

Крім того, слід зауважити, що
відповідно до наявних у матеріалах
справи копій податкових накладних,
виписаних ТОВ «Інтерком компані» на
ім'я позивача, в якості виду
цивільно-правового договору, на
підставі якого останні були складені,
вказано договори про надання послуг №26
від 01.02.2013 року та №28 від 21.02.2013 року,
проте, у відповідності до вказаних вище
договорів №26 від 01.02.2013 року та №28 від
21.02.2013 року, назва останніх сторонами не
визначена, а, в свою чергу, виходячи зі
змісту даних договорів, останні за свою
правовою конструкцією є договорами про
виконання робіт, оскільки, як
вбачається зі змісту, спрямовані на
виконання робіт по виготовленню
поліграфічної продукції, а саме:
Передплатні каталоги «Преса 2013р. 2-е
півріччя», рекламно-інформаційні
листівки, буклети, візитні картки,
конверти з логопатом, флаєрси, банери,
щотижневики, тощо, а також роботи з
виготовлення оригінал-макетів,
необхідних для тиражування такої
продукції, та з виготовлення Рекламних
матеріалів, що включають відеомонтаж,
обробку відеоматеріалу та комп'ютерну
графіку рекламних матеріалів
Замовника.

Взаємовідносини з ТОВ «Промтрейд
Корпорейшн».

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (Замовник) та ТОВ «Промтрейд
Корпорейшн» (Виконавець) укладено
договір №43 від 01.04.2012 року, згідно якого
Виконавець зобов'язується за завданням
Замовника виконувати роботи по
виготовленню поліграфічної продукції,
а саме: передплатні каталоги,
рекламно-інформаційні листівки,
буклети, візитні картки з логотипом,
флаєри, банери, щотижневики, тощо, а
також роботи з виготовлення
оригінал-макетів, необхідних для
тиражування такої продукції та
розповсюдження таких
рекламно-інформаційних матеріалів по
фірмам та організаціям в м. Києві, в
разі потреби Замовника.

Виконавець зобов'язується виконувати
роботи по виготовленню поліграфічної
продукції та розробки оригінал-макетів
(п. 2.1 даного договору).

Вартість послуг Виконавця
визначається на підставі договору та
відповідно до виставленого
рахунку-фактури. Оплата виконується
шляхом перерахування Замовником
грошових коштів за виконані роботи на
вказаний в Договорі розрахунковий
рахунок Виконавця на основі
рахунка/фактури. Замовник сплачує 100%
передоплату протягом 3-х днів з дня
отримання рахунка-фактури (п. 4.1 та п. 4.2
даного договору).

На підтвердження товарності
(реальності) фінансово-господарської
операції з ТОВ ТОВ «Промтрейд
Корпорейшн» за договором №43 від 01.04.2012
року позивачем надано суду копії
наступних документів:

- видаткових накладних (№РН-246 від
07.09.2012 року на суму 10 080,00 грн., №РН-0000322
від 31.10.2012 року на суму 5 040,00 грн.,
№РН-0000331 від 13.11.2012 року на суму 12 096,00
грн., №РН-0000339 від 26.11.2012 року на суму 17
040,00 грн., №РН-0000097 від 28.05.2012 року на суму
11 160,00 грн., №рН-0000059 від 2.04.2012 року на
суму 8 046,00 грн., №РН-0000030 від 06.04.2012 року
на суму 15 030,00 грн.);

- актів надання послуг (№27 від
20.08.2012 року на суму 41 345,64 грн.);

- податкової накладної (від 07.09.2012
року №28 на суму 10 080,00 грн., від 31.10.2012
року №171 на суму 5 040,00 грн., від 13.11.2012
року №38 на суму 12 096,00 грн., від 26.11.2012
року №95 на суму 17 040,00 грн., від 01.08.2012
року №2 на суму 41 345,64 грн., від 28.05.2012
року №81 на суму 11 160,00 грн., від 25.04.2012
року №94 на суму 8 046,00 грн., від 06.04.2012
року №9 на суму 15 030,00 грн.);

- рахунків на оплату.

Також, на підтвердження оплати робіт,
виконаних за вказаними вище договорами
у матеріалах справи міститься виписка
з банківського рахунку позивача.

Разом з тим, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази суд дійшов
висновку про не спростування позивачем
доводів контролюючого органу про
безтоварність (нереальність)
фінансово-господарських операцій
позивача з ТОВ «Промтрейд Корпорейшн»
на підставі вищезазначеного договору,
з огляду на наступне.

Так, наявні у матеріалах справи копії
видаткових накладних та акту надання
послуг, складених за результатами
вказаних фінансово-господарських
операцій не містять даних про особу
(зокрема, прізвища та ініціалів), яка
брала участь у прийнятті
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
«Промтрейд Корпорейшн» з боку
позивача, а, відтак, у відповідності до
приписів ч. 2 ст. 9 Закону №996 та п. 2.4
Положення №88 не дає змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні вказаних господарських
операцій, з урахуванням того, що
ухвалою суду від 29.09.2014 року від
позивача витребовувалися докази на
підтвердження наявності у
представників ТОВ «РА «Самміт»
повноважень на прийняття
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
«Промтрейд Корпорейшн» за
результатами оспорюваних
фінансово-господарських операцій
(належним чином завірену копії витягу з
журналу виданих довіреностей).

При цьому, суд не вважає належним
доказом подану 22.10.2014 року
представником позивача через
канцелярію суду копію наказу №2-п від
28.09.2012 року, яким затверджено право
ОСОБА_1 на прийняття та відпуск
товарно-матеріальних цінностей від
підприємств покупців та
постачальників, оскільки, як було
зазначено вище, наявні у матеріалах
справи копії видаткових накладних не
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні вказаних
господарських операцій, у тому числі й
участь ОСОБА_1

Слід також звернути увагу, що ухвалою
суду від 29.09.2014 року від позивача
витребовувалися копії завдань,
складених на виконання договору,
укладеного з ТОВ «Промтрейд
Корпорейшн», наявність яких
передбачена умовами договору №43 від
01.04.2012 року.

Натомість, позивачем надано суду копію
переліку адрес для здійснення
кур'єрської доставки від 01.08.2013 року
(відповідно до договору №43 від 01.04.2012
року), з огляду на викладене вище, суд
дійшов висновку, що позивачем не надано
суду завдань Замовника (позивача),
наявність яких передбачена умовами
вказаних вище договорів, а також не
зазначено про причини неможливості
їхнього надання.

Крім того, слід зауважити, що
відповідно до наявних у матеріалах
справи копій податкових накладних,
виписаних ТОВ «Промтрейд Корпорейшн»
на ім'я позивача, в якості виду
цивільно-правового договору, на
підставі якого останні були складені,
вказано договір про надання послуг №43
від 01.04.2012 року, проте, у відповідності
до вказаного вище договору №43 від
01.04.2012 року, назва останнього сторонами
не визначена, а, в свою чергу, виходячи
зі змісту даних договорів, останній за
свою правовою конструкцією є договором
про виконання робіт, оскільки, як
вбачається зі змісту, спрямований на
виконання робіт по виготовленню
поліграфічної продукції, а саме:
передплатні каталоги,
рекламно-інформаційні листівки,
буклети, візитні картки з логотипом,
флаєри, банери, щотижневики, тощо, а
також роботи з виготовлення
оригінал-макетів, необхідних для
тиражування такої продукції.

Враховуючи викладені вище висновки
суду щодо вищезазначених
фінансово-господарських операцій
позивача з ТОВ «Інтерком компані» та
ТОВ «Промтрейд Корпорейшн» за
перевіряємий період, якими не
встановлено реальності (товарності)
здійснення господарських операцій, суд
дійшов висновку про обґрунтованість та
законність донарахування ТОВ «РА
«Самміт» грошового зобов'язання з
податків на додану вартість та на
прибуток оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими, а, відтак, такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, ч. 6 ст. 128, ст.ст.
158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок