Справа № 804/8729/13-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/8729/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2014 року

справа № 804/8729/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року у справі № 804/8729/13-а за позовом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області до комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради, за участю третьої особи – Нікопольської міської ради про зобов’язання виконати вимогу від 18.03.2013 року № 860-15/880,-

в с т а н о в и В:

04.07.2013р. Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області звернулась до суду з позовом до комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради, в якому просила зобов’язати комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради виконати вимоги Нікопольської об’єднаної державної фінансової інспекції від 18.03.2013р. за № 860-15/880 на суму 171215 грн. 69 коп. шляхом, зазначеним у вимозі.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що проведеною ревізію встановлено, що у період, який перевірявся, відповідачем вчинено ряд порушень, які призвели до збитків на загальну суму 171215,69 гривень. За результатами перевірки було винесено вимогу від 18.03.2013р. за № 860-15/880, невиконання якої і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Не погодившись з постановою суду, комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з’ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вимогу неможливо виконати, оскільки заяви від працівників підприємства не надходили, а проведення утримання грошових коштів є грубим порушенням чинного законодавства, прав та інтересів працівників.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фахівцями Нікопольської об’єднаної державної фінансової інспекції проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради за період з 01.07.2011 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт від 11.03.2013 року №860-22/05.

У зв’язку зі встановленими порушеннями, Нікопольською об’єднаною державною фінансовою інспекцією 18.03.2013р. за №860-15/880 пред’явлено відповідачу обов’язкові для виконання вимоги, якою з метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення в подальшому, вимагалося:

п. 3) у ході ревізії встановлено, що у порушення п.5, 8 П(с)БО № 15 «Дохід», затвердженого наказом МФУ від 29.11.1999р. №290, п.5,6 П(с)БО № 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом МФУ від 08.10.1999р. №237, п.2.1 Інструкції № 37, п.2.1 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації м.Нікополь, затвердженої виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 22.02.2012р. №124 виявлено недоотримання КП «НВУВКГ» доходів від плати за скид промислових та стічних вод внаслідок непред’явлення споживачам рахунків за скид промислових вод у системи каналізації понад установлені договором та затверджені рішенням виконкому ліміти витрат питної води, у зв’язку з чим провести роботу з споживачами щодо оплати за понадлімітний скид промислових вод у системи каналізації на загальну суму 119690,20 грн.;

п.4) у ході ревізії встановлено, що у порушення п. 4 «Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників випуск 69 «Автомобільний транспорт», затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв’язку України від 14.02.2006р. за № 136, ст. 15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. за № 108/95-ВР (зі змінами та доповненнями) зайво нараховано та виплачено надбавку за класність водіям, у зв’язку з чим відшкодувати зайво виплачену заробітну плату на загальну суму 7820,02 грн. шляхом утримання коштів із заробітної плати працівників, на підставі їх заяв;

п. 5) у ході ревізії встановлено, що у порушення п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995р. за № 100, при нарахуванні середньої заробітної плати за час відпустки у розрахунок середньої заробітної плати зайво включено надбавка за класність, що призвело до переплати заробітної плати, у зв’язку з чим відшкодувати зайво виплачену заробітну плату на загальну суму 299,58 грн. шляхом утримання коштів із заробітної плати працівників на підставі їх заяв;

У зв’язку з невиконанням в добровільному порядку відповідачем вимоги від 18.03.2013 року № 860-15/880, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що п. 2, 4, 5, 6 вимоги від 18.03.2013р. за № 860-15/880 відповідачем не було виконано, зазначені пункти є узгодженими та підлягають обов'язковому виконанню в силу Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», а п.3 вимоги від 18.03.2013р. за № 860-15/880 скасовано у судовому порядку.

З такими висновками суду першої інстанції в повній мірі неможливо погодитися з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Відповідно до п. 7, 13 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку. Пунктом 10 наведеної статті передбачено право органу державного фінансового контролю звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Як вбачається з п. 4, 5 вимоги Нікопольської об’єднаної державної фінансової інспекції від 18.03.2013р. за №860-15/880, контролюючим органом визначено порядок її виконання, а саме: відшкодувати зайво виплачену заробітну плату шляхом утримання коштів із заробітної плати працівників, на підставі їх заяв.

Проте, визначаючи такий спосіб виконання пунктів 4 та 5 вимоги, Нікопольська об’єднана державна фінансова інспекція не прийняла до уваги те, що можливість впливу роботодавця, в даному випадку – відповідача, на своїх працівників в частині написання ними заяв, для утримання коштів з їх заробітної плати, Кодексом законів про працю України не передбачена.

Отже, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що надання прав контролюючому органу на визначення розміру збитків та пред’явлення вимог на їх відшкодування не є підставою для порушення підконтрольною установою норм чинного законодавства України, оскільки відповідно до ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», лише законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

За таких обставин, постанова суду в цій частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню та, враховуючи, що п.6 вимоги Нікопольської об’єднаної державної фінансової інспекції від 18.03.2013р. за №860-15/880 є похідним від пунктів 4 та 5 вимоги, оскільки стосується сплачених страхових внесків до Пенсійного фонду, нарахованих на заробітну плату, яку контролюючий орган вважає зайво виплаченою, позовні вимоги в частині зобов’язання відповідача виконати пункти 4, 5 та 6 задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов’язання відповідача виконати п.2 вимоги, суд зазначає наступне.

За 2012 рік на розрахункові рахунки КП «НВУВКГ» надійшли грошові кошти в оплату за скиди понаднормативних забруднень на загальну суму 201655,00 гривень.

Відповідно до п. 4.2. пункту 4 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. за №37 (далі - Інструкція № 37) передбачено такий розподіл отриманої плати за скид понаднормативних забруднень:

- 20% перераховуються водоканалом до місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища, що утворені в складі сільських, селищних, міських бюджетів;

- 80% залишаються у розпорядженні водоканалу і використовуються на відшкодування збитків водоканалу, викликаних цими скидами, на ремонт і поліпшення експлуатації каналізаційної мережі та очисних споруд, а також на розвиток каналізаційного господарства населеного пункту.

Дані обставини відповідачем не заперечувалися під час судового розгляду, проте, позиція відповідача полягає в тому, що виконавчий комітет Нікопольської міської ради повідомив Нікопольську ОДФІ, що створення у складі доходів міського бюджету охорони навколишнього природного середовища Бюджетним кодексом не передбачена, а тому є незрозумілим на який саме розрахунковий рахунок необхідно перераховувати спірні грошові кошти.

Така позиція відповідача є безпідставною, оскільки відповідач, який є відповідальним за виконання вимог чинного законодавства не був позбавлений можливості звернутися до виконавчого комітету Нікопольської міської ради за роз’ясненням.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вимога позивача в цій частині (п.2) є законною. Дану вимогу можливо виконати у спосіб, який визначено контролюючим органом, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині зобов’язання відповідача виконати п.3 вимоги, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на скасування даного пункту постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2013р. у справі №804/8695/13-а, яка набрала законної сили 05.11.2013р., про що зазначено на копії постанови, яка містить в матеріалах справи (а.с.122-126).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині, що в силу ст.202 КАС України, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1, ст. 198, ст. 202, ст.ст.205, 207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року у справі №804/8729/13-а скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Зобов’язати комунальне підприємство «Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Нікопольської міської ради виконати пункт 2 вимоги Нікопольської об’єднаної державної фінансової інспекції від 18.03.2013р. за № 860-15/880 на суму 40 331 (сорок тисяч триста тридцять одна) грн. 00 коп. шляхом, зазначеним у вимозі.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст.212 КАС України.

(Постанову у повному обсязі складено 22.10.2014р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк