Справа № 503/437/14-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 503/437/14-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Гура А.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Кодимському районі Одеської
області на постанову Кодимського
районного суду Одеської області від 24
березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Кодимському районі Одеської
області про визнання рішення
незаконним та зобов'язання призначити,
нарахувати і виплатити пенсію на
пільгових умовах,-

В С Т А Н О В И В:

03.03.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до
Кодимського районного суду Одеської
області з адміністративним позовом до
УПФУ в Кодимському районі Одеської
області та просив визнати
неправомірною відмову відповідача в
призначенні, нарахуванні і виплаті
пенсії на пільгових умовах.

Постановою Кодимського районного суду
Одеської області від 24 березня 2014 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано
рішення №4 від 06 грудня 2013 року
управління Пенсійного фонду України в
Кодимському районі про відмову в
зарахуванні ОСОБА_1 періоду роботи в
шахті «Загнітково» з 02 лютого 1991 року
по 03 липня 1998 року до стажу для
призначення пенсії на пільгових умовах
за Списком №1, та зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Кодимському районі Одеської області
включити ці періоди роботи до стажу для
призначення пенсії на пільгових умовах
за Списком №1.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Кодимському районі
Одеської області призначити,
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію
за віком на пільгових умовах як
працівнику зайнятому повний робочий
день на підземних роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці - за Списком №1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників, починаючи
з 09 листопада 2013 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції,
представником УПФУ в Кодимському
районі Одеської області подано
апеляційну скаргу, в якій зазначено, що
судом, при винесенні оскаржуваної
постанови порушено норми
процесуального та матеріального права
та просить скасувати постанову
Кодимського районного суду Одеської
області від 24.03.2014 р. та прийняти нову
постанову якою відмовити позивачу в
задоволені позовних вимог в повному
обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та /або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
листопаді 2013 р., тобто після досягнення
50 років, звернувся до УПФУ в
Кодимському районі Одеської області із
заявою про призначення пенсії на
пільгових умовах відповідно до п. "а" ч.1
ст.13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Однак, відповідач, своїм листом №4 від
06.12.2013 р. відмовив ОСОБА_1 в призначені
йому пенсії на пільгових умовах,
оскільки первинними документами не
підтверджено, що він працював водієм
електрокари з повним робочим днем з
підземними умовами праці шахти
«Загнітків» і даний трудовий стаж не
підтверджений результатами атестації
робочих місць за умовами праці.

Не погоджуючись з такими діями та
рішенням пенсійного органу, позивач
оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з
наявності у позивача права на
отримання пенсії за віком на пільгових
умовах відповідно до ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
09.11.2013 р.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду 1-ї інстанції та вважає
їх правильними і обгрунтованими,
виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, відповідно до приписів ст.ст.13,14,55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», при призначенні пенсій
на пільгових умовах та пенсій за
вислугу років провадиться взаємне
зарахування періодів роботи,
передбачених цими статтями, за умови,
що зазначені роботи дають право на
пенсію на аналогічних або більш
пільгових умовах.

Згідно п.2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за Списком №1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників та на
інших роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за Списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, які мали право на пенсію
за віком на пільгових умовах,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Як слідує зі змісту вимог п.«а» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», на пільгових умовах за
списком №1 мають право на пенсію за
віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зокрема, чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах, зайняті
повний робочий день на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, і за результатами
атестації робочих місць (після
введення в дію постанови Кабінету
Міністрів України від 01 серпня 1992 року
за №442), проведення якої передбачає,
зокрема санітарно-гігієнічні
дослідження виробничого середовища,
важкості і напруженості трудового
процесу, за якими підтверджується
право працівника на пільги та
компенсації, пов'язані із зайнятістю в
несприятливих умовах праці.

У відповідності до приписів ч.3 ст.13
цього ж Закону, Порядок пенсійного
забезпечення осіб, які працювали до
введення в дію даного Закону на роботах
із шкідливими наслідками і важкими
умовами праці, передбачених
законодавством, що діяло раніше,
визначається ст.100 цього Закону.

Так, згідно з вимогами п.б ст.100 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
особам, які не мають повного стажу
роботи із шкідливими і важкими умовами
праці, вік, необхідний для призначення
пенсії відповідно до ст.12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому ст.ст.13,14 цього ж Закону,
виходячи з вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

Як видно зі Списку №1 «Про затвердження
списків виробництв, цехів, професій і
посад, робота на яких дає право на
державну пенсію на пільгових умовах і в
пільгових розмірах», затверджених
Постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 року №1173 у розділі XXIX -
-«Будівництво будівель і споруд:
промислових, енергетичних,
гідротехнічних, жилих,
культурно-побутових, а також наземних
будівель і споруд шахт, рудників і
комунікацій», в п. «а» цього списку: - є
посади помічника машиніста КМаЗ на
шахті та водія електрокари.

Разом з тим, право на пенсію на
пільгових умовах мають працівники,
зайняті повний робочий день на роботах
з шкідливими та важкими умовами праці
за списками № 1 і 2 виробництв, професій,
посад і показників, затверджених
Постановами Кабінету Міністрів
України.

Відповідно до п.2 Порядку застосування
Списків №1 і №2 виробництв, робіт,
професій, показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.05р. за №383 визначено, що під
повним робочим днем слід уважати
виконання робіт в умовах, передбачених
списками, не менше 80 відсотків робочого
часу, установленого для працівників
даного виробництва, професії чи посади,
з урахуванням підготовчих, допоміжних,
поточних ремонтних робіт, пов'язаних з
виконанням своїх трудових обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, відповідно до копії трудової
книжки №0518888, з 01.06.1986 р. по 03.10.1985 р.
працював на посаді помічника машиніста
КМаЗ шахти з підземними роботами
повний робочий день, а з 02.03.1987 р. по
03.07.1997 р. працював водієм електрокари
також повний робочий день з підземними
умовами праці на шахті «Загнітків»,
отже, стаж роботи позивача на посадах,
що передбаченні Списком № 1 складає
понад 12 років.

При цьому, слід зазначити, що посилання
відповідача на те, що ОСОБА_1 не може
отримувати пільгову пенсію через
відсутність атестації його на посадах
помічника машиніста та водія
електрокари з повним робочим днем з
підземними умовами праці, судом
розглядаються критично, оскільки
відповідно до абзацу 2 п. 4 «Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.08.1992 року №442, відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається саме на
керівника підприємства (організації).

Отже за таких обставин, апеляційний суд
приходить до аналогічного, що і суд
І-їнстанції, висновку про те, що дії та
рішення відповідача, пов'язані із
безпідставною відмовою у
підтвердження ОСОБА_1 стажу роботи в
шахті «Загнітків» з 02.02.1991 р. по 03.07.1998 р.
- є протиправними та невідповідаючими
діючому законодавству, а тому,
відповідно, права позивача підлягають
захисту.

До того ж, слід зазначити, що згідно із
вимогами ст.ст.11,71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі
доводи правильності висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія,
діючи в межах доводів апеляційної
скарги, відповідно до ст.200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду 1-ї
інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Кодимському
районі Одеської області - залишити без
задоволення, а постанову Кодимського
районного суду Одеської області від 24
березня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко