Справа № 823/213/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/213/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до Державної
інспекції сільського господарства в
Черкаській області, за участю: третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - ОСОБА_6,
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Золотоніського міжрайонного прокурора
про скасування приписів, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до
Черкаського окружного
адміністративного суду із позовом до
Державної інспекції сільського
господарства в Черкаській області, за
участю: третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - ОСОБА_6, третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Золотоніського
міжрайонного прокурора в якому просив
скасувати приписи відповідача від
04.06.2013 № 000496 та від 10.06.2013 № 000497.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
15.05.2013 Чапаєвська сільська рада
звернулась до Золотоніської
міжрайонної прокуратури з проханням
вжити заходів до осіб, які займаються
підприємницькою діяльністю на
території Чапаєвської сільської ради
за межами населеного пункту, шляхом
справляння плати з відпочиваючих в
прибережній захисній смузі
Кременчуцького водосховища.

За результатами розгляду звернення
Чапаєвської сільської ради від 15.05.2013,
Золотоніським міжрайонним прокурором
28.05.2013 прийнято постанову № 69 про
проведення перевірки в порядку нагляду
за додержанням і застосуванням
законів, зокрема щодо додержання вимог
земельного законодавства під час
використання земельних ділянок
поблизу Кременчуцького водосховища, в
адміністративних межах Чапаєвської
сільської ради за межами населеного
пункту.

Для проведення вищевказаної перевірки
були залучені службові особи державної
інспекції сільського господарства у
Черкаській області, а також Черкаської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр ДЗК».

04.06.2013 державним інспектором
сільського господарства відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства ОСОБА_7
на підставі листа Золотоніської
міжрайонної прокуратури від 17.05.2013 №
(25-04) 2724 була проведена позапланова
перевірка дотримання вимог земельного
законодавства при використанні земель
Чапаєвської сільської ради (земель
водного фонду), за результатами якої
складено відповідний акт. Зазначеним
актом встановлено, що ОСОБА_6
самовільно зайняв земельну ділянку
площею 1,3367 га., в адміністративних
межах Чапаєвської сільської ради за
межами населеного пункту, шляхом
встановлення 17 дерев'яних споруд
(бесідок).

Акт перевірки був підписаний державним
інспектором, а також ОСОБА_6

В поясненнях ОСОБА_6, які останній надав
старшому прокурору Золотоніської
міжрайонної прокуратури, значиться, що
його батько ОСОБА_5 відповідно до
розпорядження Черкаської ОДА розпочав
розробку проекту відводу земельної
ділянки загальною площею 2,5 га., яка
знаходиться в адміністративних межах
Чапаєвської сільської ради за межами
населеного пункту. Зазначений проект
Черкаською ОДА погоджено не було. Крім
того вказано, що договір оренди
вищевказаної земельної ділянки не
укладався, а на даний час земельна
ділянка використовується саме ним
(ОСОБА_6), на ній розміщені тимчасові
споруди (бесідки), територія огороджена
дерев'яною огорожею та надається для
послуг громадянам. Зазначені обставини
засвідчуються підписом ОСОБА_6 під
вищевказаними поясненнями.

04.06.2013 особою, яка проводила перевірку,
відносно ОСОБА_6, складено припис № 000496,
яким останнього зобов'язано в
триденний термін звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку площею 1,3367 га.
від 17 тимчасових споруд, в зв'язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів. Зазначений припис ОСОБА_6
отримав особисто.

Крім цього, за фактом самовільного
зайняття ОСОБА_6 земельної ділянки
також складено протокол № 000221 за
порушення вимог ст.ст. 125, 126 Земельного
кодексу України. Другий примірник
протоколу ОСОБА_6 отримав особисто
04.06.2013.

На підставі проведеної перевірки та
встановленого правопорушення 04.06.2013
державним інспектором відносно ОСОБА_6
винесено постанову № 000221 про
накладення адміністративного
стягнення за порушення вимог ст.ст. 125,
126 Земельного кодексу України. На
підставі ст. 211 Земельного кодексу
України, а також ст. 53-1 КУпАП до ОСОБА_6
застосовано штрафну санкцію в розмірі
170,00 грн. Зазначена постанова отримана
ОСОБА_6 особисто 04.06.2013 та сплачено
штраф відповідно до квитанції № 41 від
06.06.2013.

В подальшому, 10.06.2013 державним
інспектором було проведено повторну
перевірку виконання ОСОБА_6 вимог
припису від 04.06.2013 № 000496. За наслідками
проведення зазначеної перевірки
складено акт дотримання вимог
земельного законодавства останнім
(встановлено невиконання вимог
вищевказаного припису) та, як наслідок,
прийнято повторний припис № 000497 про
звільнення земельної ділянки.

Оскільки, припис державного інспектора
від 10.06.2013 № 000497 ОСОБА_6 у встановлені
законом строки не виконав, а шкоду
заподіяну самовільним зайняттям
земельної ділянки, в розмірі 1 651,00грн.
(згідно розрахунку розміру шкоди не
сплатив, 17.06.2013 державним інспектором
відносно ОСОБА_6 складено повторну
постанову про накладення
адміністративного стягнення за
порушення вимог ст.ст. 125, 126 Земельного
кодексу України.

Вважаючи приписи відповідача від 04.06.2013
№ 000496 та від 10.06.2013 № 000497 протиправними
та такими, що були складені з
порушенням вимог чинного
законодавства, яке регулює земельні
відносини, позивач звернувся до суду за
захистом порушених прав зі сторони
суб'єкта владних повноважень.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що земельна ділянка площею 1,3367
га., яка знаходиться в адміністративних
межах Чапаєвської сільської ради
використовується без
правовстановлюючих документів саме
ОСОБА_6, в зв'язку з чим, оскаржувані
приписи прийняті державним
інспектором сільського господарства є
правомірними та не підлягають
скасуванню.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України, затвердженого
Указом Президента України від 13 квітня
2011 року № 459/2011, Державна інспекція
сільського господарства України
(Держсільгоспінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра аграрної
політики та продовольства України
(далі - Міністр), входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Пунктом 6 Положення про Державну
інспекцію сільського господарства
України встановлено, що
Держсільгоспінспекція України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи - державні інспекції сільського
господарства в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, районах.

Положення про Державну інспекцію
сільського господарства в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі затверджено наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 23 грудня 2011
року № 770 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України від 12
січня 2012 року за № 34/20347.

Згідно з підпунктом 4.1 пункту 4
вказаного Положення, Державні
інспекції сільського господарства в
областях наділені повноваженнями щодо
здійснення державного нагляду
(контролю) за дотриманням органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування, юридичними та
фізичними особами вимог земельного
законодавства та встановленого
порядку набуття і реалізації права на
землю.

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель» від
19 червня 2003 року № 963-IV, державний
контроль за використанням та охороною
земель усіх категорій та форм
власності здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Державний контроль за використанням та
охороною земель, дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель і моніторинг ґрунтів
здійснюються шляхом проведення
перевірок (стаття 9 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель»).

Правові засади проведення органами
Державної інспекції сільського
господарства України перевірок за
дотриманням суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства,
перелік питань та уніфіковану форму
акта перевірки затверджено наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 12 липня 2012
року № 424 «Про затвердження Переліку
питань та уніфікованої форми акта
перевірки для здійснення планових
заходів державного нагляду (контролю)
за дотриманням суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства», який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 30 липня
2012 року за № 1289/21601, який був чинним на
момент проведення перевірки.

Згідно із преамбулою вказаного наказу,
його прийнято відповідно до Земельного
кодексу України, Законів України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», «Про державний контроль
за використанням та охороною земель»,
«Про охорону земель», Положення про
Міністерство аграрної політики та
продовольства України, затвердженого
Указом Президента України від 23 квітня
2011 року № 500, Положення про Державну
інспекцію сільського господарства
України, затвердженого Указом
Президента України від 13 квітня 2011 року
№ 459, та на виконання розпорядження
Кабінету Міністрів України від 15
вересня 2010 року № 1850 «Про забезпечення
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

В силу вимог розділу 2 Уніфікованої
форми акта перевірки дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства (додаток до
наказу Міністерства аграрної політики
та продовольства України від 12 липня 2012
року № 424), до переліку питань для
контролю дій перевіряючих віднесено
дотримання перевіряючими приписів
статей 4, 5, 6, 7, 10 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Таким чином, враховуючи, що правові
засади проведення перевірок органами
Державної інспекції сільського
господарства України визначено на
підставі Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності»,
колегія суддів констатує
обов'язковість виконання вимог
вказаного закону при проведенні
відповідачем перевірки дотримання
вимог земельного законодавства
суб'єктами господарювання.

Як вбачається з висновків акту
перевірки від 04.06.2013, складеного
державним інспектором сільського
господарства відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства ОСОБА_7,
ОСОБА_6 було самовільно зайнято
земельну ділянку площею 1,3367 га в
адміністративних межах Чапаєвської
сільської ради за межами населеного
пункту, шляхом встановлення 17
дерев'яних споруд (бесідок), чим
порушено положення статті 53-1 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», самовільне зайняття
земельної ділянки - будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Згідно із 53-1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
самовільне зайняття земельної ділянки
тягне за собою накладення штрафу на
громадян від десяти до п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і на посадових осіб - від
двадцяти до ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», державний контроль
за використанням та охороною земель
усіх категорій та форм власності
здійснює центральний орган виконавчої
влади, який забезпечує реалізацію
державної політики у сфері нагляду
(контролю) в агропромисловому
комплексі.

Стаття 10 Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель» визначає повноваження
державних інспекторів у сфері
державного контролю за використанням
та охороною земель та дотриманням
вимог законодавства України про
охорону земель.

У відповідності до зазначеної статті,
державні інспектори у сфері державного
контролю за використанням та охороною
земель і дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель мають право: - безперешкодно
обстежувати в установленому
законодавством порядку земельні
ділянки, що перебувають у власності та
користуванні юридичних і фізичних
осіб, перевіряти документи щодо
використання та охорони земель; -
складати акти перевірок чи протоколи
про адміністративні правопорушення у
сфері використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства про
охорону земель та розглядати
відповідно до законодавства справи про
адміністративні правопорушення, а
також подавати в установленому
законодавством України порядку до
відповідних органів матеріали
перевірок щодо притягнення винних осіб
до відповідальності; - давати
обов'язкові для виконання вказівки
(приписи) з питань використання та
охорони земель і дотримання вимог
законодавства України про охорону
земель відповідно до їх повноважень.

Тобто, державна інспекція сільського
господарства в Черкаській області є
територіальним органом
Держсільгоспінспекції України, а отже
вправі складати обов'язкові для
виконання приписи про усунення
порушень земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки чи
договору купівлі-продажу права оренди
земельної ділянки, що прямо визначено
ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу
України, право оренди земельної
ділянки посвідчується договором
оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Статтею 18 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що договір оренди
землі набирає чинності після його
державної реєстрації.

При цьому, матеріали справи не містять
належних доказів на підтвердження
правомірного користування позивачем
спірною земельною ділянкою, оскільки
рішенням Чапаєвської сільської ради
від 27.04.2007 № УІІІ-19/У (а.с.19) ОСОБА_5
погоджено лише місце розташування
земельної ділянки під розміщення
культурно-оздоровчого комплексу.

З огляду на зазначене, безпідставними є
твердження позивача, що він, як суб'єкт
господарювання, не був ознайомлений з
підставою проведення перевірки, а
також з її результатами. Вказана
земельна ділянка розташована в
адміністративних межах Чапаєвської
сільської ради за межами населеного
пункту, правовстановлюючі документи на
останню у позивача відсутні, в зв'язку з
чим повноваження щодо розпорядження
зазначеною ділянкою належить саме до
сфери відання Золотоніської РДА,
голова якої був завчасно повідомлений
про проведення перевірки, що
підтверджується відміткою в постанові
Золотоніського міжрайонного прокурора
від 28.05.2013 № 69 «Про проведення
перевірки в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів».

Стосовно тверджень позивача, що
оскаржувані приписи складені відносно
його сина - ОСОБА_6, який земельну
ділянку не використовує та не має до
неї ніякого відношення, а відтак є
такими, що складені відносно
неналежної особи, оскільки земельну
ділянку використовує лише він, колегія
суддів оцінює критично.

Так, в поясненнях, які надав ОСОБА_6
старшому прокурору Золотоніської
міжрайонної прокуратури значиться, що
договір оренди земельної ділянки
площею 1,3367 га., яка знаходиться в
адміністративних межах Чапаєвської
сільської ради, не укладався, на даний
час ділянка використовується ним, на
ній розміщені тимчасові споруди
(бесідки), територія огороджена
дерев'яною огорожею та надається
громадянам. Кошти, які збираються з
відвідувачів використовуються для
сплати заробітної плати охоронцям, а
також для прибирання та належного
утримання території. Вказані пояснення
були підписані ОСОБА_6 без зауважень, з
зазначенням відмітки - «з моїх слів
надруковано вірно та мною прочитано».

Отже, в даному випадку, ОСОБА_6 не тільки
повідомив, що використовує земельну
ділянку самостійно, а ще й надав
інформацію, що і з якою метою на ній
розташовано та зазначив на які потреби
використовуються кошти зібрані з
відпочиваючих.

Крім цього, як вбачається з акту
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 04.06.2013, ОСОБА_6 був
присутнім під час проведення
перевірки та складанні зазначеного
акту. Акт перевірки був підписаний
ОСОБА_6 без зауважень, не скористався
останній також правом для надання
пояснень доказів та заперечень.
Аналогічно були підписані ОСОБА_6 також
припис від 04.06.2013 № 000469, а також
протокол про адміністративне
правопорушення від 04.06.2013 № 000221 та
прийнята на підставі нього постанова
про накладення адміністративного
стягнення. Тобто, ОСОБА_6 тим самим
визнав виявлене правопорушення -
самовільне зайняття ним земельної
ділянки.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що земельна ділянка
площею 1,3367 га., яка знаходиться в
адміністративних межах Чапаєвської
сільської ради використовується без
правовстановлюючих документів саме
ОСОБА_6, в зв'язку з чим, оскаржувані
приписи прийняті державним
інспектором сільського господарства є
правомірними та не підлягають
скасуванню.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 31.10.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.