Справа № 760/16193/14-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а-628/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого
судді - Лазаренко В.В.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної інспекції сільського
господарства в м. Києві про скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення, суд, -
21.07. 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом до відповідача,
просить визнати протиправною та
скасувати постанову про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення № 10
від 10 липня 2014 року винесену держаним
інспектором сільського господарства
Державної інспекції сільського
господарства в м. Києві Домашенко Р.В..
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального права та
процесуальних норм. Зокрема, позивач
вважає дану постанову незаконною,
тобто такою, що винесена у
невідповідності нормам права, а саме
ст. 283 КУпАП, п. 3,11, Інструкції з
оформлення державними інспекторами з
контролю за використанням і охороною
земель Держземінспекції та її
територіальних органів матеріалів про
адміністративне правопорушення
(Додаток №4), оскільки відповідач не
зазначив при закритті справи за ст.284,
ст.253 КУпАП в постанові суті
правопорушення, ознак злочину та
статтю Кримінального кодексу України,
яка встановлює відповідальність за
дане правопорушення.
Крім того, позивач вважає, що
оскаржувана постанова не містить
жодної норми закону які б конкретно
вказували на вчинення позивачем
правопорушення, оскільки статті на які
посилається відповідач в оскаржуваній
постанові (ст. 20, 21, п. «а» ч. 1 ст. 91, п. «а»
ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України ,
абз. 3 п. «а» ст. 6 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», п. 5 Методики
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу) взагалі не
регулюють питання цільового
використання земельної ділянки та не
визначають склад та вид
правопорушення, щодо якого
здійснювалося провадження.
Також, позивач вважає, що оскаржувана
постанова є необґрунтованою, тобто
такою, що винесена із неповним
з'ясуванням обставин справи, що мають
значення для її вирішення, із
невідповідністю висновків
контролюючого органу обставинам
справи. Позивач стверджує, що доводи
відповідача про розташування на
зазначеній території станції
технічного обслуговування не
відповідає дійсності, а висновки
відповідача про нецільове
використання ТОВ «Інтерциклон +»
земельної ділянки є хибними, оскільки
підприємство використовує земельну
ділянку в межах тієї ж категорії, в
межах якої її надано, а саме: як земля
житлової та громадської забудови, а
тому порушення земельного
законодавства щодо нецільового
використання земельної ділянки
відсутнє. За таких обставин,
позивач вважає, що в його діях
відсутній склад не лише кримінального,
а і будь-якого іншого правопорушення
(адміністративного), а від так
оскаржувана постанова є незаконною та
такою, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги
ОСОБА_1 і просила їх задовольнити,
посилаючись на наведені вище
обставини.

Представники відповідача в судових
засіданнях та письмових запереченнях,
поданих до суду, проти позову
заперечували, вказуючи на те що за
результатами проведеної планової
перевірки було складено Акт перевірки
дотримання суб'єктом господарювання
вимог земельного законодавства від
27.06.2014 року № 87/141, яким було зафіксовано
використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням та не в межах
відповідної категорії, а саме на
ділянці знаходиться автомобільна
мийка, шиномонтаж, ангар із зберігання
автомобільних шин, станція технічного
обслуговування.

Відповідач посилаючись на те, що на
земельній ділянці знаходиться станція
технічного обслуговування,
стверджував про використання
підприємством земельної ділянки не в
межах визначеної категорії, тобто не в
межах категорії земель житлової та
громадської забудови, а отже порушуючи
цільове призначення даної земельної
ділянки.

Крім того, відповідач зазначив, що при
винесенні постанови про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення, в
частині кваліфікації адміністративних
та кримінальних правопорушень
посилався на норми Податкового кодексу
України, які являють ознаки
кримінального правопорушення.

Просили в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку про
задоволення позову виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
Наказу № 169 від 04.06.2014 року про
здійснення планової перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства ТОВ «Інтерциклон +» та на
підставі Направлення на проведення
планової перевірки № 000147 від «04»
червня 2014 р. з 19.06.2014 р. по 27.06.2014 р.
Держсільгоспінспекцією в м. Києві на
ТОВ «Інтерциклон +» було проведено
перевірку, предметом якої було
дотримання вимог земельного
законодавства.

За результатами перевірки
державним інспектором сільського
господарства Державної інспекції
сільського господарства в м. Києві на
підставі Акта перевірки №1187/141 від
27.06.2014р. було складено Протокол про
адміністративне правопорушення №20.

Відповідач прийшовши до висновку,
що в порушенні, яке вчинене позивачем є
ознаки кримінального правопорушення,
10.07.2014 р. виніс постанову про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення № 10
відповідно до якої на підставі ст. 284 та
ст. 253 Кодексу України про
адміністративне правопорушення було
закрито адміністративну справу.

Відповідно до ст. 283 Кодексу України
про адміністративне правопорушення
відповідач, розглянувши справу про
адміністративне правопорушення щодо
позивача, повинен винести постанову по
справі, яка повинна містити окрім
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи, відомості про особу, щодо якої
розглядається справа, ще й опис
обставин, встановлених при розгляді
справи, зазначення нормативного акту,
який передбачає відповідальність за
дане адміністративне правопорушення,
прийняте по справі рішення.

Порядок оформлення матеріалів, в
тому числі постанов по справі, у разі
виявлення державними інспекторами
Державної інспекції з контролю за
використанням і охороною земель та її
територіальних органів порушень вимог
земельного законодавства, їх обліку, а
також оскарження та контролю за
провадженням у справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється відповідно до Наказу
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 28.04.2009 р. № 205
«Про затвердження Інструкції з
оформлення державними інспекторами з
контролю за використанням і охороною
земель Держземінспекції та її
територіальних органів матеріалів про
адміністративне правопорушення».

Статтею 284 Кодексу України про
адміністративне правопорушення
передбачено, що постанова про закриття
справи виноситься при оголошенні
усного зауваження, передачі матеріалів
на розгляд громадської організації чи
трудового колективу або передачі їх
прокурору, органу досудового
розслідування, а також при наявності
обставин, передбачених статтею 247 цього
Кодексу.

Передача матеріалів прокурору в свою
чергу здійснюється за ст. 253 Кодексу
України про адміністративне
правопорушення у випадку, якщо при
розгляді справи орган (посадова особа)
прийде до висновку, що в порушенні є
ознаки кримінального правопорушення.

Так, закриваючи справу з цієї
підстави, відповідач був зобов'язаний
дотримуватись вимог законодавства, а
саме, ст. 283 Кодексу України про
адміністративне правопорушення, п. 3.11,
Додатку 4 Інструкції з оформлення
державними інспекторами з контролю за
використанням і охороною земель
Держземінспекції та її територіальних
органів матеріалів про
адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, в
постанові про закриття
адміністративного провадження
відповідач не зазначив суть
правопорушення, ознаки злочину,
нормативно-правовий акт (статтю
Кримінального кодексу України), який
передбачає відповідальність, що є
підставою для застосування ст. 284, ст.253
Кодексу України про адміністративне
правопорушення.

Позивач правильно звернув увагу на
те, що при з'ясуванні обставин при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення, орган (посадова особа),
дійшовши висновку про наявність
підстав для передачі матеріалів
прокурору, зобов'язаний був виходити із
поняття кримінального правопорушення
та наявності ознак злочину.

Діяння не може вважатися злочином,
якщо воно не має хоча б однієї з
зазначених у ст.11 Кримінального
кодексу України ознак. З іншого боку не
є злочином діяння, яке формально має
всі ознаки злочину, але не становить
суспільної небезпеки.

Статтею 92 Конституції України
визначено, що відповідальність за
злочини передбачено виключно законами
України.

Саме тому, вчинення навіть суспільно
небезпечного діяння, але яке не
передбачене в Кримінальному кодексі
України не може тягнути кримінальну
відповідальність.

Оскільки Кримінальний кодекс України
не передбачає відповідальності за
нецільове використання земельної
ділянки, суд не бере до уваги доводи
відповідача щодо застосування норм
Податкового кодексу України для
кваліфікації адміністративного та
кримінального порушення в даному
випадку.

Відсутність в даній постанові про
закриття адміністративного
провадження обов'язкових реквізитів,
як зазначення ознак злочину та статті
кримінального кодексу України
свідчить про безпідставність
зроблених відповідачем висновків щодо
наявності в діях позивача ознак
кримінального правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що
дії відповідача щодо винесення
постанови про закриття
адміністративного провадження на
підставі ст. 253 Кодексу України про
адміністративне правопорушення та
передачі матеріалів прокурору є
необґрунтованими та неправомірними.

Крім цього, в ході розгляду даної
справи судом встановлені наступні
обставини.

В Акті перевірки відповідачем
зазначено, і з чим погоджується сам
позивач, що ТОВ «Інтерциклон +»
створене шляхом зміни назви з ТОВ
«Сузір'я Сім», категорія земель, що
використовує ТОВ «Інтерциклон +» на
підставі рішення Київської міської
ради від 15.11.2007 № 1245 «Про передачу
товариству з обмеженою
відповідальністю «СУЗІР'Я СІМ»
земельної ділянки для реконструкції,
експлуатації та обслуговування
адміністративно-торговельних будівель
і споруд на вул. Здолбунівській, 7-а у
Дарницькому районі міста Києва» - це
землі житлової та громадської
забудови.

Також, в Акті перевірки відповідач
зазначив, що фактично на ділянці
знаходиться автомобільна мийка, шино
монтаж, ангар для зберігання
автомобільних шин, станція технічного
обслуговування, що свідчить про
використання не за цільовим
призначенням та не в межах відповідної
категорії, чим порушено вимоги ст. 20, 21,
п. «а» ч. 1 ст. 91, п.«а» ч. 1 ст. 96 Земельного
кодексу України № 2768-ІІІ, абз. 3 п. «а»
ст. 6 Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель» № 963-ІV від 19.06.2003 р., п. 5 Методики
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу, затвердженої
ПКМУ № 963 від 25 липня 2007 р.

Проаналізувавши статті, зазначені
відповідачем в Акті перевірки, на які
посилається останній в обґрунтування
висновків про використання наданої
земельної ділянки не за цільовим
призначенням та не в межах відповідної
категорії, суд приходить до висновку,
що дані статті не визначають склад та
вид правопорушення щодо якого
здійснюється провадження та не
регулюють питання цільового
використання.

Відповідач не зазначив ні в Акті
перевірки, ні в Постанові про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення жодної
норми закону, які б конкретно вказували
на вчинення позивачем правопорушення.

В обґрунтування своєї позиції,
відповідач в своїх запереченнях та в
поясненнях на судових засіданнях
конкретизував, що у зв'язку з тим, що на
земельній ділянці, якою користується
ТОВ «Інтерциклон +», знаходиться
станції технічного обслуговування, то
підприємство використовує дану
земельну ділянку як землі транспорту, а
не землі житлової та громадської
забудови, що суперечить її цільовому
призначенню.

Разом з цим, фактичні обставини щодо
знаходження станції технічного
обслуговування на земельній ділянці,
наданій ТОВ «Інтерциклон +» в
користування за адресою м. Київ, вул.
Здолбунівська, 7-а, не знаходять свого
підтвердження в матеріалах справи та
спростовуються наданими доказами .

На судових засіданнях були досліджені
надані відповідачем фотознімки
земельної ділянки ТОВ «Інтерциклон +»
(м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-а), що
перевірялася контролюючим органом.

З даних фотознімків вбачається, що на
території обстежуваної земельної
ділянки знаходиться автоматична мийка,
ручна мийка, склади-ангари та шинний
центр.

Станція технічного обслуговування, про
яку зазначає відповідач, знаходиться
на сусідній земельній ділянці за
адресою м. Київ, вул. Здолбунівська, 3,
про що свідчать зображені на
фотознімках рекламні банери
підприємства-орендаря зі схожою
назвою, які розташовані на приміщенні
шиномонтажу.

Тобто, висновки зроблені відповідачем
щодо розміщення на земельній ділянці
ТОВ «Інтерциклон +» за адресою м. Київ,
вул. Здолбунівська, 7-а станції
технічного обслуговування є хибними.

Крім того, як доказ про хибність
висновків відповідача свідчить
залучений до матеріалів справи диск з
відеофіксацією земельної ділянки та
будівлями і спорудами, що знаходяться
на ній.

Суд погоджується з доводами позивача
щодо використання ним земельної
ділянки за цільовим призначенням та в
межах визначеної категорії земельної
ділянки.

Відповідно до ст. 19 ЗКУ землі
України за основним цільовим
призначенням поділяються на такі
категорії: а) землі
сільськогосподарського призначення; б)
землі житлової та громадської
забудови; в) землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; г) землі оздоровчого
призначення; ґ) землі рекреаційного
призначення; д) землі
історико-культурного призначення; е)
землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду; ж) землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Враховуючи положення
вищезазначеної норми, цільове
призначення земельної ділянки - це її
визначення за категорією.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 20
ЗКУ віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень.

Положенням про Державну інспекцію з
контролю за використанням і охороною
земель визначено, що Держземінспекція
відповідно до покладених на неї
завдань організує і здійснює державний
контроль за використанням земельних
ділянок відповідно до цільового
призначення.

В даному випадку до повноважень
інспекції належить перевірка
використання земельної ділянки в межах
категорії житлової та громадської
забудови.

Відповідно до ст. 38 Земельного
кодексу України, до земель житлової та
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

Відповідно до Класифікатора видів
цільового призначення земель,
затвердженого Наказом Держкомзему від
23.07.2010 р. за № 548, зареєстровано в
Мінюсті 01.11.2010 р. за N 1011/18306, складеного у
відповідності до ст. 19 Земельного
кодексу України, код та цільове
призначення земель застосовуються для
забезпечення обліку земельних ділянок
за видами цільового призначення у
державному земельному кадастрі, КВЦПЗ
(Класифікатор видів цільового
призначення земель) застосовується для
використання органами державної влади,
органами місцевого самоврядування,
організаціями, підприємствами,
установами для ведення обліку земель
та формування звітності із земельних
ресурсів.

КВЦПЗ визначає поділ земель на
окремі види цільового призначення
земель, які характеризуються власним
правовим режимом, екосистемними
функціями, видом господарської
діяльності, типами забудови, типами
особливо цінних об'єктів. ( п.п. 1.2.1.4.
Наказу).

Секція «В» Класифікатора містить
розділ «Землі громадської та житлової
забудови».

Розділ «03» секції «В» містить
класифікацію земель громадської
забудови (землі, які використовуються
для розміщення громадських будівель і
споруд (готелів, офісних будівель,
торговельних будівель, для публічних
виступів, для музеїв та бібліотек, для
навчальних та дослідних закладів, для
лікарень та оздоровчих закладів), інших
об'єктів загального користування і
співставляє код цільового
використання земельної ділянки із
кодом виду економічної діяльності, яка
на ній здійснюється (КВЕД).

В судових засіданнях було
досліджено надані докази про види
діяльності, які фактично здійснює
підприємство, а саме Довідку з ЄДРПОУ
та витяг з ЄДР юридичних та фізичних
осіб-підприємців та встановлено, що на
земельній ділянці, здійснюється
діяльність з надання послуг мийки
автотранспортних засобів (КВЕД 45.20
розділу 45), заміна шин та камер (КВЕД 45.20.
розділу 45), складування шин (КВЕД 52.10
розділу 52).

В свою чергу, Класифікатором видів
цільового призначення земельних
ділянок, зазначені види господарської
діяльності віднесені до цільового
призначення «землі громадської
забудови», що не суперечить цільовому
призначенню в межах категорії «Землі
житлової та громадської забудови».

Крім цього, відповідно до ч. 1. ст. 67
Земельного кодексу України, до земель
транспорту належать землі, надані
підприємствам, установам та
організаціям залізничного,
автомобільного транспорту і
дорожнього господарства, морського,
річкового, авіаційного,
трубопровідного транспорту та
міського електротранспорту для
виконання покладених на них завдань
щодо експлуатації, ремонту і розвитку
об'єктів транспорту.

Оскільки ТОВ «Інтерциклон +» не є
підприємством яке входить до складу
автомобільного транспорту та не
виконує завдань щодо експлуатації,
ремонту і розвитку об'єктів транспорту,
то твердження відповідача про
використання земельної ділянки як
земель транспорту є хибним, а
використання даної земельної ділянки
підприємством здійснюється з
дотриманням земельного законодавства.

Підсумовуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що земельна
ділянка за адресою м. Київ, вул.
Здолбунівська, 7-а використовується ТОВ
«Інтерциклон +» в межах тієї ж
категорії, в межах якої її надано, а
саме: як земля житлової та громадської
забудови, а отже, відсутнє порушення
земельного законодавства щодо
нецільового використання земельної
ділянки.

Вирішуючи спір, суд виходив з того,
що згідно із приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, суд перевіряючи
відповідність прийнятого рішення
вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, виходячи з встановлених судом
обставин та положень чинного
законодавства, яким регламентовані
спірні правовідносини, приходить до
висновку, про відсутність правових
підстав прийняття оскаржуваної
постанови про закриття провадження у
справі про адміністративне
правопорушення № 10 від 10 липня 2014 року,
зокрема сама постанова в порушення
вимог п.п.1,3 цієї статті є
необґрунтованою, прийнята без
урахування всіх обставин, що мають
значення для справи, а тому таке
рішення є протиправним, внаслідок чого,
постанова підлягає скасуванню.

За таких обставин позов підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 247, 253, 280, 283,284 Кодексу України про
адміністративне правопорушення, ст.ст.
2, 11, 70, 71, 72, 160, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної інспекції
сільського господарства в м. Києві про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення -
задовольнити.

Скасувати постанову № 10 від 10.07.2014
року, винесену державним інспектором
сільського господарства Державної
інспекції сільського господарства в м.
Києві Домашенко Р.В., про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1.

Постанова оскарженню не
підлягає.

Суддя :