Справа № 826/14393/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Келеберди В.І. при секретарі судового
засідання Віруцькій О.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом Державного підприємства
"Київська офсетна фабрика" до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Державне підприємство Київська
офсетна фабрика звернулась до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що висновки викладені в актах від 19.08.2014
№930/26-54-22-01-05450185 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ДП Київська офсетна фабрика
з питань дотримання вимог податкового
законодавства при взаєморозрахунках
ТОВ «Пак Плюс 2012» за період з 01.03.2014 по
31.03.2014» та від 22.08.2014 №945/26-54-22-01-05450185 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ДП
Київська офсетна фабрика з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при взаєморозрахунках з
ТОВ «Пак Плюс 2012» за період з 01.04.2014 по
30.04.2014» є необґрунтованими та
спростовуються первинними
бухгалтерськими документами.
Відповідач - Державна податкова
інспекція в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві - заперечував проти задоволення
позовних вимог з підстав викладених у
письмових запереченнях, які долучено
до матеріалів справи.
Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору, суд,
Державною податковою інспекцією в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ДП Київська офсетна
фабрика з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
взаєморозрахунках ТОВ «Пак Плюс 2012» за
період з 01.03.2014 по 31.03.2014, за результатом
якої складено акт від 19.08.2014
№930/26-54-22-01-05450185.
Зі змісту акту вбачається, що в ході
проведення перевірки встановлено
порушення позивачем п. 198.2, п. 198.3 п. 198.6
ст. 198, п. 200.1 п. 200.2, 200.4 ст. 200, п. 44.1 ст. 44, п.
185.1 ст. 185 Податкового кодексу України,
внаслідок чого завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду (р. 19 Декларації)
за березень 2014 року на 360 000 грн.
На підставі акту від 19.08.2014
№930/26-54-22-01-05450185 податковим органом
яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 360 000 грн.
Також, Державною податковою інспекцією
в Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ДП Київська офсетна
фабрика з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
взаєморозрахунках з ТОВ «Пак Плюс 2012»
за період з 01.04.2014 по 30.04.2014, за
результатом якої складено акт від
22.08.2014 №945/26-54-22-01-05450185.
З акту перевірки від 22.08.2014
№945/26-54-22-01-05450185 вбачається, що
перевіркою встановлено порушення
позивачем норм п. 198.6, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198,
п. 200.1, п. 200.2, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 44.1 ст.
44, п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу
України, внаслідок чого позивачем
занижено за квітень 2014 року суму
податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплати в
бюджет на 940 000 грн.
На підставі акту від 22.08.2014
№945/26-54-22-01-05450185 податковим органом
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість на суму 1 175 000 грн. (за
основним платежем 940 000 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 235 000
Порушення податкового законодавства
позивачем на думку податкового органом
виникло у зв'язку з проведенням
позивачем безтоварних операцій з ТОВ
Зокрема, в актах перевірки податковий
орган вказує, що актом від 12.06.2014
№1649/26-55-22-07/38346293 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ «Пак
Плюс 2012» щодо підтвердження
господарських відносин за період з
01.02.2014 по 30.04.2014» встановлено, що
визначити місцезнаходження ТОВ «Пак
Плюс 2012» не виявилось можливим. Також,
за результатами звірки ТОВ «Пак Плюс
2012» не підтверджено задекларовані
податкові зобов'язання з ПДВ за період
квітень 2014 року, а також не
підтверджено задекларований
податковий кредит з ПДВ за період
лютий, березень, квітень 2014 року.
З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ТОВ «Пак Плюс 2012» укладено
договір від 12.03.2014 №57/14, предметом якого
є поставка товару зазначеного в
В матеріалах справи також, міститься
специфікація до вказаного договору (т.
1. а.с. 98), додаткова угода №1 від 30.04.2014
про розірвання вказаного договору (т. 1.
а.с. 99), рахунки на оплату (т. 1 а.с.
101-108),видаткові накладні (т. 1 а.с. 109-116),
копія книги реєстрації довіреностей (т.
1. а.с. 117-121), копії прибуткових ордерів
(т. 1 а.с. 122-129), копія облікової картки
матеріалів (т. 1 а.с. 130-131), копія
відомості витрат матеріальних запасів
(т.1 а.с. 132), копія оборотної відомості (т.
1 а.с. 133-134), копії виписок по
банківському рахунку позивача (т. 1 а.с.
135-142), копії видаткових накладних (т. 1
а.с. 143-150) копія реєстру отриманих
податкових накладних (т. 1 а.с. 151-154).
На підтвердження факту використання
придбаних ТМЦ (напівпрозора плівка
гарячого тиснення) позивачем надано
копію договору на розробку,
виготовлення та доставку Продукції від
19.12.2013 №223/13 укладеного між позивачем та
ДП «Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України (розробка,
виготовлення та доставка спеціальних
бланків нотаріального документа) (т. 1
а.с. 168-171), специфікації до вказаного
договору (т. 1 а.с. 172, 175, 179,), графіку
відвантаження продукції (т. 1 а.с. 173,
176-177, 180-184), додаткової угоди (т. 1 а.с. 174,
178), рахунків (т. 1 а.с. 185-189), накладних на
відпуск товарно-матеріальних
цінностей (спеціальних бланків) (т. 1 а.с.
190-2014), довіреностей (т. 1 а.с. 215-223), вимог
(т. 1 а.с. 224-237), звіту руху сировини (т. 1
Проте, надані позивачем документи не
дають можливості встановити, що
придбаний саме відповідно до умов
спірного договору товар (напівпрозора
плівка гарячого тиснення) було
використано) було використано при
виготовлені спеціальних бланків
нотаріального документа.
Судом викликано для допиту в якості
свідка директора ТОВ «Пак Плюс 2012»
ОСОБА_1 Проте, представник позивача в
судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_1
забезпечити явку в судове засідання не
Щодо посилання позивача на постанову
Окружного адміністративного суду м.
задоволено частково позов ТОВ «Пак
Плюс 2012» до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Мін доходів у м.
Києві та зобов'язано податковий орган
вилучити з АІС «Податковий блок» та
інших інформаційних буз даних акт від
24.07.2014 №2015/26-55-22-07/38346293 та зобов'язано
відновити в АІС «Податковий блок» та
інших інформаційних базах даних
показники податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість задекларованих ТОВ
«Пак Плюс 2012», які були змінені на
підставі акту від 24.07.2014
№2015/26-55-22-07/38346293, суд зазначає, що таке
рішення на час вирішення даної справи
не набрало законної сили.

Крім того, акти перевірок позивача, на
підставі, яких складено оскаржені
податкові повідомлення-рішення
містять посилання на інший акт від
12.06.2014 №1649/26-55-22-07/38346293.

Отже згадувана постанова Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.09.2014 у справі №826/14018/14 не є належним
доказом реального виконання спірного
договору позивача з ТОВ «Пак Плюс 2012».

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Як зазначено в Інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 02.06.2011 № 742/11/13-11 установлення факту
недійсності, в тому числі нікчемності
цивільно-правового правочину, який
опосередковує відповідну господарську
операцію, не є необхідною умовою для
визначення контролюючим органом
грошових зобов'язань платнику податків
у разі якщо буде встановлено
відсутність реального вчинення цієї
господарської операції або
відсутність зв'язку між такою
операцією та господарською діяльністю
платника податків.

Оскільки позивачем не надано суду
належних та достатніх доказів
використання придбаного товару у
власній господарській діяльності,
враховуючи, що директора ТОВ «Пак Плюс
2012» викликати в судове засідання для
допиту в якості свідка не вдалося
можливим, суд дійшов висновку про
обґрунтованість висновків податкового
органу про порушення позивачем п. 198.2, п.
198.3 п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 п. 200.2, 200.4 ст. 200, п.
44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу
України, внаслідок чого завищено
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду (р. 19
Декларації) за березень 2014 року на 360 000
грн. та занижено за квітень 2014 року суму
податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплати в
бюджет на 940 000 грн., що свідчить про
правомірність та обґрунтованість
прийнятих на підставі таких висновків
податкових повідомлень-рішень.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідач
при прийнятті оскаржених податкових
повідомлень-рішень діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством,
обґрунтовано, з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії), а
тому позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.І. Келеберда

Повний текст постанови виготовлено
03.11.2014