Справа № 809/3064/14
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"27" жовтня 2014 р.
№ 809/3064/14

15 год 00 хв.
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Мулі Х.О.

за участю: представника позивача
Мартинюк О.А.

представника відповідача
Курищука А.Р.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Надвірнянському районі
про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

22.09.2014 року управління Пенсійного фонду
України в Богородчанському районі
звернулося до суду з адміністративним
позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Богородчанському районі
про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач протиправно ухиляється від
виплати на користь бюджету Пенсійного
фонду України сум витрат, понесених
управлінням Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі на виплату
пенсій та цільової грошової допомоги
громадянам, які одержали трудове
каліцтво(профзахворювання) за межами
України, в загальному розмірі 1 282,70 грн.,
хоча відповідно до вимог чинного
законодавства зобов'язаний, як
страховик, відшкодувати дані кошти.

Ухвалою суду 27.10.2014 року замінено
відповідача по справі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Богородчанському районі
його правонаступником - відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Надвірнянському районі.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала з підстав,
викладених в позовній заяві. Суду
пояснила, що відповідач по справі
всупереч вимогам законодавства
України не приймає до відшкодування
витрати управління Пенсійного фонду
України в Богородчанському районі,
пов'язані із виплатою пенсій та
цільової допомоги відповідним
категоріям пенсіонерів, які одержали
трудове каліцтво (профзахворювання) за
межами України. Вказала, що за період з
квітня по серпень 2014 року сума
невідшкодованої заборгованості по
виплаченим пенсіям і цільовою
допомогою громадянам, які одержали
трудове каліцтво (профзахворювання) за
межами України, в загальному розмірі 1
282,70 грн. відповідачем добровільно не
сплачена, тому на її думку підлягає до
стягнення в судовому порядку. Позов
просила задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав з підстав,
наведених у письмовому запереченні.
Суду пояснив, що відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" та
"Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань", до переліку сум, які
підлягають до відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України, не входить цільова допомога
громадянам, які одержали трудове
каліцтво(профзахворювання) за межами
України. Також вказав, що згідно
положень Угоди про взаємне визнання
прав на вішкодування шкоди, заподіяної
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням, або іншим ушкодженням
здоров'я, які пов'язані з виконанням
ними трудових обов'язків, підписаної
Україною 09.09.1994 року, не підлягають до
стягнення з Фонду витрати, понесені
позивачем на виплату пенсій по
інвалідності громадянам, які одержали
трудове каліцтво(профзахворювання) за
межами України. В задоволенні позову
просив відмовити.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представників позивача та
відповідача, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій із
втрати годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку, та
відповідно і спірні правовідносини,
врегульовані Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань, затвердженим спільною
Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України № 5-4/4 від 04.03.2003,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України № 376/7697 від 16.05.2003 (далі -
Порядок).

Так в п.5 Порядку зазначено, що органи
Пенсійного фонду щомісяця, до 10 числа
місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, проводять з відділеннями
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в районах та
містах обласного значення звірку
витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідним управлінням Пенсійного
фонду України.

Статтею 1 "Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 "Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", в Україні
залежно від страхового випадку є такі
види соціального страхування:
пенсійне страхування, страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
медичне страхування, страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності,
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

У статті 25 "Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" перелічені види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного,
включають в себе допомогу на поховання.
Так, зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими похованням,
-допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві; до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання-допомога на
поховання осіб, які померли внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (Фонд) зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, визначений статтею 21 Закону №
1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Судом встановлено, що управлінням
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі і Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Богородчанському районі
складені та підписані відповідні акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих за період з квітня
2014 року по серпень 2014 року включно.

У зв'язку з виникненням неузгодженості
між розрахунками позивача та
відповідача до акту та списку осіб,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, були складені таблиці
розбіжностей, які не прийняті
відповідачем до заліку.

Як вбачається із досліджених судом в
якості письмових доказів таблиць
розбіжностей за період з період квітня
2014 року по серпень 2014 року сума витрат
управління Пенсійного фонду в
Богородчанському районі на виплату
громадянам, які одержали трудове
каліцтво (профзахворювання) за межами
України (в тому числі цільової грошової
допомоги) становить 1 282, 70 грн., зокрема
громадянам ОСОБА_4 в розмірі 750 грн,
ОСОБА_5 - 268, 40 грн., ОСОБА_6 - 264,30 грн. (750
грн. + 268, 40 грн. + 264,30 грн. = 1 282, 70 грн.).

Факт страхових випадків на виробництві
при виконанні трудових обов'язків та
інвалідність відносно вказаних осіб
підтверджується актами про нещасні
випадки на виробництві форми Н-1 від
25.06.1995 року, 10.04.1985 року та від 21.01.2010
року та виписками з актів огляду в МСЕК
№ № 208468, № 0100163 та 0235234.

Право управління Пенсійного фонду
України в Богородчанському районі
вимагати відшкодування вищевказаної
суми витрат закріплено ст.26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1999 та ст.
24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного
захворювання, що призвело втрату
працездатності", в яких вказано, що якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги і надання
соціальних послуг між
страхувальниками виник спір відносно
понесених витрат, виплата здійснюється
страхувальником, до якого звернулася
застрахована особа, при цьому
неналежний страхувальник має право
звернутися до належного
страхувальника щодо відшкодування
понесених витрат. В даному випадку
Пенсійний фонд України є
страхувальником у сфері пенсійного
забезпечення та виконує функції з
призначення та виплати пенсій.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тобто тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві
положення) Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з
1 квітня 2001 року, встановлено, що Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" закріплене аналогічне
правило - якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
яким виник спір.

За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI
данного Закону встановлено, що уся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

З аналізу вищевказаних законодавчих
норм вбачається, що сфера їх дії
поширюється на категорію інвалідів,
які отримали інвалідність внаслідок
нещасного випадку на виробництві, в
тому числі відшкодування витрат на
виплату пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку.

Вищезазначеним п.4 Порядку визначено,
що до сум, які підлягають відшкодуванню
відносяться суми основного розміру
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, а також
суми витрат Пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій.

Судом встановлено, що гр.ОСОБА_5 було
призначено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, що стався на території
колишнього СРСР, а гр. ОСОБА_4 та
ОСОБА_6- внаслідок нещасного випадку на
виробництві, що стався на території
Російської Федерації 23.06.1995 року та
05.01.2010 року відповідно.

У відповідності зі ст.3 Закону України
"Про правонаступництво України"від
12.09.1991 закони Української РСР та інші
акти, ухвалені Верховною Радою
Української РСР, діють на території
України, оскільки вони не суперечать
законам України, ухваленим після
проголошення незалежності України.
Стаття 9 зазначеного Закону передбачає,
що всі громадяни СРСР, які на момент
проголошення незалежності України
постійно проживали на території
України, є громадянами України. Україна
гарантує забезпечення прав людини
кожному громадянину України незалежно
від національної приналежності та
інших ознак відповідно до
міжнародно-правових актів про права
людини.

Згідно Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992
держави-учасниці Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди. Дана Угода (ст.5) поширюється на
всі види пенсійного забезпечення
громадян, які встановлені або будуть
встановлені законодавством
держав-учасниць Угоди. Згідно ст.3 Угоди
усі витрати, пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення за цією
Угодою несе держава, що надає
забезпечення.

Суд відхиляє посилання відповідача на
Угоду про взаємне визнання прав на
вішкодування шкоди, заподіяної
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням, або іншим ушкодженням
здоров'я, які пов'язані з виконанням
ними трудових обов'язків, підписаною
Україною 09.09.1994 року, так як дана Угода
ратифікована Україною 06.10.1995 року,
тобто після настання страхового
випадку згідно якого призначено пенсію
по інвалідності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Тому
положення вищезазначеної Угоди не
можуть застосовуватися до
правовідносин, які виникли раніше,
оскільки не містять норми про її
зворотної дію в часі. Не може бути
застосована дана Угода і до спірних
правовідносин, які виникли внаслідок
виплати пенсії потерпілому ОСОБА_8, так
як правовідносини щодо відшкодування
витрат із пенсійного забезпечення
осіб, яким призначено пенсії внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та у зв'язку
з утратою годувальника, який помер у
наслідок такого випадку або
захворювання на території СРСР у
період його існування, не належить до
сфери регулювання цієї угоди.

Підпунктом "а" ст.27 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що
громадянам України- переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи. Згідно ст.ст. 80,85 даного Закону
нарахування та виплата пенсій
проводиться органами Пенсійного Фонду
України за місцем проживанням
пенсіонера.

Як передбачено ч.2 ст.2 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного
захворювання, що призвело втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
закону.

Пунктами 1.2 та 1.4 Порядку передбачено,
що у разі настання страхового випадку
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань
України(далі-Фонд) в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, відділення виконавчої
дирекції Фонду в районах та містах
обласного значення (далі робочі органи
виконавчої дирекції Фонду) зобов'язані
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяні
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати йому або особам, які мають
на це право.

На підставі вищенаведеного, суд
приходить до висновку про обов'язок
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Надвірнянському
районі, як правонаступника відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Богородчанському районі, відшкодувати
управлінню Пенсійного Фонду України в
Надвірнському районі витрати на
виплату та доставку пенсій громадянам,
які одержали трудове
каліцтво(профзахворювання) за межами
України в загальному розмірі 1 282,70 грн.

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Надвірнянському районі
на користь управління Пенсійного фонду
України в Богородчанському районі 1 282
(одну тисячу двісті вісімдесят дві )
грн. 70 коп.

Згідно ст.254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення
встановлених строків подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу
не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена в повному обсязі
31.10.2014 року.

Суддя
Гундяк В.Д.