Справа № 872/17134/13
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Дадим Ю.М. Кругового О.О. ,

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

за участю представників:

позивача: – не з’явився,

відповідача: – не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Криворізької центральної об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року

за позовом приватного підприємства «САОЛ»

до Криворізької центральної об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов’язання вчинити певні дії,–

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року приватне підприємство «САОЛ» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Криворізької центральної об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій підставі яких складено акт перевірки від 22 липня 2013 року № 147/04-81-22-02/34063202 щодо визнання всіх правочинів, укладених позивачем з приватним підприємством «Дузер» за серпень, жовтень та листопад 2012 року такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, у зв’язку з чим, визнання їх нікчемними, а також коригування податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за серпень, жовтень та листопад 2012 року без оформлення податкового повідомлення рішення, зобов’язання відновити показники податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, які відкориговані на підставі акту перевірки.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії щодо податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за серпень, жовтень та листопад 2012 року без оформлення податкового повідомлення рішення, зобов’язано відновити показники податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, які відкориговані на підставі акту від 22 липня 2013 року № 147/04-81-22-02/34063202. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Криворізька центральна об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з’явилися, відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В письмових запереченнях представник приватного підприємства «САОЛ» просить апеляційну скаргу Криворізької центральної об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Криворізькою центральною об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі наказу від 08 липня 2013 року № 738 та повідомлення від 08 липня 2013 року №550/220/34063202, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку приватного підприємства «САОЛ» з питань дотримання вимог податкового законодавства України під час здійснення взаємовідносин з приватним підприємством «Дузер» по податку на додану вартість за серпень, жовтень та листопад 2012 року, за результатами якої складено акт від 22 липня 2013 року № 147/04-81-22-02/34063202.

Судом встановлено, що висновки Криворізької центральної об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області ґрунтуються на підставі актів державної податкової служби у Бабушкінському районі від 22 січня 2013 року та від 13 лютого 2013 року, складених відносно контрагента позивача - приватного підприємства «Дузер», а також даних Системи автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України. При цьому, первинні документи, надані позивачем листом від 13 червня 2013 року №08/06 (рахунки-фактури, податкові накладні, довідки про вартість виконаних робіт, підсумкові відомості тощо), не враховані. Разом з тим, в акті перевірки відповідачем підтверджений факт здійснення позивачем розрахунків з приватним підприємством «Дузер» за отриманий товар та зазначено про відсутність заборгованості між підприємствами.

Крім того, судом встановлено, що перевіряємий період зазначений серпень, жовтень та листопад 2012 року по взаємовідносинам з приватним підприємством «Дузер» а не весь 2012 рік, а тому у відповідача відсутні підстави на проведення перевірки господарських відносин по іншим його контрагентам (ПАТ «АрселорМіталл Кривий ріг» та ПАТ «Металургтрансремонт» ВПКЗРА «Промагрегат»).

Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов’язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Разом з тим, відповідач, всупереч наведеним нормам, без врахування відповідних первинних документів та надання їм оцінки, а лише на підставі даних перевірки платника податків – контрагента позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Діксі Буд» (правонаступником якого є приватне підприємство «Дузер»), робить висновок про відсутність об’єктів оподаткування по операціях з купівлі-продажу товарів по ланцюгу постачання у періоді 2012 року.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не надано належних доказів, які б підтверджували висновки щодо нікчемності правочинів, а тому твердження відповідача в даному випадку є лише його припущенням.

Крім того, з урахуванням положень статті 228 Цивільного кодексу України законодавець з 01 січня 2011 року виключив правочини, які були укладені з метою суперечною інтересам держави та суспільства, з кола нікчемних правочинів і відніс такі правочини до оспорюваних. Таким чином, повноваження на встановлення законності правочинів, які вчинені позивачем за тими критеріями оцінки, які зазначені відповідачем в акті перевірки, відносяться виключно до компетенції судових органів.

Відповідно до статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Складання актів та довідок за результатом проведених перевірок є правом органів податкової служби, яке реалізовується фахівцями органів податкової служби. Викладення в актах та довідках складених за результатами перевірок фактичних даних про господарську діяльність перевіряємої особи є правом органів податкової служби, яке реалізовується фахівцями органів податкової служби.

Пунктом 3 Розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства встановлено, що акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Суд першої інстанції правильно встановив, що такі позовні вимоги, як зобов’язання визнати протиправними дії податкового органу щодо відображення в акті тих чи інших висновків та обставин, є неправильним способом захисту порушених прав, оскільки висновки податкового інспектора, викладені в акті перевірки підприємства, самі по собі та окремо від податкового повідомлення-рішення не можуть вплинути на права та обов’язки платника податків щодо сплати податків, зборів або штрафних санкцій.

Отже позовні вимоги в частині визнання протиправними дії, на підставі яких складено акт перевірки від 22 липня 2013 року щодо визнання всіх правочинів, укладених позивачем з приватним підприємством «Дузер» за серпень, жовтень та листопад 2012 року такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, у зв’язку з чим, визнання їх нікчемними є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дії щодо коригування податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість за серпень, жовтень та листопад 2012 року без оформлення податкового повідомлення-рішення, та зобов’язання відновити показники податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, що відкориговані на підставі акту від 22 липня 2013 року, встановлено наступне.

Відповідно до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов’язаний самостійно визначити суму грошових зобов’язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов’язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України встановлено, що у разі, коли сума грошового зобов’язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

В силу абзацу 2 пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов’язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов’язань платника податків; суму грошового зобов’язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від’ємного значення результатів господарської діяльності або від’ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов’язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов’язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, у випадку виявлення факту заниження платником податків податкового зобов’язання, рівно як і у випадку виявлення факту завищення платником податків податкового зобов’язання, в тому числі і внаслідок декларування неіснуючого об’єкта оподаткування, податковий орган обтяжений законодавцем обов’язком прийняти відповідне податкове повідомлення-рішення. Іншого порядку дій податкового органу як суб’єкта владних повноважень у спірних правовідносинах закон не передбачає.

Між тим, у спірних правовідносинах Криворізька центральна об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області податкового повідомлення-рішення не виносила, що є порушенням норм статті 58 Податкового кодексу України.

З вищенаведеного вбачається, що самостійна зміна Криворізькою центральною об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області в інформаційній базі даних показників податкового кредиту та податкових зобов’язань приватного підприємства «САОЛ» на підставі акту перевірки, без прийняття податкового повідомлення-рішення та без зміни цих показників самим позивачем шляхом подання уточнюючих декларацій (розрахунків) порушує права та інтереси позивача, оскільки позивач, як платник податків, має право розраховувати на те, що задекларовані ним в податкових деклараціях показники податкової звітності відповідають показникам з централізованої бази даних податкової звітності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що дій, які полягають у коригуванні в автоматизованій системі податкового кредиту та податкових зобов’язань з податку на додану вартість позивача вчинені відповідачем не у спосіб, що передбачений законодавством України та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому зазначені дії Криворізької центральної об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області слід визнати протиправними, зобов’язавши, при цьому, відповідача вчинити дії щодо відновлення в автоматизованій системі показників податкових зобов’язань та податкового кредиту позивача скоригованих на підставі акту перевірки від 22 липня 2013 року.

Отже, в цій частині позовні вимоги приватного підприємства «САОЛ» підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо часткового задоволення позовних вимог приватного підприємства «САОЛ».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв’язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької центральної об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2013 року – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: О.О. Круговий