Справа № 233/3057/14-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 р.Справа №
233/3057/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області на постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 12.06.2014р. по
справі № 233/3057/14-а

за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з
позовом, в якому просив визнати
неправомірними нарахування Управління
Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області та
зобов'язати здійснити перерахунок та
виплату державної пенсії по
інвалідності внаслідок Чорнобильської
катастрофи у обсязі не нижче 8 розмірів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
внаслідок Чорнобильської катастрофи
у обсязі 75 процентів розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, відповідно до
ст..ст. 50, 54, 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2014
року.

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 12.06.2014 року позов задоволено.
Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області щодо виплати
ОСОБА_2 01.01.2014 року державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірах менших, ніж
передбачені ст..ст.50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області здійснити перерахунок та
виплату державної пенсії позивачу з
розрахунку не менше 8 мінімальних
пенсії за віком та додаткової пенсії у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком відповідно до вимог ст..ст.50,
ч.4 ст.54, 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01.01.2014 року, виходячи із
розміру встановленого законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність з урахуванням
фактично отриманих сум.

Не погодившись із судовим рішенням,
Управління Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області, в якій
просить скасувати постанову
Костянтинівського міськрайонного
суду Донецької області від 12.06.2014 року,
та прийняти нове рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що приймаючи
зазначену постанову суд першої
інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ст. ст. 49, 50, 54, 67
Закону України «Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Постанови Кабінетом
Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року
та ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об'єктивності розгляду справи.

Виходячи з приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційних скарг, дослідивши докази
по справі, вважає, що апеляційна скарга
відповідача не підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
1-ої категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданого
28.02.11 р. та являється інвалідом 2 групи,
пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС
, що підтверджується довідкою МСЕК
серії 10 ААБ № 3680030 від 26.04.2012 року.
Інвалідність позивача встановлена
внаслідок захворювання, пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою. У зв'язку з
цим позивач отримує пенсію в
управлінні Пенсійного фонду, як
інвалід 2-ої групи за захворюванням,
пов'язаним з Чорнобильською
катастрофою.

В лютому 2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області з заявою
перерахувати та виплачувати державну
пенсію, як постраждалому від
Чорнобильської катастрофи 1-ої
категорії, інваліду II групи у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком
з 01.01.2014 року та провести відповідні
виплати.

Листом Управління Пенсійного фонду
України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області № 31/З-10-01-03 від 04.03.14 р.
повідомлено, що розмір пенсії
обчислено згідно з діючим
законодавством України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з того, що
розміри призначених і виплачуваних
позивачу пенсій не відповідають
розмірам, установленим Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а тому
відмова відповідача привести їх у
відповідність з цим Законом, є
необґрунтованою.

Даючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:
а)державної пенсії; б)додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію (ст. 49 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи").

Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначено,
що в усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими по II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до першої категорії
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірах: інвалідам 2 групи - 75%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 3 ст. 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм розрахунку
додаткової пенсії виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.
1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
про Державний бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Статтею 63 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету.

Закон України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" (на час винесення
рішення) не передбачав обмежень для
застосування розмірів основної та
додаткової пенсій встановлених ст.ст.
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 01.01.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, що відповідач з
01.01.2014 року здійснював виплату основної
та додаткової пенсії позивачу в
розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України № 1210 від
23.11.2011 р. "Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Між тим, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами,
відповідач мав за період з 01.01.2014р.
проводити виплати пенсії в розмірах,
встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України
№ 796-ХІІ, а не Постановою КМУ № 1210 від
23.11.2011 р.

Колегія суддів зазначає, що Пунктом 9
статті 1 Закону України від 31 липня 2014
року № 1622-VII "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", який набув чинності 3
серпня 2014 року (газета Голос України
№146 (5896) від 2 серпня 2014), доповнено
Прикінцеві плоложення Закону України
від 16 січня 2014 року № 719-VII "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
пунктом 6-7 такого змісту: "установити,
що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30,
31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік".

У зв'язку з прийняттям зазначеного
нормативно-правового акту терміни
застосування положень статей 20, 21, 22, 23,
30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" по 02 серпня
2014 року здійснюються у порядку та
розмірах встановлених наведеним
законом, а з 03 серпня 2014 року у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Проте, зазначені зміни законодавства,
відбулися після прийняття оскарженого
судового рішення, тому ці обставини не
є підставою для скасування постанови
суду першої інстанції, а повинні
враховуватися при виконанні
зазначеного судового рішення.

Тому, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанцій
стосовно задоволення позовних вимог з
01.01.2014р.

Доводи апеляційної скарги відповідача
щодо не врахування Закону України " Про
Державний бюджет України на 2014", яким
встановлено обмеження щодо розміру
пенсій, призначених відповідно до
ст.ст.50,54 Закону України № 796-ХП
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

З огляду на вищевикладене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 12.06.2014р. по справі № 233/3057/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Чалий
І.С.Судді(підпис) (підпис) Зеленський
В.В. П’янова Я.В.