Справа № 2а-4526/10/1770
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року
м.Київ
К/800/62802/13

К/800/63657/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги
Державної фінансової інспекції в
Рівненській області та
Володимирецької центральної районної
лікарні на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2013 року у справі за
позовом Володимирецької центральної
районної лікарні до
Контрольно-ревізійного управління у
Рівненській області про визнання
протиправними та скасування вимог,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року Володимирецька
центральна районна лікарня звернулася
до суду з адміністративним позовом до
Контрольно-ревізійного управління у
Рівненській області, в якому просила
визнати протиправними та скасувати
вимоги відповідача, викладених в п.п.7, 10
листа-вимоги від 27 серпня 2010 року
№17-04-17/5071 щодо усунення виявлених
порушень фінансової дисципліни.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав про необґрунтованість
висновків відповідача щодо допущених
порушень та безпідставність письмової
вимоги у оскаржуваній частині.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2010
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року задоволено частково апеляційну
скаргу Володимирецької центральної
районної лікарні, постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2010
року скасовано та прийнято нову
постанову, якою позов Володимирецької
центральної районної лікарні
задоволено частково; визнано
незаконною та скасовано вимогу
Контрольно-ревізійного управління у
Рівненській області, викладену в п.7
вимоги від 27 серпня 2010 року №17-04-17/5071
щодо усунення виявлених порушень
фінансової дисципліни; у задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішеннями в частині задоволення позову
щодо визнання незаконним та скасування
вимог, викладених у п.7 вимоги від 27
серпня 2010 року №17-04-17/5071 про усунення
виявлених порушень фінансової
дисципліни, Державна фінансова
інспекція в Рівненській області
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову апеляційного суду
в оскаржуваній частині, залишити в силі
постанову суду першої інстанції.

Володимирецька центральна районна
лікарня, не погоджуючись з рішенням
суду апеляційної інстанції в частині
відмови у задоволенні позовних вимог,
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування норм
права, просить постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2013 року змінити у
частині незадоволених позовних вимог
про визнання незаконними та скасування
вимог КРУ, викладених в п.10 листа-вимог
від 27 серпня 2010 року №17-04-17/5071 про
усунення виявлених порушень
фінансової дисципліни, на їх
задоволення.

Володимирецька центральна районна
лікарня у поданих запереченнях на
касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Рівненській області
просить залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційних скарг, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в період з 30 червня по 23
липня 2010 року Контрольно-ревізійним
управлінням у Рівненській області
здійснено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Володимирецької центральної районної
лікарні за період з 01 грудня 2008 року по
31 травня 2010 року. За результатами
ревізії 23 липня 2010 року складений акт
№17-04-05/60.

На підставі акту ревізії від 23 липня 2010
року №17-04-05/60 відповідачем, відповідно
до п.7 ст.10 Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу», 27 серпня
2010 року за вих.№17-04-17/5071 позивачу
надіслано вимогу про усунення
виявлених порушень фінансової
дисципліни. Позивачем оскаржуються:

- п.7 вимоги - зменшити асигнування за
КЕКВ 1110 «Оплата праці працівників
бюджетних установ» на суму 29550,04 грн. та
за КЕКВ 1120 «Нарахування на заробітну
плату» на суму 10523,06 грн.;

- п.10 вимоги - вжити заходи щодо
забезпечення надходжень до
спеціального фонду кошторису лікарні
коштів на загальну суму 82263,20 грн. з
метою покриття витрат, понесених
лікарнею на надання таких послуг.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про часткове
задоволення позовних вимог
Володимирецької центральної районної
лікарні.

Щодо п.7 листа-вимоги від 27 серпня 2010
року №17-04-17/5071.

В ході проведення ревізії відповідачем
встановлено, що заробітна плата
лікарям, які проводили медичні огляди
проводилася за рахунок коштів
загального фонду кошторису лікарні,
чим порушено вимоги п.3 Переліку груп
власних надходжень бюджетних установ,
вимог щодо їх утворення та напрямів
використання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 травня 2002 року №659, п.5.8 Умов
оплати праці працівників закладів
охорони здоров'я та установ
соціального захисту населення,
затверджених спільним наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства охорони
здоров'я України від 05 жовтня 2005 року
№308/519, із змінами, що призвело до
зайвого виділення Володимирецькою
райдержадміністрацією коштів по
загальному фонду кошторису по КФКВ 080101
«Лікарні» за КЕКВ 1110 «Оплата праці
працівників бюджетних установ» на суму
8255,06 грн. та за КЕКВ 1120 «Нарахування на
заробітну плату» на 2989,54 грн., чим
порушено вимоги п.п.20, 29 Порядку №228.
Крім того, лікарнею використано
бюджетних коштів із загального фонду
кошторису на виплату заробітної плати
лікарям, які проводили медичні огляди
водіїв за період з 01 грудня 2008 року по 01
червня 2010 року на загальну суму 40073,10
грн., видатки, які проводяться за
рахунок коштів спеціального фонду, чим
порушено вимоги п.п.20, 29 Порядку №228, п.5.8
Умов №308/519. У зв'язку з чим зобов'язано
поновити касові видатки по загальному
фонду установи за рахунок коштів
спеціального фонду за КЕКВ 1110 «Оплата
праці працівників бюджетних установ»
на суму 3297,70 грн. та за КЕКВ 1120
«Нарахування на заробітну плату» на
суму 329,54 грн. та врахувати, що вході
ревізії поновлено касові видатки по
загальному фонду на суму 7617,36 грн. Крім
того, зменшити асигнування за КЕКВ 1110
«Оплата праці працівників бюджетних
установ на суму 29550,04 грн. та за КЕКВ 1120
«Нарахування на заробітну плату» на
суму 10523,06 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2002 року №228 затверджено
Порядок складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ, відповідно до п.17 якого обсяги
надходжень до спеціального фонду
проекту кошторису визначаються на
підставі розрахунків, які складаються
за кожним джерелом доходів та/або
фінансування бюджету чи повернення
кредитів до бюджету, що плануються на
наступний рік, на підставі яких
визначається сума надходжень на
наступний рік за кожним їх джерелом з
урахуванням конкретних умов роботи
установи. Під час формування
показників, на підставі яких
визначаються надходження планового
періоду, обов'язково враховується
рівень їх фактичного виконання за
останній звітний рік, а також
очікуваного виконання за період, що
передує планованому. Показники повинні
наводитися в обсязі, зазначеному в
розрахунку, і повністю відповідати
показникам бухгалтерської звітності
за відповідні періоди.

У п.п.20, 29 Порядку № 228 встановлено, що
під час визначення обсягів видатків
та/або надання кредитів з бюджету
розпорядників нижчого рівня головні
розпорядники повинні враховувати
об'єктивну потребу в коштах кожної
установи, при цьому проекти кошторисів
і планів асигнувань установ у разі
потреби розглядаються головним
розпорядником в присутності
керівників цих установ. Головні
розпорядники під час розгляду проектів
кошторисів, планів асигнувань
загального фонду бюджету, планів
надання кредитів із загального фонду
бюджету, планів спеціального фонду,
планів використання бюджетних коштів
(крім планів використання бюджетних
коштів одержувачів), помісячних планів
використання бюджетних коштів
зобов'язані додержуватися режиму
економії, не допускати включення до
кошторисів асигнувань, не зумовлених
потребою.

Згідно п.49 Порядку №228 видатки з
бюджету спеціального фонду бюджету
провадяться виключно в межах і за
рахунок відповідних надходжень до
цього фонду.

Відповідно до пп.«а» п.3 Переліку груп
власних надходжень бюджетних установ,
вимог щодо їх утворення та напрямів
використання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 травня 2002 року №659, власні
надходження бюджетних установ за
підгрупою 1 першої групи (плата за
послуги, що надаються бюджетними
установами згідно з їх функціональними
повноваженнями) використовуються на
покриття витрат, пов'язаних з
організацією та наданням таких послуг.

У п.19 Порядку №228 передбачено, що
розподіл видатків або надання кредитів
з бюджету спеціального фонду проекту
кошторису проводиться виключно в межах
і за рахунок відповідних надходжень,
запланованих на цю мету в зазначеному
фонді.

Відповідно до п.3.2 Інструкції з обліку
коштів, розрахунків та інших активів
бюджетних установ, затвердженої
наказом Державного казначейства
України від 26 грудня 2006 року №242,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України від 23 січня 2004 року за №106/8705, на
рахунки зараховується сума коштів, яка
фактично надійшла на ім'я установи (у
тому числі кошти, що вносяться на
відновлення касових видатків
поточного року). Суми коштів, які
надходять на відновлення касових
видатків загального фонду, проведених
у минулих бюджетних періодах,
перераховуються до доходів
відповідного бюджету.

Лікарня є розпорядником коштів бюджету
нижчого рівня, є підпорядкованою,
підзвітною та підконтрольною Органу
управління майном, а також підвідомчою
відділу охорони здоров'я районної
державної адміністрації та управлінню
охорони здоров'я обласної державної
адміністрації.

Отже, головним розпорядником бюджетних
коштів для позивача є Відділ охорони
здоров'я Володимирецької районної
державної адміністрації Рівненської
області.

Відповідно до п.14 Порядку №228 проекти
кошторисів складаються усіма
установами на наступний бюджетний рік
та відповідно до п.12 цього Порядку
розпорядники нижчого рівня (лікарня)
подають, проект кошторису на розгляд
головному розпоряднику (Відділу
охорони здоров'я Володимирецької
районної державної адміністрації
Рівненської області), для того щоб
розпорядник вищого рівня міг врахувати
об'єктивну потребу в коштах кожної
установи, що і було зроблено
розпорядником бюджетних коштів вищого
рівня на підставі наданих кошторисів.

В проектах кошторисів позивача
визначено об'єктивну потребу в коштах,
яку позивачу було надано розпорядником
вищого рівня відповідно до абз.1 п.20
Порядку №228.

Як встановлено у абз.2 п.20 Порядку №228,
під час визначення видатків у проектах
кошторисів установи повинен
забезпечуватися суворий режим
економії коштів і матеріальних
цінностей. До кошторисів можуть
включатися тільки видатки, передбачені
законодавством, необхідність яких
обумовлена характером діяльності
установи. При цьому видатки на
заробітну плату з коштів спеціального
фонду обчислюються залежно від обсягу
діяльності, що провадиться за рахунок
цих коштів, із застосуванням
встановлених законодавством норм, які
використовуються установами
аналогічного профілю.

Відповідно до абз.1 п.23 Порядку №228
видатки спеціального фонду кошторису
за рахунок власних надходжень
плануються у такій послідовності: за
встановленими напрямами використання,
на погашення заборгованості установи з
бюджетних зобов'язань за спеціальним
та загальним фондом кошторису та на
проведення заходів, пов'язаних з
виконанням основних функцій, які не
забезпечені (або частково забезпечені)
видатками загального фонду.

Таким чином, виплата заробітної плати
штатним працівникам за надання платних
послуг у межах робочого часу з коштів
загального фонду узгоджується з
приведеною нормою.

Жодним з нормативних актів
безпосередньо не врегульовано порядок
надання платних медичних послуг та
процедур оплати штатним працівникам
медичної комунальної установи, які в
межах робочого часу залучаються до
роботи до виконання укладених
установою договорів з надання платних
медичних послуг.

Спільним наказом Міністерства праці та
соціальної політики України,
Міністерства охорони здоров'я України
від 05 жовтня 2005 року № 308/519 «Про
затвердження Умов оплати праці
працівників закладів охорони здоров'я
та установ соціального захисту
населення» регулюються виключно
питання оплати праці і гарантується на
рівні держави мінімальний рівень
оплати праці для конкретних
професійно-кваліфікаційних груп
працівників.

Відповідно до п.5.8 Умов обов'язкові
медичні огляди працівників бюджетних
закладів та установ проводяться
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2001 року
№559 за рахунок коштів, передбачених у
кошторисі закладів охорони здоров'я, що
їх здійснюють. Оплата праці лікарів,
які проводять ці огляди в межах свого
робочого часу, здійснюється за рахунок
зазначених коштів, виходячи з
посадових окладів, установлених з
урахуванням підвищень. Лікарям, які
проводять обов'язкові медичні огляди
категорій працівників (громадян)
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 17 вересня 1996 року
№1138 «Про затвердження переліку
платних послуг, які надаються в
державних закладах охорони здоров'я та
вищих медичних закладах освіти»,
оплата праці здійснюється за рахунок
коштів спеціального фонду закладу
охорони здоров'я за фактично
відпрацьований час, виходячи з
посадових окладів (тарифних ставок),
передбачених цими Умовами.

Проте вказаним пунктом не визначено
умови оплати праці лікарів, які
отримують заробітну плату за рахунок
бюджетних асигнувань і за наказом
керівництва комунальної установи на
виконання укладених установою
договорів за графіком залучаються в
межах їх робочого часу до проведення
первинних профоглядів, періодичних
профоглядів, медичної комісії для
водіїв, працівників не бюджетних
установ та підприємств.

Таким чином, вказані нормативні акти
відповідно не можуть регулювати
порядок надання платних медичних
послуг, а також питання, що постало у
цій справі: за рахунок коштів якого
саме фонду (загального чи спеціального)
необхідно провадити нарахування та
виплату заробітної плати і відповідні
нарахування на неї.

Статтею 13 Закону України «Про оплату
праці» встановлено, що оплата праці
працівників установ і організацій, що
фінансуються з бюджету, здійснюється
на підставі актів Кабінету Міністрів
України в межах бюджетних асигнувань.

Крім того, як вірно відзначено судом
апеляційної інстанції, постанова
Кабінету Міністрів України від 17
вересня 1996 року №1138 «Про затвердження
Переліку платних послуг, які можуть
надаватися в державних та комунальних
закладах охорони здоров'я, вищих
медичних навчальних закладах та
науково-дослідних установах» не
регулює питань оплати праці лікарів, що
залучаються роботодавцем до робіт на
виконання умов господарських
договорів установи по наданню платних
медичних послуг, і не визначає порядок
планування витрат на заробітну плату
та нарахувань на зарплату при
затверджені кошторису видатків із
спеціального фонду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком апеляційного
суду, що Володимирецькою центральною
районною лікарнею правомірно не
проводилось планування заробітної
плати та нарахувань на заробітну плату
по спеціальному фонду, а видатки
здійснювались згідно кошторисних
призначень, у зв'язку з чим правомірно
визнано незаконною та скасовано
вимогу, викладену у п.7 вимоги від 27
серпня 2010 року №17-04-17/5071.

Стосовно п.10 вимоги колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про його
правомірність.

Відповідно до вказаного пункту вимоги
від 27 серпня 2010 року №17-04-17/5071 протягом
ревізійного періоду лікарнею
видавалися на безоплатній основі
медичні довідки щодо придатності
керування транспортним засобом (форми
083/0) та медичні довідки для отримання
дозволу на об'єкт дозвільної системи
(форми 127/0), чим порушено вимоги п.8
Переліку платних послуг, які можуть
надаватися в державних та комунальних
закладах охорони здоров'я, вищих
медичних навчальних закладах та
науково-дослідних установах,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 вересня 1996 року
№1138, із змінами, та вимог п.п.2.3, 3.3
Положення про медичний огляд
кандидатів у водії та водіїв
транспортних засобів, затвердженого
спільним наказом Міністерства охорони
здоров'я України та Міністерством
внутрішніх справі України від 05 червня
2000 року №124/345, із змінами. У зв'язку з
чим, зобов'язано вжити заходи щодо
забезпечення надходжень до
спеціального фонду кошторису лікарні
коштів на загальну суму 82263,20 грн., з
метою покриття витрат понесених
лікарнею на надання таких послуг.
Наказами по лікарні, визначити
відповідальну особу, яка б здійснювала
дієвий контроль за видачею медичних
довідок на платній основі. В подальшому
медичні огляди проводити із
дотриманням Положення про медичний
огляд кандидатів у водії та водіїв
транспортних засобів, затвердженого
спільним наказом Міністерства охорони
здоров'я України та Міністерством
внутрішніх справ України від 05 червня
2000 року №124/345, із змінами.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 17 вересня 1996 року №1138 затверджено
Перелік платних послуг, які можуть
надаватися в державних та комунальних
закладах охорони здоров'я, вищих
медичних навчальних закладах та
науково-дослідних установах,
відповідно до п.8 розділу І якого,
попередні профілактичні медичні
огляди при прийнятті на роботу та для
отримання посвідчення водія
транспортних засобів (крім випадків,
коли медичні огляди проводяться за
направленнями органів державної
служби зайнятості), медичні огляди для
отримання дозволу на право отримання
та носіння зброї громадянами, а також
відповідні періодичні профілактичні
медичні огляди, відносяться до
переліку послуг, що надаються згідно з
функціональними повноваженнями
державними і комунальними закладами
охорони здоров'я.

У рішенні Конституційного Суду України
від 25 листопада 1998 року №15-рп/98
визначено, що незначна частина
положень із зазначеного Переліку може
розглядатися як послуги, надання яких
безоплатно в державних закладах
охорони здоров'я не може брати на себе
держава, до яких слід віднести медичний
огляд осіб для отримання посвідчення
водія транспортних засобів (розділ І, п.
24, пп. «а») та для отримання дозволу на
право отримання та носіння зброї
громадянами (розділ І, п. 24, пп. «б»).

Згідно п.2.3 та п.3.3 Положення про
медичний огляд кандидатів у водії та
водіїв транспортних засобів,
затвердженого спільним наказом
Міністерства охорони здоров'я України
та Міністерства внутрішніх з справ
України від 05 червня 2000 року №124/345,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 18 липня 2000 року за
№435/4656, водій власного транспортного
засобу подає довідку, що підтверджує
оплату проведення медичного огляду
щодо права на керування транспортним
засобом за тарифами, які встановлюють
Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, обласні, Київська і
Севастопольська міські державні
адміністрації. За відсутності
вищезазначених документів періодичний
медичний огляд не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Доводи касаційних скарг встановлених
обставин справи та висновків суду
апеляційної інстанції не спростовують
та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Державної фінансової
інспекції в Рівненській області та
Володимирецької центральної районної
лікарні залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді