Справа № 804/10272/14
Суддя: Захарчук Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗахарчук Н. В. при
секретаріКузнецов С.М. за участю:
представника позивача представника
відповідача ОСОБА_1 Фадєєв Д.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Головного
управління Міністерства доходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
13 липня 2014 року Фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП
ОСОБА_2.) звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лівобережної об'єднаної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
відповідач, Лівобережна ОДПІ м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області), в якому
просить суд визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Лівобережної ОДПІ м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів від
17.06.2014 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач
пояснив наступне.

У період з 13.05.2014р. по 26.05.2014р. головним
державним ревізором-інспектором
відділу контрольно-перевірочної
роботи доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб проводилась документальна
планова невиїзна перевірка діяльності
ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з
01.01.2011р. по 31.12.2013р., дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства, за
результатами якої складено акт про
результати документальної планової
невиїзної перевірки ОСОБА_2 від 02.06.2014р.
№ 1902/17-3/НОМЕР_1.

Відповідно до Акту перевірки
заступником начальника Лівобережної
ОДПІ Босько Є.С. було прийнято
податкове повідомлення-рішення від 17
червня 2014 року № , яким ФОП ОСОБА_2.
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на загальну суму 31998,75 (тридцять
одна тисяча дев'ятсот дев'яносто вісім)
гривень, у тому числі: за основним
платежем у розмірі 25599,00 гривень та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 6399,75 грн.

Позивач не погоджується із доводами
Акту перевірки, вважає, що дії
відповідача, щодо встановлення
порушень їх відображення в Акті
перевірки є такими що суперечать
нормам законодавства, а відповідно є
протиправними. Висновки акту позивач
вважає такими, що не відповідають
дійсності, суперечать наданим
документам первинного бухгалтерського
обліку, заздалегідь неправдивими.
Відповідно, повідомлення - рішення від
17.06.2014 року № позивач вважає
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Представник позивача у судове
засідання з'явився, адміністративний
позов підтримав в повному обсязі та
просив суд задовольнити позовні
вимоги.

Представник відповідача у судове
засідання з'явився, надав суду письмові
заперечення проти адміністративного
позову та зазначив наступне.

Перевіркою достовірності відображених
показників у поданих деклараціях з
податку на додану вартість (рядки 1-8.4)
за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 встановлено
заниження задекларованих ФОП ОСОБА_2
діяльності показників у рядку 1-8.4
Декларації з податку на додану
вартість на загальну суму 25599 грн. у т.ч.
по періодам: лютий 2013 р. - 2400 грн.,
березень 2013 р. 7742 грн., травень 2013 р. 3400
грн., червень 2013 р. - 2400 грн., липень 2013 р. /
2400 грн., серпень 2013 р. - 2400 грн., листопад
2013 р. - 4857 грн..

За період з 01.10.2010 р. по 31.12.2012 р.
платником задекларовано податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету (рядок 25) в сумі 847 грн.
Перевіркою повноти нарахування
податку на додану вартість за період з
01.01.2011 р. по 31.12.2013 року встановлено його
заниження всього в сумі 25599 грн. У
періоді, що перевірявся, платник не
декларував від'ємне значення податку
на додану вартість. В результаті
допущених порушень податкового
законодавства, що відображено в п.п.2.4.1
розділу 2.4 Акту перевірки, проведеною
перевіркою встановлено заниження
податку на додану вартість всього у
сумі 25599, 00 грн. Таким чином, відповідач
зазначає, що позивачем документально
не доведено правомірності
застосування нульової ставки, що
призвело до заниження податку на
додану вартість на загальну суму 25599
грн.

З огляду на викладене, відповідач
вважає, що діяв відповідно до вимог
чинного законодавства, а тому позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, розглянувши
подані документи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, дійшов
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, фізична особа -
підприємця ОСОБА_2 зареєстрований
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської Ради
фізичною особою підприємцем 06.07.2000
року. З 12.02.2013 року позивач
зареєстрований платником податку на
додану вартість (свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість НОМЕР_2). Основним видом
діяльності позивача є вантажний
автомобільний транспорт.

У період з 13.05.2014р. по 26.05.2014р. головним
державним ревізором-інспектором
відділу контрольно-перевірочної
роботи доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб Грищенко Станіславом Олеговичем
проводилась документальна планова
невиїзна перевірка діяльності ФОП
ОСОБА_2 щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з
01.01.2011р. по 31.12.2013р., дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства, за
результатами якої складено акт про
результати документальної планової
невиїзної перевірки ОСОБА_2 від 02.06.2014р.
№ 1902/17-3/НОМЕР_1.

Згідно вказаного Акту заступником
начальника Лівобережної ОДПІ Босько
Є.С. було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 17 червня 2014
року № , яким ФОП ОСОБА_2.
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на загальну суму 31998,75 (тридцять
одна тисяча дев'ятсот дев'яносто вісім)
гривень, у тому числі: за основним
платежем у розмірі 25599,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 6399,75 грн. Рішення
позивачем отримано 11 липня 2014 року.

Суд не може погодитись з прийняттям
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення від 17.06.2014 року
№, яким ФОП ОСОБА_2. збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) на
загальну суму 31998, 75 грн. у тому числі:
за основним платежем у розмірі 25599, 00
грн. та за штрафними санкціям у розмірі
6399, 75 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 9
Закону України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність» перевезення вантажів
супроводжується товарно-транспортними
документами, складеними мовою
міжнародного спілкування залежно від
обраного виду транспорту або державною
мовою, якщо вантажі перевозяться в
Україні. Таким документом може бути
серед іншого міжнародна автомобільна
накладна. Факт надання послуги
експедитора при перевезенні
підтверджується єдиним транспортним
документом або комплектом документів
(залізничних, автомобільних,
авіаційних накладних, коносаментів
тощо), які відображають шлях прямування
вантажу від пункту його відправлення
до пункту його призначення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
моментом здійснення експорту (імпорту)
є момент перетину товаром митного
кордону України або переходу права
власності на зазначений товар, що
експортується чи імпортується, від
продавця до покупця. Поняття "момент
перетину товаром митного кордону
України" визначається також нормами
Митного кодексу України. Так, зокрема,
пп. 4 ч. І. статті 4 Митного кодексу
України, що вивезення товарів і
транспортних засобів за межі митної
території України - це сукупність дій,
пов'язаних із переміщенням товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України у відповідному
напрямку.

За змістом частини 2 статті 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
податкова звітність ґрунтується на
даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до частини 1 статті 9 цього ж
Закону підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Отже, будь-які документи мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. З
урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до матеріалів справи на
сторінці 5 Акту у п. 1.16 зазначено, що
перевіркою не встановлено фактів
здійснення ФОП ОСОБА_2 операцій з
суб'єктами, які мають ознаки
«фіктивності», припинили діяльність на
підставі рішення суду або щодо яких
установчі документи, свідоцтва про
державну реєстрацію, договори,
первинні чи інші документи визнано
судом недійсними тощо.

Так, відповідно до статті 193 ПКУ ставки
податку встановлюються від бази
оподаткування в таких розмірах: 17
відсотків та 0 відсотків. Згідно із п. п.
195.1.3. ПКУ за нульовою ставкою
оподатковуються операції з постачання
таких послуг: міжнародні перевезення
пасажирів і багажу та вантажів
залізничним, автомобільним, морським і
річковим та авіаційним транспортом.
Для цілей цього підпункту перевезення
вважається міжнародним, якщо таке
перевезення здійснюється за єдиним
міжнародним перевізним документом.

Реальність здійснення послуг ФОП
ОСОБА_2. з міжнародного перевезення
підтверджуються договорами, актами
виконаних робіт, податковими
накладними, платіжними дорученнями,
належним чином завіреними митними
органами копія міжнародних
автомобільних накладних,
товарно-транспортними накладними
(а.с.79-115).

При цьому, пункт 6.2 статті 6 Закону
України "Про податок на додану
вартість", яка визначає ставки податку
на додану вартість та підстави
застосування нульової ставки,
передбачає, що при експорті товарів та
супутніх такому експорту послуг ставка
податку становить "0" відсотків до бази
оподаткування. За нульовою ставкою
також оподатковують операції з
поставки послуг з міжнародного
перевезення пасажирів, їхнього багажу
та вантажів автомобільним транспортом,
а також поставка міжнародних
відправлень будь-яким видом транспорту
на відрізку від пункту (місця) їх
митного оформлення до пункту
призначення (доставки) за межами
державного кордону України, між
пунктами, які знаходяться за межами
державного кордону України, а також від
пункту їх відправлення (прийняття для
перевезення) за межами державного
кордону України до пункту (місця) їх
митного оформлення на території
України (пп.6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України
"Про податок на додану вартість").

Згідно п. 1.21 ст. 1 ЗУ "Про податок на
додану вартість" передбачено, що
послуга з міжнародного перевезення
вантажів автомобільним транспортом -
транспортні послуги платника цього
податку з перевезення вантажів
транспортними засобами за винагороду,
якщо зазначені в договорі місце
прийняття вантажу для перевезення і
місце, передбачене для його доставки,
знаходяться у різних країнах, з яких
одна є Україною, та до такого договору
про перевезення застосовуються норми
Конвенції про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів
від 19 травня 1956 року.

Відповідно до ст. 4 Конвенції про
договір міжнародного автомобільного
перевезення вантажів від 19.05.1956
(ратифікована Україною 01.08.2006р.)
передбачено, що "Договор перевозки
устанавливается накладной. Отсутствие,
неправильность или потеря накладной не
отражаются ни на существовании, ни на
действительности договора перевозки, к
которому и в этом случае применяются
постановления настоящей Конвенции".

Тобто при оподаткуванні міжнародних
перевезень, які обкладаються податком
на додану вартість за нульовою ставкою
відповідно до пп. 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону
України "Про податок на додану
вартість" окремих вимог для
підтвердження застосовування нульової
ставки податку на додану вартість
податковим законодавством не
визначено, за виключенням того, що таке
право має лише той платник, який надає
транспортні послуги з міжнародного
перевезення пасажирів та вантажів. При
цьому, як вже було зазначено вище,
матеріалами справи було підтверджено,
що позивач у перевіряємий період
надавав транспортні послуги з
міжнародного перевезення.

Суд звертає увагу на той факт, що у
відповідача не було сумніву стосовно
реальності виконання угод з
міжнародного перевезення, укладених
між позивачем та його контрагентами.
Крім того, всі копії міжнародних
товарно-транспортних накладних, які
містяться у справі містяться всі
необхідні відмітки та печатки, в тому
числі і печатки митного органу, що
доводить реальність здійснення
господарських операцій, а надання їх
копій на перевірку, тим паче майже з
усіма мокрими печатками, в тому числі і
митного органу, не може, на переконання
суду, свідчити про їх неналежність та
недопустимість як доказ.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку, що ФОП ОСОБА_2 правомірно
застосована нульова ставка
оподатування податком на додану
вартість операцій при здійсненні
міжнародних перевезень згідно
податкових накладних, а донарахування
податковим органом позивачу
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 31 998, 75 грн. є
безпідставним.

Варто відмітити, що при цьому
податковим органом також не враховано,
що за приписами п.4.1 ст.4 Закону України
"Про податок на додану вартість" базою
оподаткування операцій з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної вартості, з урахуванням
інших загальнодержавних податків, в
тому числі податку на додану вартість.

З огляду на встановлені в судовому
засіданні обставини справи та
досліджені докази, суд приходить до
висновку, що податкове
повідомлення-рішення від 17.06.2014 року
№ в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) на
загальну суму 31998, 75 грн. у тому числі:
за основним платежем у розмірі 25599, 00
грн. та за штрафними санкціям у розмірі
6399, 75 грн. суперечить вимогам чинного
законодавства, є необґрунтованим та
таким, що прийняте з порушенням вимог
ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС
України, а тому є протиправним та
підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_2 до Лівобережної
об'єднаної податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів від 17.06.2014 року №.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 182, 70
грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
24 жовтня 2014 року

Суддя Н.В.
Захарчук