Справа № 822/2205/14
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2205/14

Головуючий у 1-й інстанції:
Тарновецький І. І.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

28 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Совгири Д. І.

при секретарі судового засідання:
Швець А.І.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Коваль І. І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Кам'янець-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
визнання вимоги протиправною та
зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
(Позивач) звернувся до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Кам'янець
Подільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області (Відповідач) про визнання
вимоги протиправною та зобов'язання
вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2014 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати та
ухвалити нову постанову про відмову в
задоволені позову. В апеляційній
скарзі апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування всіх обставин
справи що призвело до неправильного її
вирішення.

Позивач в судовому засіданні заперечив
проти доводів апеляційної скарги, у
зв'язку з чим просив залишити її без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Представник Відповідача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Колегією суддів встановлено, що
Відповідачем проведено документальну
планову виїзну перевірку Позивача щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013
року, дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт
№ 260/22-09-17-02/НОМЕР_1 від 11.03.2014 року, в
якому зазначено, що Позивач не
правомірно включив до складу валових
витрат:

- сплату на придбання ліцензії на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та тютюновими виробами за
період з 12.08.2011 року по 31.12.2013 року
всього в сумі 90000,00 грн. (за 2011 рік - 7500,00
грн., за 2012 рік - 42500,00 грн., за 2013 рік -
40000,00 грн.);

- вартість спожитої енергії (за рахунок
віднесення до складу валових витрат у
березні 2011 року вартості спожитої
енергії із ПДВ) в сумі 570,50 грн.

На підставі акту № 260/22-09-17-02/НОМЕР_1 від
11.03.2014 року Відповідачем винесено:

- 11 березня 2014 року вимогу про сплату
боргу № 1927-17 на суму 31427,29 грн.;

- 27 березня 2014 року податкове
повідомлення - рішення № 000741703 форми "Р"
по податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування на
суму 16981,98 грн.;

- 27 березня 2014 року рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску № на суму 4160,18 грн.

Щодо включення Позивачем до складу
валових витрат витрати за
електроенергію на суму 570,50 грн., то
Позивач в суді першої інстанції
погодився з висновком Відповідача щодо
неправомірного завищення суми валових
витрат на суму 570,50 грн. за рахунок
віднесення до складу валових витрат у
березні 2011 року вартості спожитої
енергії із ПДВ.

При винесенні податкового - рішення
Відповідач посилається на те, що
витрати понесенні Позивачем на
придбання ліцензій та інших
спеціальних дозволів, виданих
державними органами для провадження
господарської діяльності, в тому числі
витрати на придбання ліцензій не
відносяться до складу валових витрат,
внаслідок чого фізичні
особи-підприємці, що здійснюють
розрахунки з бюджетом на загальній
системі оподаткування не мають права
включити зазначені витрати до складу
своїх витрат.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком Відповідача враховуючи
наступне.

Правовідносини, що виникають у зв'язку
з оподаткуванням доходів, отриманих
фізичною особою - підприємцем від
провадження господарської діяльності,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, регулюються ст.177
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) № 2755-УІ від 02.12.2010 року (з
наступними змінами та доповненнями).

Пунктом 177.2. статті 177 ПК України
визначено, що об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та не
грошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.4 ст. 177 ПК України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Підпунктом "ж" п.п. 138.10.6 п. 138.10 ст. 138 ПК
України визначено, що до складу інших
витрат включаються витрати на
придбання ліцензій та інших
спеціальних дозволів (крім тих,
вартість та строк використання яких
відповідають ознакам, встановленим для
основних засобів розділом I цього
Кодексу, та підлягають амортизації у
складі нематеріальних активів),
виданих державними органами для
провадження господарської діяльності,
в тому числі витрати на плату за
реєстрацію підприємства в органах
державної реєстрації, витрати на
придбання ліцензій та інших
спеціальних дозволів на право
здійснення за межами України вилову
риби та морепродуктів, а також надання
транспортних послуг.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що Позивачем для проведення
перевірки надано документи, які
підтверджують перерахування коштів за
ліцензії на реалізацію алкогольних та
тютюнових виробів за період з 12.08.2011
року по 31.12.2013 року.

Отже, Позивачем документально
підтверджені понесені витрати та
підтверджено їх зв'язок з
господарською діяльністю.

Таким чином, Позивачем дотримано норми
п.177.2 ст.177 ПК України, що в свою чергу
свідчить про правомірність включення
до складу витрат вартість придбання
ліцензій.

Аналогічна правова позиція висловлена
в ухвалі Вищого адміністративного суду
від 16 серпня 2013 року у справі К/800/42282/13.

Також варто зазначити, що органам
Міністерства доходів і зборів України
варто у своїй діяльності враховувати
закріплений в пп.4.1.2 п.4.1. ст.4 ПК України
принцип рівності усіх платників перед
законом та застосовувати однаковий
підхід до оподаткування як юридичних
осіб, так і фізичних осіб.

Тому, колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства, яке
регулює спірні правовідносини, та
повністю спростовуються встановленими
у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а відтак постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 15
вересня 2014 року слід залишити без змін

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 15
вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
03 листопада 2014 року .

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Боровицький О. А.

Совгира Д. І.