Справа № 2а-10392/10/1370
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/34462/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Жовківському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року

у справі №2а-10392/10/1370

за позовом Державної податкової
інспекції у Жовківському районі
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (надалі - ДПІ у
Жовківському районі ГУ Міндоходів у
Львівській області)

до ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1)

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору Управління
Державтоінспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області

про стягнення податкового боргу,-

встановив:

У листопаді 2010 року позивач звернувся
до суду з позовом в якому поставлено
питання про стягнення з ОСОБА_1
податоку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів в розмірі 23840,00грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року позовні вимоги задоволено.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь
Державного бюджету України податковий
борг в сумі 23840,00грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не надав суду доказів
сплати, перед першою реєстрацією
належного йому автомобіля марки
«Volkswagen» LT 40 (1995 року випуску), податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Державна
податкова інспекція у Жовківському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області
звернулась із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час і місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Відповідно до п.2 ч.1
ст.222 КАС України справа розглядається
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями відповідачем було
придбано, ввезено на територію України
та розмитнено автомобіль марки «Volkswagen»
LT 40 (1995 року випуску).

В подальшому, 05 березня 2010 року він
звернувся до територіального органу
МРЕВ Державтоінспекції у Львівській
області щодо першої реєстрації
зазначеного транспортного засобу та 09
березня 2010 року на підставі його заяви
№9518 від 05.03.2010 року зазначений
автомобіль був вперше зареєстрований
на території України та йому був
присвоєний державний номер НОМЕР_1.

Листом №9/2074 від 31.08.2010 року Львівський
ВРЕР ДАІ при ГУ МВС України у
Львівській області повідомив орган
державної податкової служби про те, що
гр. ОСОБА_1 09.03.2010 року зареєстрував
автомобіль марки «Volkswagen» LT 40 (1995 року
випуску) державний номер НОМЕР_1, об'єм
двигуна 25384 куб. см., проте сплата
податку по вказаному автомобілю
відсутня. Проведеною податковим
органом перевіркою встановлено, що
кошти від ОСОБА_1 на суму 23840,00грн. в
рахунок сплати податку з власників
транспортних засобів на казначейський
рахунок бюджету не надходили.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» платниками податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи (далі - юридичні особи), а
також громадяни України, іноземні
громадяни та особи без громадянства
(далі - фізичні особи), які здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
статті 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Згідно з ч.4, ч.6 ст. 5 вищезазначеної
норми права фізичні особи - платники
податку зобов'язані пред'являти
органам, що здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами. У
разі відсутності документів про сплату
податку або документів, що дають право
на користування пільгами, перша
реєстрація в Україні, реєстрація,
перереєстрація, зняття з обліку і
технічний огляд транспортних засобів
не провадяться.

Як вбачається з ч.4 п.8 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів державна реєстрація
транспортних засобів проводиться за
умови сплати їх власниками
передбачених законодавством податків
і зборів, а також внесення в
установленому порядку інших платежів.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд апеляційної інстанції
зазначив, що відповідач про реєстрацію
на його ім'я зазначеного транспортного
засобу довідався під час розгляду
справи в суді першої інстанції,
оскільки під час реєстрації автомобіля
марки «Volkswagen» LT 40 (1995 року випуску)
державний номер НОМЕР_1 знаходився на
території Республіки Польща,
відповідно до відміток у закордонному
паспорті. Доручень щодо реєстрації
транспортного засобу не давав. Крім
того, ОСОБА_1 звернувся з заявою до СВ
Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області щодо розслідування
незаконного поставлення на облік та
реєстрації на його ім'я
вищезазначеного транспортного засобу
та залучення до провадження як
потерпілого у кримінальній справі
№181-0062 порушеної за ч.4 ст.190 КК України.

Однак, відповідно до частини четвертої
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

Тобто, наведеною нормою КАС України
встановлені преюдиційні обставини,
тобто ті обставини, що встановлені в
судовому рішенні, яке набрало законної
сили. Зазначені преюдиційні обставини
є підставами для звільнення від
доказування.

Слід зазначити, що обов'язковість
преюдиційних обставин, передбачена
частиною четвертою статті 72 КАС
України, відповідно до буквального
тлумачення зазначеної норми
поширюється лише на обставини,
встановлені безпосередньо: 1) або
вироком у кримінальній справі; 2) або
постановою про адміністративний
проступок.

Відповідно обставини, установлені в
інших процесуальних актах у
кримінальних справах чи справах про
адміністративні проступки (наприклад,
у постанові про закриття кримінальної
справи), не можуть розглядатися як
обов'язкові відповідно до частини
четвертої статті 72 КАС України.

Разом з тим при розгляді справи судами
попередніх інстанцій не було з'ясовано
наслідки розгляду вищезазначеної
кримінальної справи.

Крім того, приписами пункту 95.2 статті 95
ПК України передбачено, що стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадиться не раніше ніж
через 60 календарних днів з моменту
надіслання такому платнику податкової
вимоги, податковий орган зобов'язаний
долучити до подання про стягнення
коштів за податковим боргом докази
надіслання податкової вимоги
платникові податків, що є необхідним
для правильного розрахунку строку в 60
днів, який повинен минути з дня
надіслання відповідного подання.

Отже, несвоєчасно сплачені суми
грошових зобов'язань, в розумінні
Податкового кодексу України, повинні
стягуватись в порядку, передбаченому
для стягнення податкового боргу, а
саме, з обов'язковим направленням
платникові податків податкових вимог
тощо.

Разом з тим, судами попередніх
інстанцій під час розгляду справи
вказані обставини не досліджувались.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
дійшла висновку про порушення судами
попередніх інстанції вимог статті 159
КАС України, якою передбачено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а
обґрунтованим - рішення, ухвалене судом
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Зважаючи на наведене, касаційна
інстанція на підставі ст.227 КАС України
дійшла висновку про неповне
встановлення обставин справи та
обумовлену цим неможливість надання
належної юридичної оцінки всім
обставинам у справі, у зв'язку з чим
справа підлягає направленню на новий
розгляд для достовірного з'ясування та
правильного вирішення цього спору.

Під час нового судового розгляду
справи судам необхідно врахувати
викладене, повно та об'єктивно
дослідити обставини справи, дати їм
належну юридичну оцінку, в залежності
від встановленого, правильно
застосувати до спірних правовідносин
норми матеріального права та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Жовківському районі
Головного управління Міндоходів у
Львівській області - задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року та постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 червня 2014 року - скасувати та
направити справу на новий розгляд в суд
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов