Справа № 2а-9656/12/1370
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
Справа № н-876/5464/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Дяковича В.П.,

суддів
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1
про перегляд ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
про відмову у відкритті апеляційного
провадження від 05 червня 2014 року у
справі №876/5464/14 за нововиявленими
обставинами у справі №2а-9656/12/1370 за
позовом ОСОБА_2 до начальника ВДАІ
Львівського міського управління
Головного управління МВС України у
Львівській області ОСОБА_1 про визнання
протиправною діяльність, -

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому просив визнати протиправною
діяльність начальника ВДАІ
Львівського міського управління
Головного управління МВС України у
Львівській області ОСОБА_1 в частині
надання неправдивої та неповної
інформації у листі від 04.10.2012 року за
вих.. №36/П147зі на його запит від 27.09.2012
року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року, яку в апеляційному порядку було
оскаржено відповідачем, вказаний позов
задоволено повністю. Визнано
протиправною бездіяльність начальника
ВДАІ Львівського міського управління
Головного управління МВС України у
Львівській області ОСОБА_1 в частині
надання неправдивої та неповної
інформації у листі від 04.10.2012 року за
вих.. №36/П147зі на його запит від 27.09.2012
року.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року відмовлено у відкритті
апеляційного провадження за
апеляційною скаргою начальника ВДАІ
Львівського міського управління
Головного управління МВС України у
Львівській області ОСОБА_1.

У поданій заяві від 26 червня 2014 року
відповідач просить переглянути
зазначену ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 червня 2014 року за нововиявленими
обставинами, скасувати таку ухвалу.

В обґрунтування своєї заяви зазначає,
що суд апеляційної інстанції помилково
відмовив у відкритті апеляційного
провадження, оскільки копію постанови
суду першої інстанції не отримував у
зв'язку з тим, що перебував на
лікарняному.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Суд апеляційної інстанції приходить до
висновку, що заява про перегляд ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду про відмову у
відкритті апеляційного провадження
підлягає задоволенню, а ухвала суду
скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України
підставами для перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
є істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

За змістом підстава для перегляду
судового рішення за ново виявленими
обставинами, встановлена пунктом 1
частини 2 статті 245, є найширшою.
"Істотність" обставини означає те, що
якби суд її міг урахувати при вирішенні
справи, то це тією чи іншою мірою
вплинуло б на результат вирішення.
Ознаку "не були і не могли бути відомі
особи" потрібно розглядати як
сукупність двох необхідних умов. Тобто
для визнання обставини нововиявленою
недостатньо щоб особа просто не знала
про наявність певної істотної
обставини, а потрібно, щоб вона і не
могла знати про неї. Якщо вона все-таки
могла знати про певну обставину за
добросовісного ставлення до справи,
тоді ця підстава для перегляду
відсутня.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач не був присутній в судовому
засіданні, постанову суду першої
інстанції відповідач отримав 15.05.2014
року, що підтверджується копією заяви
про отримання постанови (а.с.44).

Дані обставини також підтверджуються
відповіддю з ВДАІ з обслуговування м.
Львів ГУ МВСУ у Львівській області, яка
була дана на адвокатський запит від
19.06.2014 року, з якої видно, що копію
постанови суду першої інстанції від
05.02.2014 року ОСОБА_1 особисто вручена не
була, оскільки на той час останній не
перебував на своєму робочому місці, а
знаходився на лікарняному (а.с.71).

Таким чином, строк з якого починається
початок перебігу строку звернення до
суду рахується з 15.05.2014 року, тобто з дня
фактичного отримання постанови суду.
Суд апеляційної інстанції відмовив у
відкритті апеляційного провадження,
оскільки не мав у своєму розпорядженні
дані документи, відтак, прийняв ухвалу
про відмову у відкритті апеляційного
провадження. Ці обставини є ново
виявленими. Відповідно до ч. 1 ст. 253 КАС
України при ухваленні нового судового
рішення суд користується
повноваженнями суду відповідної
інстанції. Відтак, ухвала про відмову у
відкритті апеляційного провадження
підлягає скасуванню.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції встановив, що ОСОБА_2
27.09.2012 року звернувся до начальника
Відділу державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області ОСОБА_1 з
інформаційним запитом, в якому просив
надати запитувану інформацію (а.с.6-7).

У відповідь на вищевказаний
інформаційний запит відділ ДАІ
Львівського міського управління ГУМВС
України в Львівській області на адресу
ОСОБА_2, за підписом начальника відділу
ДАІ Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області ОСОБА_1, надіслано відповідь №
36-П-147зі від 04.10.2012 року. При цьому, у
вказаній відповіді виконавцем даної
відповіді був не ОСОБА_1, а інша особа.

У відповіді від 04.10.2012 року №36-П-147зі
надано не повну інформацію, тобто лише
по перших двох запитаннях,
обґрунтувавши не надання відповідей на
інші запитання в інформаційному запиті
тим, що інші питання запиту відносяться
до інформації для службового
користування і розголошенню не
підлягають (а.с.8).

22.10.2012 року позивач звернувся з
повторним запитом до заступника
начальника ГУ МВС України в Львівській
області Курочки М.І.. Особисто вивчивши
поданий інформаційний запит ОСОБА_1
надав повторну відповідь на
інформаційний запит, в якому була
надана повна і вичерпна відповідь по
всіх пунктах запиту за підписом
заступника начальника ГУ МВС України в
Львівській області Курочки М.І. Як
вбачається з матеріалів справи та не
заперечується відповідачем, відповідь
на повторний запит готував ОСОБА_1, що
свідчить про те, що запитувана
інформація в обох запитах не
відноситься до інформації для
службового користування і
розголошенню не підлягають (а.с.10).

Тобто в другому випадку відповідь була
дана повна і об'єктивна. З чим погодився
і позивач.

Відповідач в апеляційній скарзі
вказує, що ним особисто був вивчений
інформаційний запит і надано повторну
відповідь на інформаційний запит, в
якому було детально надано відповідь
на всі поставлені в запиті питання.
Відповідно станом на момент розгляду
адміністративної справи та ухвалення
постанови право позивача на отримання
відповіді за наслідками розгляду його
інформаційного запиту не порушено,
відповідь була надана на всі
поставлені запитання вказані в
інформаційному запиті. Вважає, що
оскільки ним було надано повну та
достовірну відповідь на інформаційний
запит, то постанову суду слід скасувати
та прийнято нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції правильно
вирішив справу по суті, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального права, що є підставою для
зміни постанови суду.

Відповідно до ст. 201 КАС України суд
апеляційної інстанції змінює
постанову суду, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно вирішив
справу по суті, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
13.01.2011 р. № 2939-VI «Про доступ до публічної
інформації», публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
законом.

Метою Закону України «Про доступ до
публічної інформації» є забезпечення
прозорості та відкритості суб'єктів
владних повноважень і створення
механізмів реалізації права кожного на
доступ до публічної інформації.

Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
право на доступ до публічної
інформації забезпечується шляхом
надання відповіді на інформаційний
запит.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 10 цього ж Закону
розпорядники інформації, які володіють
інформацією про особу, зобов'язані
надавати її безперешкодно і
безкоштовно на вимогу осіб, яких вона
стосується, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Відповідно до положень Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
усі розпорядники інформації незалежно
від нормативно - правового акта, на
підставі якого вони діють, при
вирішенні питань щодо доступу до
інформації мають керуватися цим
законом.

Згідно ст. 19 цього ж Закону запит на
інформацію - це прохання особи до
розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

Статтею 22 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» визначено, що
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і
не зобов'язаний відповідно до його
компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить
до категорії інформації з обмеженим
доступом відповідно до частини 2 статті
6 цього закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію,
не оплатила передбачені статтею 21
цього Закону фактичні витрати,
пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог запиту на
інформацію, передбачених частиною 5
статті 19 цього Закону.

У відмові в задоволенні запиту на
інформацію має бути зазначено:
прізвище, ім'я, по батькові та посаду
особи, відповідальної за розгляд
запиту розпорядником інформації; дату
відмови; мотивовану підставу відмови;
порядок оскарження відмови; підпис.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
відповідь розпорядника інформації про
те, що інформація може бути одержана
запитувачем із загальнодоступних
джерел, або відповідь не по суті запиту
вважається неправомірною відмовою в
наданні інформації.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» розпорядники інформації
зобов'язані надавати достовірну, точну
та повну інформацію, а також у разі
потреби перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Як вбачається з матеріалів справи,
надана начальником ВДАІ Львівського
міського управління Головного
управління МВС України у Львівській
області ОСОБА_1 відповідь від 04.10.2012
року на запит не містить ознак повної
інформації, яку запитував позивач і не
може вважатися відповіддю на
інформаційний запит у розумінні Закону
України "Про доступ до публічної
інформації".

Суд першої інстанції встановивши, що
відповідь надана відповідачем є
неповною, визнав протиправною
бездіяльність відповідача в частині
надання неправдивої інформації, що
суперечить вимогам п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», в якому передбачено, що
розпорядники інформації зобов'язані
надавати достовірну, точну та повну
інформацію.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
правильно вирішив справу по суті, але
із помилковим застосуванням норм
матеріального права в частині визнання
протиправною бездіяльність начальника
ВДАІ Львівського міського управління
Головного управління МВС України у
Львівській області ОСОБА_1 в наданні
неправдивої інформації у листі від
04.10.2012 року за вих.. №36/П147зі на його
запит від 27.09.2012 року, що є підставою для
зміни постанови суду.

Суд першої інстанції в своєму рішенні
вжив термін «неправдива», який не
передбачений Законом України «Про
доступ до публічної інформації».
Відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що постанову суду слід
змінити, виключивши з абзацу другого
резолютивної частини постанови суду
слово «неправдива».

Доводи відповідача про те, що ним
надано повну відповідь на
інформаційний запит є безпідставними,
оскільки така відповідь була надана
пізніше, а на час надання начальником
ВДАІ Львівського міського управління
Головного управління МВС України у
Львівській області ОСОБА_1 відповідь
від 04.10.2012 року на запит була надана не
по всіх питаннях, які запитував позивач
(а.с.8), чим порушено вимоги п. 6 ч. 1 ст. 14
Закону України «Про доступ до
публічної інформації». Таким чином,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
протиправності бездіяльності
відповідача в частині надання неповної
інформації на запит.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що суд першої інстанції
правильно вирішив справу по суті, з
помилковим застосуванням норм
матеріального права, а тому постанову
суду слід змінити.

Керуючись ст. ст.160, 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п.
1 ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 245, 254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду про відмову у
відкритті апеляційного провадження
від 05 червня 2014 року за нововиявленими
обставинами - задовольнити.

Скасувати ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
про відмову у відкритті апеляційного
провадження від 05 червня 2014 року.

Апеляційну скаргу начальника ВДАІ
Львівського міського управління
Головного управління МВС України у
Львівській області ОСОБА_1 задоволити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року по справі №2а-9656/12/1370 за позовом
ОСОБА_2 до Начальника ВДАІ ЛМУ ГУМВС
України у Львівській області ОСОБА_1
про визнання протиправною діяльність -
змінити, виключивши з абзацу другого
резолютивної частини постанови суду
слово «неправдива».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь в справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич