Справа № 2а/221/51/13
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"29" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/26118/13

К/800/25869/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши у відповідності до пункту 2
частини 1 статті 222 КАС України в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Волноваському районі
Донецької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії, за касаційними скаргами
управління Пенсійного фонду України в
Волноваському районі Донецької
області (далі - УПФ) та ОСОБА_4 на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 квітня 2013
року, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив:

визнати незаконними дії УПФ щодо
виключення з загального страхового
стажу для розрахунку пенсії періодів з
01.09.1990 по 31.12.1990, 01.08.1996 по 30.04.1997, 01.06.1997 по
25.12.1998 та не включення до розрахунку
пенсії відповідного збільшення її
розміру згідно частини 2 статті 56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»;

зобов'язати УПФ зарахувати до
загального страхового стажу для
розрахунку пенсії всі періоди
трудового стажу згідно записів у
трудовій книжці;

зобов'язати УПФ виконати перерахунок
пенсії з дати призначення з
урахуванням вищевказаних періодів
роботи, які не були включені, та зі
збільшенням її розміру на один
відсоток заробітку, з якого
обчислюється пенсія, за кожний рік
загального страхового стажу понад 20
років згідно частини 2 статті 56 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Свої вимоги мотивував тим, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 3 категорії.
09.01.2013 звернувся до УПФ із заявою про
призначення пенсії. Не погодившись із
розміром призначеної йому пенсії,
23.01.2013 він звернувся до відповідача із
заявою про роз'яснення її розрахунку.
Листом № 07/Л-02-01-01 від 06.02.2013 УПФ
повідомило його про розрахунок пенсії,
вказавши, що періоди його роботи у
Кооперативі «Строитель-2» з 01.09.1990 по
31.12.1990 та в Малому підприємстві «Сант» з
01.08.1996 по 30.04.1997, 01.06.1997 по 25.12.1998 до
страхового стажу не зараховані в
зв'язку з несплатою вказаними
підприємствами страхових внесків.

Постановою Волноваського районного
суду Донецької області від 11 березня
2013 року позов задоволено. Визнано
неправомірними дії УПФ щодо виключення
із загального страхового стажу для
розрахунку пенсії періодів праці
ОСОБА_4 з 01.09.1990 по 31.12.1990, 01.08.1996 по 30.04.1997,
01.06.1997 по 25.12.1998 та щодо не включення до
розрахунку пенсії збільшення її
розміру у відповідності до частини 2
статті 56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зобов'язано УПФ
зарахувати ОСОБА_4 періоди роботи з
01.09.1990 по 31.12.1990, 01.08.1996 по 30.04.1997, 01.06.1997 по
25.12.1998 до страхового стражу, здійснити
перерахунок та виплату пенсії з дати
її призначення з урахуванням вказаних
періодів роботи та відповідно до
частини 2 статті 56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» із
збільшенням розміру на один відсоток
заробітку, з якого обчислюється пенсія,
за кожний рік загального страхового
стажу понад 20 років з урахуванням
фактично проведених виплат.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 квітня
2013 року постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
судове рішення про часткове
задоволення позову. Визнано
неправомірними дії УПФ щодо не
включення до розрахунку пенсії
збільшення її розміру у відповідності
до частини 2 статті 56 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано УПФ здійснити ОСОБА_4
розрахунок пенсії у відповідності до
частини 2 статті 56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» . У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі УПФ, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить його скасувати та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційних скаргах, правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права і правової
оцінки обставин у справі у межах,
визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла до
такого.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 09.01.2013
року звернувся до УПФ із заявою про
призначення пенсії.

Не погодившись із розміром призначеної
пенсії позивач 23.01.2013 звернувся до УПФ
із заявою про роз'яснення підстав для
її розрахунку.

Листом № 07/Л-02-01-01 від 06.02.2013 УПФ
повідомило позивача про розрахунок
його пенсії, вказавши, що періоди його
роботи у Кооперативі «Строитель-2» з
01.09.1990 по 31.12.1990 та в Малому підприємстві
«Сант» з 01.08.1996 по 30.04.1997, 01.06.1997 по 25.12.1998
до страхового стажу не зараховані в
зв'язку з несплатою вказаними
підприємствами страхових внесків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
несплата підприємством страхових
внесків є підставою для стягнення УПФ
цієї заборгованості в судовому
порядку, проте, не є підставою для
відмови в призначенні пенсії
працівникам цього підприємства.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
постанову суду першої інстанції та
ухвалюючи нове судове рішення про
часткове задоволення позову, посилався
на відсутності правових підстав для
зобов'язання відповідача включити до
страхового стажу позивача період його
роботи у Кооперативі «Строитель-2» з
01.09.1990 по 31.12.1990 та в Малому підприємстві
«Сант» з 01.08.1996 по 30.04.1997, 01.06.1997 по 25.12.1998 .

Колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду апеляційної
інстанції виходячи з наступного.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулювання порядку формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам визначаються Законом України
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

У статті 1 вказаного Закону визначені
наступні поняття: страховий стаж -
період (строк), протягом якого особа
підлягала державному соціальному
страхуванню, якою або за яку
сплачувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування згідно
із законодавством, що діяло раніше,
та/або підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
згідно із цим Законом і за який
сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на
соціальне страхування, збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені (які підлягають
сплаті) згідно із законодавством, що
діяло раніше; надходження від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші
особи, які відповідно до закону
сплачують єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та/або є
платниками відповідно до цього Закону.

Приписами частини 3 статті 4 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
встановлено, що виключно законами про
пенсійне забезпечення визначаються
види пенсійного забезпечення, умови та
порядок пенсійного забезпечення. У
статті 5 цього Закону наголошується, що
цей Закон регулює відносини, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону. Виключно цим законом
визначаються: принципи та структура
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування та
коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню.

Таким чином механізм обов'язкового
пенсійного страхування передбачає
відповідні державні гарантії
реалізації застрахованими особами
своїх пенсійних справ.

До страхувальників, які несвоєчасно
або не в повному обсязі сплачують
страхові внески органами Пенсійного
фонду застосовуються фінансові
санкції, що передбачено вимогами
статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Отже, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
неправомірність дій УПФ щодо відмови
ОСОБА_4 зарахувати до страхового стажу
періоди його роботи у Кооперативі
«Строитель-2» з 01.09.1990 по 31.12.1990 та в
Малому підприємстві «Сант» з 01.08.1996 по
30.04.1997, 01.06.1997 по 25.12.1998, оскільки
несплата підприємством страхових
внесків не є підставою для відмови в
призначенні пенсії працівникам цього
підприємства.

Що стосується решти позовних вимог, суд
виходив з наступного.

Частиною 2 статті 56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що право на пенсію в
повному розмірі мають громадяни,
віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови
стажу роботи не менш як: чоловіки - 20
років, жінки - 15 років, із збільшенням
пенсії на один процент заробітку за
кожний рік роботи понад встановлений
цим пунктом стаж, але не вище 75
процентів заробітку, а громадянам, які
відпрацювали за списком N 1, чоловіки - 10
років і більше, жінки - 7 років 6 місяців
і більше - не вище 85 процентів
заробітку.

Вказане свідчить про наявність у
позивача права на збільшення пенсії на
один відсоток заробітку за кожний рік
роботи понад встановлений частиною 2
статті 56 вказаного закону стаж, але не
вище 75 % заробітку, оскільки він має
стаж роботи більше 20 років.

З урахуванням викладеного колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо наявності
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_5

Колегія суддів вважає, що скасувавши
рішення місцевого суду, апеляційний
суд допустив порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до постановлення
незаконного судового рішення.

У відповідності із статтею 226 КАС
України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Волноваському районі Донецької
області задовольнити частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
повністю.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 квітня 2013
року - скасувати, залишивши без змін
постанову Волноваського районного
суду Донецької області від 11 березня 2013
року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: