Справа № 803/2111/14
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Справа № 803/2111/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Ратнівського районного управління
юстиції, начальника Реєстраційної
служби Ратнівського районного
управління юстиції Лахтюка Олександра
Адамовича про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним
позовом до Реєстраційної служби
Ратнівського районного управління
юстиції, начальника Реєстраційної
служби Ратнівського районного
управління юстиції Лахтюка Олександра
Адамовича про визнання дій
протиправними щодо відмови в
задоволенні запиту від 18.09.2014 року та
зобов'язання задоволити запит.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
18.09.2014 року позивач звернулася до
Реєстраційної служби Ратнівського
районного управління юстиції із
запитом про надання публічної
інформації, у якому просила надати:
копії документів, які посвідчують
речові права на земельну ділянку
ОСОБА_4; копії документів, які
посвідчують право користування чужою
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб та право
користування чужою земельною ділянкою
для забудови (суперфіцію) ОСОБА_4; копії
документів, які посвідчують реєстрацію
права власності на об'єкт
незавершеного будівництва за ОСОБА_4;
копії документів, які посвідчують
реєстрацію об'єктів нерухомого майна,
права на які підлягають державній
реєстрації за ОСОБА_4; копії документів,
які посвідчують реєстрацію речових
прав у разі поділу або виділу частки з
об'єкта нерухомого майна та об'єднання
об'єктів нерухомого майна за ОСОБА_4;
копії документів, які підтверджують
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень за ОСОБА_4

Вказаний запит про надання публічної
інформації було належним чином
оформлено згідно із приписами статті 19
Закону України «Про доступ до
публічної інформації». Проте,
відповіддю від 25.09.2014 року у наданні
публічної інформації було відмовлено з
формальних підстав. На думку позивача,
відмова Реєстраційної служби
Ратнівського районного управління
юстиції в задоволенні запиту на
публічну інформацію є протиправною,
відповідач як розпорядник інформації
зобов'язаний був надати достовірну,
точну та повну інформацію на запит та
не мав права відмовляти у доступі до
публічної інформації, оскільки
інформація, щодо якої йшлося в запиті,
не має ознак інформації з обмеженим
доступом.

Позивач просить визнати протиправною
відмову Реєстраційної служби
Ратнівського районного управління
юстиції, начальника Реєстраційної
служби Ратнівського районного
управління юстиції Лахтюка Олександра
Адамовича в задоволенні запиту від
18.09.2014 року та зобов'язати відповідачів
задоволити запит в повному обсязі.

В поданих до суду письмових
запереченнях проти позову від 24.10.2014
року № 02-8/3921 (а. с. 17-20) відповідач
адміністративний позов не визнав та
просить відмовити в його задоволенні з
тих підстав, що відмова Реєстраційної
служби Ратнівського районного
управління юстиції, начальника
Реєстраційної служби Ратнівського
районного управління юстиції Лахтюка
Олександра Адамовича у задоволенні
запиту є правомірною та обґрунтованою,
оскільки позивач ОСОБА_1 не є
уповноваженою особою ОСОБА_4, про
речові права якого вона просила надати
інформацію у своєму запиті.

В судове засідання, призначене на 14:30
29.10.2014 року, особи, які беруть участь у
справі, не прибули, хоча сторони
належним чином були повідомлені про
дату, час та місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення (а. с.
13-14), при цьому, від сторін надійшли до
суду письмові заяви про розгляд справи
за їх відсутності (а. с. 15, 20).

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України)
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами. Як передбачено
частиною першою статті 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове
засідання особи, які беруть участь у
справі, не прибули, при цьому, від них
надійшли заяви про розгляд справи за їх
відсутності, а дану справу можливо
розглянути і вирішити на основі
наявних матеріалів, тому суд приходить
до висновку, що судовий розгляд справи
необхідно здійснювати в порядку
письмового провадження, без фіксування
адміністративного процесу технічними
засобами.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 18.09.2014 року
позивач звернулася до Реєстраційної
служби Ратнівського районного
управління юстиції із запитом про
надання публічної інформації, у якому
просила надати: копії документів, які
посвідчують речові права на земельну
ділянку ОСОБА_4; копії документів, які
посвідчують право користування чужою
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб та право
користування чужою земельною ділянкою
для забудови (суперфіцію) ОСОБА_4; копії
документів, які посвідчують реєстрацію
права власності на об'єкт
незавершеного будівництва за ОСОБА_4;
копії документів, які посвідчують
реєстрацію об'єктів нерухомого майна,
права на які підлягають державній
реєстрації за ОСОБА_4; копії документів,
які посвідчують реєстрацію речових
прав у разі поділу або виділу частки з
об'єкта нерухомого майна та об'єднання
об'єктів нерухомого майна за ОСОБА_4;
копії документів, які підтверджують
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень за ОСОБА_4 (а. с. 7).

Листом Реєстраційної служби
Ратнівського районного управління
юстиції від 25.09.2014 року № 02-01.11/161 у
задоволенні запиту було відмовлено з
одночасним роз'ясненням порядку
отримання інформації з Державного
реєстру прав та їх обтяжень (а. с. 8).

Згідно із частиною другою статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюються на публічно-правові
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Частиною третьою статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, відповідачі довели
правомірність дій щодо відмови у
задоволенні запиту позивача на
отримання інформації, з огляду на таке.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» від
13.01.2011 року № 2939-VI (з наступними змінами
та доповненнями) публічна інформація -
це відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом. Публічна інформація є
відкритою, крім випадків, встановлених
законом.

Відповідно до частини першої статті 6
зазначеного Закону інформацією з
обмеженим доступом є: 1) конфіденційна
інформація; 2) таємна інформація; 3)
службова інформація.

Згідно із частинами першою, другою
статті 7 цього ж Закону конфіденційна
інформація - інформація, доступ до якої
обмежено фізичною або юридичною
особою, крім суб'єктів владних
повноважень, та яка може поширюватися у
визначеному ними порядку за їхнім
бажанням відповідно до передбачених
ними умов. Не може бути віднесена до
конфіденційної інформація, зазначена в
частині першій і другій статті 13 цього
Закону. Розпорядники інформації,
визначені частиною першою статті 13
цього Закону, які володіють
конфіденційною інформацією, можуть
поширювати її лише за згодою осіб, які
обмежили доступ до інформації, а за
відсутності такої згоди - лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

За змістом частини першої статті 22
вказаного Закону розпорядник
інформації має право відмовити в
задоволенні запиту в таких випадках: 1)
розпорядник інформації не володіє і не
зобов'язаний відповідно до його
компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; 2) інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; 3) особа, яка подала запит
на інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; 4) не дотримано вимог до запиту
на інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

Статтею 2 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №
1952-IV (з наступними змінами та
доповненнями) визначено, що Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно
(далі - Державний реєстр прав) - єдина
державна інформаційна система, що
містить відомості про права на
нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Як передбачено частиною першою статті
28 цього ж Закону, інформація з
Державного реєстру прав про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
надається органом державної
реєстрації прав, нотаріусом у формі
витягу, інформаційної довідки та
виписки.

Відповідно до частин другої, третьої
статті 28 цього ж Закону витяг з
Державного реєстру прав на підставі
заяви мають право отримувати: 1) власник
нерухомого майна або уповноважена ним
особа; 2) особа, яка має речове право на
чуже нерухоме майно, або уповноважена
нею особа; 3) спадкоємець
(правонаступник - для юридичної особи)
або уповноважена ним особа; 4) власник
(співвласник) квартири, житлового чи
нежитлового приміщення у
багатоквартирному будинку при
створенні об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку (асоціація власників житлових
будинків, якщо їй делеговані
повноваження з управління неподільним
та загальним майном відповідного
житлового комплексу),
житлово-будівельні кооперативи або їх
уповноважені особи про суб'єктів права
власності на житлові та нежитлові
приміщення у такому будинку. Витяг з
Державного реєстру прав про державну
реєстрацію іпотеки, обтяження на
підставі заяви мають право отримувати
будь-які фізичні та юридичні особи.
Інформаційну довідку з Державного
реєстру прав на підставі письмового
запиту мають право отримувати суд,
органи місцевого самоврядування,
органи внутрішніх справ, органи
прокуратури, органи доходів і зборів,
органи Служби безпеки України та інші
органи державної влади (посадові
особи), якщо запит зроблено у зв'язку із
здійсненням ними повноважень,
визначених законом.

Частиною четвертою статті 28
зазначеного Закону передбачено, що
орган державної реєстрації прав,
нотаріус відмовляє в наданні витягу та
інформаційної довідки, якщо заявник
відповідно до закону не має права на
отримання такої інформації.

З цього слідує, що чинним
законодавством України регламентовано
порядок отримання інформації про права
на нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав шляхом
надання органом державної реєстрації
прав інформації з Державного реєстру
прав у формі витягу, інформаційної
довідки та виписки. При цьому, Закон
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» встановлює обмежене коло
осіб, які мають право на отримання
такої інформації, а відсутність у
заявника відповідно до закону права на
отримання такої інформації є підставою
для відмови у її наданні.

Як слідує із матеріалів справи, позивач
фактично звернулася із запитом про
надання інформації про речові права на
нерухоме майно та їх обтяження щодо
об'єктів, які зареєстровані за ОСОБА_4,
при цьому, не надала доказів того, що
вона є уповноваженою особою ОСОБА_4 на
отримання такої інформації, та не
надала документів, які підтверджують
її право без згоди власника на
отримання такої інформації.

Суд погоджується із позицією
відповідачів про те, що надання з
Державного реєстру прав відомостей про
зареєстровані речові права на об'єкти
нерухомого майна та їх обтяження
органом державної реєстрації третім
особам є розкриттям персональних даних
особи. Статтею 32 Конституції України
визначено, що не допускається збирання,
зберігання, використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини, а згідно із
частиною шостою статті 6 Закону України
«Про захист персональних даних» від
01.06.2010 року № 2297-VI (з наступними змінами
та доповненнями) не допускається
обробка даних про фізичну особу, які є
конфіденційною інформацією, без її
згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

При вирішенні даного спору суд також
враховує, що запит від 18.09.2014 року було
направлено позивачем з метою отримання
та подання доказів у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ
майна подружжя, при цьому, ОСОБА_1 як
позивач у вказаній цивільний справі
має право заявити клопотання до
Ратнівського районного суду про
витребування відповідних доказів, а
суд згідно із статтею 28 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
вправі отримати інформацію з
Державного реєстру прав.

Відтак, виходячи із наведених норм
чинного законодавства України та
встановлених обставин справи, суд
приходить до висновку, що відмовляючи у
запиті від 18.06.2014 року, відповідачі
діяли на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому в задоволенні взаємопов'язаних
позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 41, 122, 162, 163 КАС
України, на підставі Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», Закону України
«Про захист персональних даних», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Ратнівського районного управління
юстиції, начальника Реєстраційної
служби Ратнівського районного
управління юстиції Лахтюка Олександра
Адамовича про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.М.Валюх