Справа № 813/5888/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2014 року м.
Львів № 813/5888/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Клименко О.М. за
участю секретаря судового засідання
Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:
позивача: представник Бойко Н.І.;
відповідача: представник Кіндратів
третя особа: представник не прибув;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Першого заступника Прокурора
м. Львова до Львівської міської ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача ОСОБА_3 про визнання
протиправним та скасування ухвали, -
Перший заступник Прокурора м. Львова
звернувся до суду з позовом до
Львівської міської ради, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.), в якому просить:
визнати протиправною та скасувати
ухвалу сесії Львівської міської ради
від 27.06.2013 року №2514 «Про надання гр.
ОСОБА_3 дозволу на виготовлення
документації із землеустрою для
оформлення правовстановлюючих
документів на земельну ділянку на
визнати протиправною та скасувати
ухвалу сесії Львівської міської ради
від 10.07.2014 року №3627 «Про затвердження
гр. ОСОБА_3 технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та надання земельної
Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 10.10.2014 року
позовну заяву Першого заступника
Прокурора м. Львова до Львівської
міської ради, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 в
частині позовних вимог про визнання
протиправною та скасування ухвали
сесії Львівської міської ради від
27.06.2013 року №2514 «Про надання гр. ОСОБА_3
дозволу на виготовлення документації
із землеустрою для оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку на АДРЕСА_1» залишено
В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що відповідачем, при
прийнятті спірної ухвали, порушено
вимоги ст. 123 Земельного кодексу
України, якою передбачено, що рішення
про надання земельних ділянок
приймаються на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі надання земельної
ділянки із зміною її цільового
призначення або формування нової
земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання). Надання у користування
земельної ділянки в інших випадках
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості). Оскільки,
земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 у
м. Львові не сформована (нова),
відповідачем у спірній ухвалі
безпідставно затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (а не проект землеустрою) та
передано гр. ОСОБА_3 земельну ділянку.
Відтак, вважає ухвалу сесії Львівської
міської ради №3627 від 10.07.2014 року
протиправною та такою що підлягає
скасуванню. Представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала, просить такі задовольнити
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив з підстав, викладених у
письмових запереченнях від 09.10.2014 року.
Вказав, що Львівська міська рада діяла
в межах і в спосіб, передбачених
законом, оскільки на момент прийняття
спірної ухвали від 10.07.2014 року вже були
сформовані усі документи. В судовому
засіданні просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.
Третя особа в судове засідання не
прибула, хоча про дату, час і місце
судового розгляду справи була
повідомлена належним чином.
Суд заслухав пояснення представників
позивача та відповідача, дослідив
долучені до матеріалів справи письмові
докази, оцінив їх в сукупності і
встановив наступні фактичні обставини
справи та відповідні їм
Ухвалою сесії Львівської міської ради
від 27.06.2013 року №2514, розглянувши
звернення гр. ОСОБА_3 від 18.03.2013 року,
керуючись ст. 144 Конституції України,
пп.34 п.1 ст.26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст.ст. 12, 93,
120, 123, 124 Земельного кодексу України,
надано громадянці ОСОБА_3 дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою для оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку орієнтовною площею
0,0057 га на АДРЕСА_1, яка використовується
для обслуговування будівлі творчої
Ухвалою сесії Львівської міської ради
від 10.07.2014 року №3627, розглянувши
звернення гр. ОСОБА_3 від 01.11.2013 року,
беручи до уваги ухвалу міської ради від
27.06.2013 року №2514 «Про надання гр. ОСОБА_3
дозволу на виготовлення документації
із землеустрою для оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку на АДРЕСА_1»,
керуючись ст. 144 Конституції України,
пп.34 п.1 ст.26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст. 16 Закону
України «Про Державний земельний
кадастр», ст. 5 Закону України «Про
оренду землі», ст.ст. 12, 93, 120, 123, 124
Земельного кодексу України,
затверджено громадянці ОСОБА_3
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) та
передано земельну ділянку площею 0,0057
АДРЕСА_1 в оренду терміном на 10 років
для обслуговування будівель творчої
майстерні за рахунок земель житлової
та громадської забудови за функцією
використання - землі житлової забудови.
При вирішенні спору суд виходить з
Відповідно до ст. 121 Конституції
України на прокуратуру покладено
обов'язок представляти інтереси
держави у суді, у випадках передбачених
Конституційний Суд України у Рішенні
від 08.04.1999 (справа № 1-1/99) зазначив, що
державні інтереси закріплюються як
нормами Конституції України, так і
нормами інших правових актів. Інтереси
держави відрізняються від інтересів
інших учасників суспільних відносин. В
основі перших завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних
(політичних, економічних, соціальних та
інших) дій, програм, спрямованих на
захист суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону,
гарантування державної, економічної,
інформаційної, екологічної безпеки,
охорону землі як національного
багатства, захист прав усіх суб'єктів
права власності та господарювання
Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва в судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.
Згідно ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» підставою представництва
у суді інтересів держави є: наявність
порушень або загрози порушень
інтересів держави. У вказаній нормі
Закону також передбачено, що однією із
форм представництва прокурором є
звернення до суду з позовами (заявами,
Відповідно до ч. 2 ст. 60 КАС України,
прокурор здійснює в суді
представництво інтересів громадянина
або держави в порядку, встановленому
цим Кодексом та іншими законами, і може
здійснювати представництво на
будь-якій стадії адміністративного
У зв'язку з відсутністю органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
прокурор, відповідно до ст. 60 КАС
України, у даному випадку набуває
В силу положень ст. 23 Закону України
«Про прокуратуру», прокурор може
звернутися до суду і в тому випадку,
якщо подання про усунення виявлених
порушень не вносилося.
З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку про подання прокурором позову
у порядку, спосіб та з підстав,
передбачених чинним законодавством.
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд враховує
наступні положення чинного
Відповідно до п.п. а), б) ч. 1 ст. 12
Земельного кодексу України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Згідно з ч.1 ст.123 Земельного кодексу
України надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: надання земельної
ділянки із зміною її цільового
призначення або формування нової
земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання).

Надання у користування земельної
ділянки в інших випадках здійснюється
на підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу
України формування земельної ділянки
полягає у визначенні земельної ділянки
як об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру. Сформовані
земельні ділянки підлягають державній
реєстрації у Державному земельному
кадастрі. Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера. Формування
земельних ділянок (крім випадків,
визначених у частинах шостій - сьомій
цієї статті) здійснюється за проектами
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок.

Як зазначалось судом, ухвалою сесії
Львівської міської ради від 10.07.2014 року
№3627, з урахуванням ухвали міської ради
від 27.06.2013 року №2514 «Про надання гр.
ОСОБА_3 дозволу на виготовлення
документації із землеустрою для
оформлення правовстановлюючих
документів на земельну ділянку на
АДРЕСА_1», затверджено громадянці
ОСОБА_3 технічну документацію із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та передано земельну
ділянку площею 0,0057 га (кадастровий
номер :02:002:0021) на АДРЕСА_1 в оренду
терміном на 10 років для обслуговування
будівель творчої майстерні за рахунок
земель житлової та громадської
забудови за функцією використання -
землі житлової забудови.

Судом не враховуються твердження
відповідача, що в даному випадку на
момент прийняття спірної ухвали
земельна ділянка мала відповідний
кадастровий номер, тобто була
сформована, а відтак не потребує
виготовлення проекту землеустрою, з
огляду на таке.

Питання ведення Державного земельного
кадастру регулюється Законом України
«Про державний земельний кадастр» та
Порядком ведення Державного
земельного кадастру, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2012 р. №1051.

Статтею 1 Закону України «Про державний
земельний кадастр» визначено, що
Державний земельний кадастр - єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах державного кордону України, їх
цільове призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами;
державна реєстрація земельної ділянки
- внесення до Державного земельного
кадастру передбачених цим Законом
відомостей про формування земельної
ділянки та присвоєння їй кадастрового
номера.

Відповідно до ст. 15 вказаного Закону,
кадастрові номери земельних ділянок
зазначаються у рішеннях органів
державної влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування про передачу
цих ділянок у власність чи
користування, зміну їх цільового
призначення, визначення їх грошової
оцінки, про затвердження документації
із землеустрою та оцінки земель щодо
конкретних земельних ділянок.

Згідно з п. 66, 67 Порядку ведення
Державного земельного кадастру, до
Державного земельного кадастру
державними кадастровими реєстраторами
вносяться відомості (зміни до них),
зазначені у пунктах 21 - 25 цього Порядку,
про об'єкти Державного земельного
кадастру. Внесення відомостей (змін до
них) до Державного земельного кадастру
здійснюється виключно на підставі та
відповідно до Закону України «Про
Державний земельний кадастр» та цього
Порядку.

Проте, як вбачається зі змісту довідки
Управління Держкомзему у м. Львів від
03.05.2012 р. №40/01-14/1428, земельна ділянка на
АДРЕСА_1 у м. Львові (згідно
представленого плану земельної
ділянки) відноситься до земель м.
Львова, що не надані у власність або
користування (згідно списку
землекористувачів та землевласників
Галицького району м. Львова,
затвердженого рішенням виконкому
Львівської міської ради від 06.02.98 р. за
№51 «Про інвентаризацію земель м.
Львова»). За категорією земель дана
земельна ділянка відноситься до земель
житлової та громадської забудови.

Даний факт підтверджується також
інформацією відділу Держземагенства у
м. Львові від 18.12.2013 року №40/7/321, згідно
якої земельна ділянка за адресою м.
Львів, АДРЕСА_1, площею 0,0057 га,
відповідно до даних Державного
земельного кадастру станом на 27.06.2013
року в розумінні ст. 79-1 Земельного
кодексу України не сформована.

Крім цього, згідно з листа Відділу
Держземагенства у м. Львові Львівської
області від 05.08.2014 року №40/7/226, земельна
ділянка за адресою м. Львів, АДРЕСА_1
(кадастровий номер :02:002:0021)
пройшла державну реєстрацію у
Державному земельному кадастрі 17.10.2013
року. Вказана ділянка не сформована як
об'єкт цивільних прав відповідно до п. 9
ст. 79-1 Земельного кодексу України,
оскільки інформація щодо реєстрації
речових прав на дану земельну ділянку
від органу реєстрації речових прав у
Відділ не надходила.

Вказана обставина унеможливлює
надання земельної ділянки на АДРЕСА_1
на підставі технічної документації із
землеустрою, оскільки земельна
ділянка, на яку надано відповідачем
дозвіл на виготовлення такої
документації, а також затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) є новою
і не може вважатись сформованою
відповідно до вимог ст. 79-1 Земельного
кодексу України.

Отже, Львівською міською радою, при
прийнятті ухвали про надання гр. ОСОБА_3
дозволу на виготовлення документації
із землеустрою для оформлення
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку на АДРЕСА_1, порушено
ст. 123 та не враховано вимоги ст. 79-1
Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 10 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом встановлено, що відповідні
положення відповідачем дотримані не
були, а отже ухвала Львівської міської
ради від 10.07.2014 року №3627 «Про
затвердження гр. ОСОБА_3 технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та надання
земельної ділянки на АДРЕСА_1»
суперечить вищевказаним нормам
Земельного кодексу України, а тому є
протиправною і підлягає скасуванню.

Враховуючи встановлені фактичні
обставини справи та правові норми, суд
вважає, що позовні вимоги Першого
заступника прокурора м. Львова є
законними, обґрунтованими, відтак такі
підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до положень
ст. 94 КАС України з сторін не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 35, 71, 94, 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
ухвалу Львівської міської ради від
10.07.2014 року №3627 «Про затвердження гр.
ОСОБА_3 технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та надання земельної
ділянки на АДРЕСА_1

Судовий збір зі сторін стягувати не
слід.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 31.10.2014 року.

Суддя
Клименко О.М.