Справа № 809/516/14
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
№ 876/4260/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Мікули О.І., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Коломиї та Коломийському
району Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському району
Івано-Франківської області до
Ковалівського колективного
підприємства «Меткабель» про
стягнення заборгованості, -

встановив:

11.02.2014 позивач - УПФУ в м. Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської області звернувся в
суд із адміністративним позовом в
якому, з урахуванням заяв про зменшення
позовних вимог, просив стягнути з
відповідача - ККП «Меткабель» 1005,69 грн
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що згідно Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» підприємства повинні
відшкодовувати Пенсійному фонду
витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій. Позивачем надіслано
відповідачу розрахунки за грудень 2013,
однак останнім неналежним чином
виконано покладений на нього обов'язок
щодо відшкодування витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій гр. ОСОБА_1
на підставі п.п. «б»-«з» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, сума якої на час
вирішення справи судом першої
інстанції становить 1005,69 грн. Оскільки
відповідачем у встановлені законом
строки ці витрати не відшкодовані,
позивач просив стягнути їх у судовому
порядку.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
12.03.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою суду першої
інстанції не погодився позивач та
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що така постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи та з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, а
тому просить її скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що судом
першої інстанції не було враховано
того, що гр. ОСОБА_1 пенсію призначено з
09.01.2013 згідно п. «б» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», зокрема,
на підставі довідки виданої ККП
«Меткабель». Розмір пенсії на час
призначення пенсії був визначений в
сумі 894 грн відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
урахуванням страхового стажу за 2007-2012
роки, однак без урахування заробітку за
цей період, оскільки на час призначення
пенсії не було проведено перевірку
достовірності видачі довідки про
заробіток за вказаний період в ВАТ
«Стальконструкція-Фаст» (РФ). Після
підтвердження достовірності
зазначеної довідки, ОСОБА_1 згідно з
розпорядженням від 03.07.2013 № 190341
проведено перерахунок пенсії з 09.01.2013,
розмір якої встановлено у розмірі 2977,33
грн, а з грудня 2013 року у сумі 3032,11 грн, у
зв'язку зі зміною прожиткового
мінімуму. З огляду на те, що частка ККП
«Меткабель» становить 50,29%, то сума, яка
підлягає відшкодуванню цим
підприємством з грудня 2013 року
становить 1524,85 грн. Апелянт вважає
помилковими висновки суду першої
інстанції про те, що оскільки гр. ОСОБА_1
пенсія перерахована з урахуванням
страхового стажу набутого в ВАТ
«Стальконструкція-Фаст» (РФ), то
відповідач не повинен відшкодовувати
витрати на її виплату та доставку, так
як відповідно до ст. 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» після 01.01.2001 для
призначення пенсії враховується
заробітна плата за увесь період
страхового стажу, а тому врахування під
час визначення розміру пенсії усього
страхового стажу набутого пенсіонером
у 2007-2012 роках є обов'язком Пенсійного
органу. Разом з тим, гр. ОСОБА_1 пенсія
призначена на підставі довідки виданої
ККП «Меткабель» згідно п. «б» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а тому воно зобов'язане
відшкодовувати витрати на виплату та
доставку пенсії пропорційно набутому
на цьому підприємстві, незалежно від
заробітку, який враховано для
обчислення пенсії.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі у судове засідання не прибули,
хоча належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового розгляду, що
підтверджується наявними у справі
розписками, у відповідності до п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд
справи проведено у порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що
ККП «Меткабель» зареєстроване
виконкомом Коломийської міської ради,
як суб'єкт підприємницької
діяльності-юридична особа, включений в
ЄДРПОУ, що підтверджується копією
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 08.05.2013 року
(а.с.7-11). Також, відповідач взятий на
облік в управлінні Пенсійного фонду
України в м. Коломия та Коломийському
районі, як платник внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колишнім працівникам відповідача було
призначено пенсію на пільгових умовах,
відповідно до пунктів «б»-«з» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за Списком № 2, зокрема, з
09.01.2013 року гр. ОСОБА_1 у розмірі 894 грн.
Частка плати підприємства на виплату
та доставку пенсій вказаному
громадянину складає 50,29% і становила
449,59 грн.

У зв'язку з підтвердженням заробітку
ОСОБА_1 яку він одержував працюючи в
Російській Федерації, позивач здійснив
перерахунок призначеної пенсії, у
результаті чого загальний розмір
пенсії складав 2977,33 грн на місяць, а з
01.12.2013 - 3032,11 грн на місяць.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов задоволеним бути не може,
оскільки відшкодування витрат на
виплату і доставку пільгової пенсії
ОСОБА_1 повинна проводитися
підприємством у частині призначеної
пенсії із заробітку на підприємстві,
так як ККП «Меткабель» не може
відшкодовувати витрати, які виникли
внаслідок підвищення розміру пенсії
згідно довідки про заробітну плату
одержану за роботу в Російській
Федерації. При значення пенсії за
період роботи ОСОБА_1 в Російській
Федерації, здійснювалася відповідно до
Угоди про гарантії прав громадян
держав - учасниць Співдружності
Незалежних Держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992, статтею 3 якої
визначено, що усі витрати які пов'язані
із здійсненням пенсійного
забезпечення по даній Угоді, несе
держава, яка надає пенсійне
забезпечення. Отже, відшкодування
додаткових витрат, які виникли у
зв'язку із збільшенням розміру пенсії
ОСОБА_1 на підставі довідок про його
заробіток у Російській Федерації,
повинен нести Пенсійний фонд України, а
не підприємство на якому працював
вказаний пенсіонер.

Однак, суд апеляційної інстанції з
такими висновками суду першої
інстанції не погоджується, з огляду на
таке.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
(далі - Закон - № 1058-IV) пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком N 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком N 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди: особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів «в»
-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списками № 1
та № 2, покриваються підприємствами та
організаціями.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року N
1788-XII (далі - Закон N 1788-XII) визначено
категорії працівників, які мають право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
зокрема, в п.п. «б»-«з» частини першої
цієї статті.

На момент набрання чинності Законом №
1058-IV питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону № 1788-XII, було
врегульовано Законом України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26 червня 1997 року №
400/97-ВР, відповідно до пунктів 1 та 2
статті 1 якого відповідач є платником
збору на обов'язкове державне пенсійне
забезпечення.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Згідно пункту 6 Інструкції про порядок
обчислення та сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 р. N 21-1 (далі - Інструкція № 21-1),
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до ч. 2
Розділу 15 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

За приписами пункту 6.4 вказаної
Інструкції № 21-1 розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно у повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які надсилаються
підприємствами до 20-го січня поточного
року протягом десяти днів з
новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах (п. 6.7
Інструкції).

Відповідно до п. 6.2 Інструкції № 21-1
витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
особам, які мають стаж, що дає право на
призначення цих пенсій на декількох
підприємствах, покриваються цими
підприємствами пропорційно стажу
роботи з урахуванням вимог абзацу
третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про наявність у
відповідача обов'язку відшкодувати
управлінню ПФУ витрати на виплату та
доставку пенсій, які згідно з
розрахунком, складеним останнім
відповідно до Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою ПФУ
від 19 грудня 2003 року № 21-1, призначені
працівникам відповідача відповідно до
пунктів «б»-«з» частини першої статті 13
Закону № 1788-XII.

Як вбачається із матеріалів справи,
Пенсійним органом вручено головному
бухгалтеру відповідача розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до п.п. «б»-«з»
частини першої статті 13 Закону № 1788-XII,
що підтверджується наявною у
матеріалах справи його копію.

Згідно вказаного розрахунку, з грудня
2013 року частка витрат на виплату та
доставку пільгової пенсії гр. ОСОБА_1,
яку має компенсувати ККП «Меткабель»,
становить 50,29%, тобто 1524,85 грн щомісячно.

Так як, підприємство отримало
розрахунок фактичних витрат на виплату
і доставку пільгових пенсій та не
оскаржило його у встановленому
порядку, у відповідача виник обов'язок
сплатити визначені у ньому суми. Крім
того, правомірність складення
розрахунків, а також дій чи рішення
Пенсійного органу щодо перерахунку
пенсії гр. ОСОБА_1 не є предметом спору у
цій справі, а відповідачем не надано
доказів оскарження таких у іншому
провадженні.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що відповідач
зобов'язаних відшкодувати фактичні
витрати на виплату та доставку
пільгової пенсії тільки в тій частині,
яка визначена із заробітку на цьому
підприємстві.

Відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії
прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав в галу
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
(далі - Угода), пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць цієї Угоди та
членів їх сімей здійснюється згідно
законодавства держави, на території
якої вони проживають.

Статтями 5, 6 Угоди передбачено, що її
дія розповсюджується на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
передбачені чи будуть передбачені
законодавством держав-учасниць Угоди.
Для встановлення права на пенсію, в
тому числі пенсію на пільгових умовах і
за вислугу років, громадянам держав -
учасниць Угоди враховується трудовий
стаж, набутий на території будь-якої з
цих держав, а також на території
колишнього СРСР за час до набуття
чинності цією Угодою. Обчислення
пенсій проводиться з заробітку (доходу)
за періоди роботи, які зараховуються до
трудового стажу.

Статтею 9 Конституції України
передбачено, що чинні міжнародні
договори, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є
частиною національного законодавства
України.

Відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за весь період
страхового стажу починаючи з 1 липня 2000
року.

З наведеного можна дійти висновку, що
страховий стаж набутий згідно Угоди
враховується до страхового стажу під
час призначення пенсії, а для
обчислення розміру пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
весь період страхового стажу починаючи
з 1 липня 2000 року.

Відповідно до статей 98-99 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
перерахунок пенсії провадиться на
підставі документів про вік, стаж,
заробіток та інших, наявних на час
перерахунку в пенсійній справі, а також
додаткових документів, поданих
пенсіонером на час перерахунку. Якщо
пенсіонер згодом подасть додаткові
документи, які дають право на подальше
підвищення пенсії у зв'язку з введенням
у дію цього Закону (про стаж роботи,
заробіток, сімейний стан та інші), то
пенсія знову перераховується за
нормами цього Закону. При цьому
перерахунок провадиться за минулий
час, але не більш як за 12 місяців перед
поданням додаткових документів і не
раніше ніж з дня введення в дію цього
Закону.

Судом встановлено та це сторонами не
заперечується, що позивачем з 09.01.2013
було призначено пільгову пенсію ОСОБА_1
згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» у зв'язку з
наявністю у нього трудового стажу на
ККП «Меткабель» 6 років 3 місяці 13 днів,
згідно виданої останнім уточнюючої
довідки про підтвердження пільгового
стажу.

Під час призначення пенсії
відповідачем було враховано страховий
стаж набутий у 2007-2012 ОСОБА_1 в ВАТ
«Стальконструкція-Фаст» (РФ), однак не
враховано заробіток за цей період,
оскільки на час призначення пенсії не
було проведено перевірку
достовірності видачі довідки про
заробіток за зазначений період в ВАТ
«Стальконструкція-Фаст» (РФ).

У подальшому, 01.07.2013 позивачем отримано
відповідь з Управління № 5 Головного
управління Пенсійного фонду
Російської Федерації № 10 по м. Москва і
Московській області про направлення
документів, які підтверджують
достовірність довідки про заробіток
ОСОБА_1 в ВАТ «Стальконструкція-Фаст»
(РФ) у період з 19.04.2007 по 31.12.2012.

У зв'язку з викладеним, УПФУ в м. Коломиї
та Коломийському районі
Івано-Франківської області згідно
розпорядження від 03.07.2013 № 190341
проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
09.01.2013 з урахуванням зазначеного вище
заробітку, внаслідок чого розмір його
пенсії становить 2977,33 грн. З грудня 2013
року розмір пенсії перераховано у
зв'язку зі зміною прожиткового
мінімуму, сума якої з цього часу
становить 3032,11 грн.

Оскільки частка плати ККП «Меткабель»
становить 50,29%, то сума витрат на
виплату та доставку пільгової пенсії,
яка підлягає відшкодуванню цим
підприємством становить 1524,85 грн.

Також, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
згідно чинного законодавства України,
обов'язок підприємства відшкодувати
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсії згідно п. 2
Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, не
залежить від того, з якого заробітку
обчислено пенсію, а тому врахування для
обчислення пенсії заробітку
отриманого ОСОБА_1 в ВАТ
«Стальконструкція-Фаст» (РФ) у період з
19.04.2007 по 31.12.2012, не звільняє відповідача
від відшкодування зазначених витрат,
чи відшкодування таких у меншому
розмірі.

Враховуючи те, що для призначення
пільгової пенсії у ОСОБА_1 був
необхідний стаж роботи, зокрема, на ККП
«Меткабель» 6 років 3 місяці 13 днів, суд
апеляційної інстанції вважає, що
позивач правомірно заявляє про
стягнення з ККП «Меткабель» витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій,
пропорційно набутому стажу.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач отримавши розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за грудень
2013 року, суми які визначені в ньому
сплатив частково, внаслідок чого
станом час постановлення судом першої
інстанції оскаржуваної постанови
наявна заборгованість в сумі 1005,69 грн,
яку і просить апелянт стягнути з
відповідача.

Враховуючи те, ККП «Меткабель» не
надано доказів погашення цієї
заборгованості, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог та стягнення з відповідача цієї
заборгованості.

З огляду на те, що оскаржувана
постанова судом першої інстанції
прийнята з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про її
скасування та прийняття нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському району
Івано-Франківської області -
задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2014 року у справі № 809/516/14 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Стягнути з Ковалівського колективного
підприємства «Меткабель» (код ЄДРПОУ -
20546793, вул. Шахтарська, 20а, с. Ковалівка,
Коломийський район, Івано-Франківська
область) на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському районі
Івано-Франківської області (код ЄДРПОУ
- 37904176, вул. Валова, 47а, м. Коломия,
Івано-Франківська область) витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій в
сумі 1005,69 грн (одна тисяча п'ять гривень
шістдесят дев'ять копійок).

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів
після набрання нею законної сили може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
О.І. Мікула

В.В. Ніколін