Справа № 522/19319/14-а
Суддя: Турецький О. С.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/1026/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014 року, суддя Приморського
районного суду м. Одеси, Турецький О.С.
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративний позов
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Приморському районі м. Одеси
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з
вказаним вище адміністративним
позовом про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, в
якому просила суд зобов'язати суб'єкта
владних повноважень - Управління
Пенсійного фонду України у
Приморському районі м. Одеси (далі -
Управління) зробити перерахунок
призначеної їй пенсії з 25.06.2014 року з
урахуванням «інших виплат».

В обґрунтування заявлених вимог,
позивачка зазначила, що вона перебуває
на обліку в Управлінні з 25.06.2014 року та
отримує пенсію по інвалідності
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області, де працювала
позивачка та була звільнена на
підставі наказу №516 від 31.07.2014 року,
було видано довідку №115 від 07.08.2014 року
про складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу", згідно якої до
заробітної плати входять інші виплати,
а саме: індексація доходів, матеріальна
допомога на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, яка була
надана разом з відповідними
документами до Управління.

У зв'язку з чим, Відповідачем була
призначена пенсія позивачу по
інвалідності, однак ОСОБА_2 було
повідомлено про не включення до складу
призначеної пенсії інших виплат -
індексації, матеріальної допомоги.

Позивачка вважає такі дії Відповідача,
щодо неврахування у складі призначеної
пенсії інших виплат - індексації,
матеріальної допомоги протиправними і
незаконними, та такими, що порушують її
охоронювані Законодавством права.

Представник відповідача - Управління
Пенсійного фонду України у
Приморському районі м. Одеси, надав до
суду заперечення на позов, в яких
зазначив, що пенсія Позивачці
нарахована згідно Законодавства
України, а суд не може переймати
повноваження спеціального органу.

Сторони в судове засідання не
викликались, оскільки справа
розглядається в порядку скороченого
провадження без присутності сторін
відповідно до ст. 183-2 КАС України.

Суддя, всебічно та повно з'ясувавши всі
обставини справи, перевіривши їх
письмовими доказами шляхом
дослідження, встановив наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 згідно Наказу ГУМВС від 31.07.2014 №
516 о/с була звільнена з роботи, у зв'язку
з виходом на пенсію по інвалідності
згідно ст. 38 Кодексу законів про працю
України (трудова книжка НОМЕР_2 від
12.12.1977 року).

Згідно посвідчення Серія НОМЕР_3 від
30.07.2014 року, позивачка є пенсіонеркою,
вид пенсії - по інвалідності 2 група.
Загальне захворювання.

07.08.2014 року Приморським РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області було видано
довідку було видано довідку №115 від
07.08.2014 року про складові заробітної
плати, що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу", згідно якої до
заробітної плати входять інші виплати,
а саме: індексація доходів, матеріальна
допомога на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, яка була
надана разом з відповідними
документами до Управління.

У зв'язку з чим, Відповідачем була
призначена пенсія позивачу по
інвалідності згідно Закону України
"Про державну службу" від 16.12.1993 р.
№3723-ХІІ.

Між тим, на заяву позивачки Управління
пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси
повідомило листом від 15.09.2014 р. №361/Г-11
про не включення до складу призначеної
пенсії інших виплат - індексації,
матеріальної допомоги, що не
відповідає діючому законодавству
України.

Так, згідно Преамбули Закону України
"Про державну службу" від 16.12.1993р.
№3723-ХІІ, цей Закон регулює суспільні
відносини, які охоплюють діяльність
держави щодо створення правових,
організаційних, економічних та
соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу.

Він визначає загальні засади
діяльності, а також статус державних
службовців, які працюють в державних
органах та їх апараті.

Статтею 37 цього закону передбачено, що
на одержання пенсії державних
службовців мають право чоловіки, які
досягли віку 62 роки, та жінки, які
досягли пенсійного віку, встановленого
статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р. №1058-ІV, за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному
розмірі,передбаченого абзацом першим
частини першої статті 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", у тому числі
стажу державної служби не менш як 10
років, та які на час досягнення
зазначеного віку працювали на посадах
державних службовців, а також особи,
які мають не менш як 20 років стажу
роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
незалежно від місця роботи на час
досягнення зазначеного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків суми їх заробітної
плати, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах,
передбачених частиною першою цієї
статті, призначається за наявності
страхового стажу, встановленого для
призначення пенсії по інвалідності
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", особам, визнаним
інвалідами І або II групи у період
перебування на державній службі, які
мають стаж державної служби не менше 10
років, а також особам з числа інвалідів
І або II групи незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.
Пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про
державну службу", перерахунок пенсії
здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Згідно ст. 33 Закону України "Про
державну службу", оплата праці
державних службовців повинна
забезпечувати достатні матеріальні
умови для незалежного виконання
службових обов'язків, сприяти
укомплектуванню апарату державних
органів компетентними і досвідченими
кадрами, стимулювати їх сумлінну та
ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України. Джерелом
формування фонду оплати праці
державних службовців є Державний
бюджет України та інші джерела,
визначені для цієї мети положеннями
про органи державної виконавчої влади,
затвердженими указами Президента
України та постановами Кабінету
Міністрів України.

Статтею 2 Закону України "Про оплату
праці" від 24.03.1995р. №108/95-ВР передбачено,
що структура заробітної плати складає:
Основна заробітна плата - винагорода за
виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадові
обов'язки). Вона встановлюється у
вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників та
посадових окладів для службовців;
Додаткова заробітна плата - винагорода
за працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій; Інші заохочувальні
та компенсаційні виплати, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України "Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії" від
31.05.2000р. №865 розмір виплат (крім
посадових окладів, надбавок за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальні звання, вислугу років), що
включаються в заробіток для обчислення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу" від 16.12.1993р.
№3723-ХІІ, визначається за вибором того,
хто звернувся за пенсією, за останні 24
календарні місяці роботи, яка дає право
на даний вид пенсії, підряд перед
зверненням за пенсією або за будь-які 60
календарних місяців такої роботи
підряд перед зверненням за пенсією
незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.
Середньомісячна сума зазначених
виплат за 24 або 60 календарних місяців
визначається шляхом ділення загальної
суми цих виплат за 24 календарні місяці
роботи підряд перед зверненням за
пенсією чи за 60 календарних місяців
роботи підряд відповідно на 24 або на 60.

Отже, вказаними вище
нормативно-правовими актами визначено,
що до складу заробітної плати входять і
інші виплати, з яких було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Підтвердженням того факту, що інші
виплати, які позивачка отримувала є
складовою частиною заробітної плати і
з яких нею було сплачено єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування є довідка від 07.08.2014 року
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області №115 про складові
заробітної плати, що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України "Про державну службу".

Згідно частини 1 статті 66 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" від
05.11.1991р. №1788-ХІІ, до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р. №1058-ІУ
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р. №1058-ІV
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії.

Вказаний висновок також
підтверджується і ухвалою Вищого
адміністративного суду України 21.11.2012р.
у справі №К-39768/10, якою залишено без
змін рішення судів попередніх
інстанцій про визнання постанови
правління Пенсійного фонду України
"Про затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу" від 30.10.2008р. №19-11 такою,
що не відповідає правовим актам вищої
юридичної сили щодо не включення до
складових заробітної плати складових,
які передбачені чинним законодавством,
та зобов'язано Пенсійний фонд України
привести у відповідність постанову
правління Пенсійного фонду України
"Про затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу" від 30.10.2008р. №19-11 до
вимог чинного законодавства шляхом
передбачення чи встановлення інших
складових заробітної плати,
передбачених іншими
нормативно-правовими актами.

За таких обставин, Відповідач
безпідставно відмовив позивачці у
включенні до складу призначеної пенсії
інших виплат - індексації, матеріальної
допомоги.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Такий висновок є аналогічний і
підтверджується постановою Верховного
Суду України від 20.02.2012р. у справі
№21-430а11, прийнятою за результатами
розгляду заяви про перегляд судових
рішень в адміністративних справах з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Згідно статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до ст. ст. 19, 21 основного
Закону України - Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Усі люди є вільні і рівні у своїй
гідності та правах. Права і свободи
людини є невідчужуваними та
непорушними.

Згідно ст. 256 Кодексу адміністративного
судочинства України, негайно
виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України.

Статтю 18 КАС України визначено, що
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи щодо спорів
фізичних осіб з суб'єктами владних
повноважень з приводу обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
правомірності своєї бездіяльності.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6-14, 17, 23, 69-71, 99, 122, 138-139,
153-154, 158-163, 183-2, 186, 256 КАС України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Приморському районі м. Одеси щодо
відмови у включенні до складу
призначеної ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) пенсії інших виплат -
індексації, матеріальної допомоги.

Визнати неправомірною відповідь №
361/Г-11 від 15.09.2014 року Управління
Пенсійного фонду України у
Приморському районі м. Одеси про
відмову у включенні до складу
призначеної ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1) пенсії інших виплат -
індексації, матеріальної допомоги.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Приморському районі м.
Одеси здійснити перерахунок
призначеної пенсії ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) з
25.06.2014 року з урахуванням «інших
виплат» згідно довідки № 115 від 07.08.2014
року, виданої Приморським РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області, про
складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу" від 16.12.1993р. №3723-ХІІ та
здійснити доплату після перерахунку.

Постанова суду підлягає негайному
виконанню.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
до суду першої інстанції апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги,
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя:
О.С.Турецький

03.11.2014