Справа № 2а-5634/10/1370
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/39798/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів
Малиніна В.В.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Бориславі Львівської області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 червня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Кредобанк" до Управління Пенсійного
фонду України в м. Бориславі Львівської
області про скасування рішення,

встановила:

У червні 2010 року Публічне акціонерне
товариство "Кредобанк" звернулось до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Бориславі
Львівської області про скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій за несвоєчасне перерахування
або несвоєчасне зарахування страхових
внесків.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 червня 2014
року позовні вимоги ПАТ «Кредобанк»
задоволено. Скасовано рішення
Управління Пенсійного фонду України в
м. Бориславі Львівської області №5 від
09.06.2010 про застосування фінансових
санкцій за несвоєчасне перерахування
або несвоєчасне зарахування на
банківські рахунки органів Пенсійного
фонду сум страхових внесків,
фінансових санкцій.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Бориславі Львівської області подало
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 червня 2014 року скасувати та
прийняти нове рішення.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Бориславі
Львівської області 09.06.2010 було прийнято
рішення №5 про застосування фінансових
санкцій за несвоєчасне перерахування
або несвоєчасне зарахування на
банківські рахунки органів Пенсійного
фонду сум страхових внесків,
фінансових санкцій.

Відповідно до вказаного рішення про
застосування фінансових санкцій до
позивача на підставі пункту 2 частини 10
статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за порушення вимог,
передбачених частиною 12 статті 20
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" накладено штраф у розмірі
24845,60 грн.

Підставою для винесення оскаржуваного
рішення про застосування фінансових
санкцій стала документальна перевірка
комунального підприємства
"Бориславводоканал", за результатами
якої виявлено, що при одержанні коштів
для виплати заробітної плати через
установу ПАТ "Кредобанк" м. Дрогобич у
жовтні 2008 року КП "Бориславводоканал"
подавало не на повну суму до установи
банку платіжні документи про сплату
страхових внесків, зокрема, при
одержанні заробітної плати 06.10.2008 до
Пенсійного фонду було перераховано
1050,00 грн. замість 6533,76 грн. Названі
порушення призвели до недоотримання
Пенсійним фондом страхових внесків в
сумі 24845,60 грн., що підтверджується
також розрахунком фінансових санкцій,
зробленим відповідачем згідно з
випискою Дрогобицької філії ПАТ
"Кредобанк".

Відповідно до вимог пункту 2 частини 10
статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" виконавчі органи
Пенсійного фонду застосовують до
банків фінансові санкції за порушення
вимог, передбачених частиною 12 статті 20
цього Закону, накладається штраф у
розмірі суми страхових внесків, яка
підлягає сплаті страхувальником.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що
відповідно до статті 250 Господарського
кодексу України, до позивача не можуть
бути застосовані фінансові санкції у
2010 році за порушення сплати страхових
внесків у 2008 році, оскільки сплинув
строк їх можливого застосування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що оскаржувані
рішення суду першої та апеляційної
інстанції не можна вважати такими, що
зроблені на підставі повно та всебічно
досліджених і встановлених фактичних
обставин справи.

Відповідно до абзацу другого частини
дванадцятої статті 20 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) установи банків
приймають від страхувальників
платіжні доручення та інші платіжні
документи на видачу (перерахування)
коштів для виплати заробітної плати
(доходу), на які відповідно до цього
Закону нараховуються страхові внески,
та здійснюють видачу (перерахування)
зазначених коштів лише за умови
одночасного подання страхувальником
платіжних документів про
перерахування коштів для сплати
відповідних сум страхових внесків або
документів, що підтверджують фактичну
сплату цих сум. У разі невиконання
банками цієї вимоги вони за рахунок
власних коштів у порядку,
встановленому Національним банком
України, сплачують відповідному
територіальному органу ПФУ суму, що
дорівнює сумі несплачених страхових
внесків, з правом зворотної вимоги до
страхувальників щодо відшкодування
цієї суми.

Згідно з пунктом 2 частини 10 статті 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за порушення вимог,
передбачених частиною дванадцятою
статті 20 цього Закону, накладається
штраф у розмірі суми страхових внесків,
який підлягає сплаті страхувальником.

Виходячи зі змісту зазначених положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" вбачається, що на банки
покладено обов'язок перевіряти повноту
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування при прийнятті ними
платіжних доручень на видачу
заробітної плати. В іншому випадку банк
самостійно відшкодовує недоплачену
суму.

Відповідно до частини першої статті 250
Господарського кодексу України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до субєкта
господарювання протягом шести місяців
з дня порушення цим субєктом
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності, крім випадків,
передбачених законом.

Зазначене правило є загальним, у той
час, як до спірних відносин підлягає
застосуванню спеціальне, встановлене
частиною 15 статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за яким строк давності
щодо стягнення недоїмки, пені та
штрафів не застосовується.

Аналогічна правова позиція викладена
у постанові Верховного Суду України
від 06 лютого 2012 року №21-352а11.

Таким чином, судами першої та
апеляційної інстанцій не надано
правової оцінки та належного аналізу
всім обставинам справи, а тому
ухвалені ними судові рішення не можна
вважати законними та обґрунтованими.

Відповідно до пункту 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставою для скасування
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
постанова та ухвала у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Бориславі
Львівської області - задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 червня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Кредобанк" до Управління Пенсійного
фонду України в м. Бориславі Львівської
області про скасування рішення про
застосування фінансових санкцій за
несвоєчасне перерахування або
несвоєчасне зарахування страхових
внесків - скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
А.Ф.
Загородній

В.В. Малинін