Справа № 811/4120/13-а
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2014 рокусправа № 811/4120/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04.02.2014 року
по справі № 811/4120/13-а за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкових повідомлень
рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- Позивач) звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень № від 23.09.2013
року та № від 23.09.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Відповідачем протиправно,
без наявних на те підстав, зроблено
висновок про укладення Позивачем
спрямованих на реальне настання
правових наслідків, а відтак і про
порушення Позивачем приписів щодо
формування податкового кредиту та
витрат безпосередньо пов'язаних з
отриманням доходів.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04.02.2014 року
адміністративний позов задоволено,
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення рішення №
від 23.09.2013 року та № від 23.09.2013
року.

Знам'янська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області, не
погодившись з рішенням
адміністративного суду першої
інстанції, звернулася з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
04.02.2014 року скасувати та прийняти нове
судове рішення, яким в задоволенні
позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
податкові повідомлення-рішення були
прийняті в межах повноважень, на
підставі та у спосіб, що визначені
Конституцією України та Законами
України, а відтак підстави для його
скасування відсутні.

Сторони, які були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового процесу не
здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваного судового рішення норм
матеріального та процесуального права,
суд вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
посадовими особами Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
було проведено планову документальну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства СГД фізичної особи
підприємця ОСОБА_1, РНОК НОМЕР_1 за
період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року.

В Акті перевірки зроблено висновок про
порушення позивачем:

- п.3 ст.5, ст..7 Господарського Кодексу
України від 16.01.2003 року №436-VI (із змінами
та доповненнями), п.2 ст.3 Закону України
від 16.07.1999 року №996-XIV « Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (зі змінами та
доповненнями), п.185.1 ст.185 п.п. а) п.187.1
ст.187, п.188.1 ст.188 , п.198.2, п.198.3 ст.198, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України від
2010 року №2755-VI із змінами та
доповненнями;

- п.1 ст.9, п.2 ст.3 Закону України від 16.07.1999
року №996-XIV «Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні» (зі
змінами та доповненнями);

- п.п.7.4.5. п.7.4 ст.7 Закону України «Про
додаток на додану вартість» №168/97-ВР
від 03.04.1997 року, п.187.1 ст.187, п.198.1 п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року №2756-VI ( із змінами та
доповненнями) та порушено ч.1 ст203,
ст..ст.215,228,662,655, 656 ЦК України в частині
недодержання в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
настання правових наслідків, що
обумовлені ними при обсягах придбання
та продажу, які є недійсними, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість у сумі 51203.06 грн., в тому
числі вересень 2010 року -2480.45 грн.,
жовтень 2010 року - 8351.02 грн., лютий 2011 року
- 5586.17 грн., червень 2011 року - 2240.25 грн.,
жовтень 2011 року - 7106.33 грн., травень 2012
року - 13806.69 грн., червень 2012 року - 3770,71
грн., липень 2012 року - 7861.44 грн.;

- п.185.1 «а» ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року (
із змінами та доповненнями) та
заниження податку на додану вартість;

- п.198.6 ст.198 п.201.11 ст.201 розділу V
Податкового кодексу України №2755-VI від
02.12.2010 року, в результаті чого занижено
податок на додану вартість в сумі 202.03
грн. в тому числі: вересень 2011 року в
сумі 97.03 грн., жовтень 2011 року в сумі 25.00
грн., вересень 2012 року в сумі 80.00 грн.

- п.46.1 ст.46, п.п. 49.18.2 п.49.18 ст.49, п.176.2 «б»
ст.176 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року;

- п.46.1 ст.46, п.п. 49.18.2 п.49.18 ст.49, п.176.2 «а»
ст.176 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року;

- п.п. 267.1.1, п.267.1 ст.267 Податкового
кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року з
01.01.2011 року здійснював діяльність без
торгового патента;

На підставі зазначеного Акту, 23.09.2013
року Відповідачем було винесено
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення №, яким
Позивачу було збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 62300,76 коп., в тому числі
за основним платежем - 51405.09 грн.,
штрафними санкціями у розмірі - 10895.67
грн. та № яким Позивачу було
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб на
суму 38844.73 коп., в тому числі за основним
платежем - 31075.78 грн., штрафними
санкціями у розмірі - 7768.95 грн.

Не погодившись з законністю винесення
зазначених податкових- повідомлень
рішень, Позивач оскаржив їх в судовому
порядку.

Правомірність та обґрунтованість
винесення податкових повідомлень
рішення № та № від 23.09.2013
року є предметом спору, переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції зазначив, що
Відповідачем було протиправно
донараховано податкові зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб та з
податку на додану вартість за основним
платежем та за штрафними санкціями, що
свідчить про протиправність
формування оскаржуваних податкових
повідомлень рішень.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з зазначеними висновками
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів перевірки,
підставою для визначення грошового
зобов'язання за основним платежем з
податку на додану вартість та з податку
на доходи фізичних осіб та винесення
податкових повідомлень рішень, стали
висновки податкового органу про
укладення Позивачем правочинів з ТОВ
«КПІ-Сервіс» та ТОВ «КПІ-Трейдінг» які
не мали реального характеру.

До зазначеного висновку Позивач на
підставі Акту документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«КПІ-Трейдінг» та Акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «КПІ-Сервіс», якими
відповідно встановлено, що у ТОВ
«КПІ-Трейдінг» відсутній об'єкт
оподаткування податком на додану
вартість, а зустрічною звіркою на ТОВ
«КПІ-Сервіс» встановлена відсутність
реального здійснення ним
господарських операцій.

Однак, суд апеляційної інстанції не
погоджується з зазначеними висновками
податкового органу з огляду на
наступне.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

У відповідності з п.198.6 ст.198 ПК України,
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
Кодексу.

Із системного аналізу зазначених
матеріально-правових норм вбачається,
що до підстав формування платником
податків податкового кредиту
віднесено: наявність господарської
операції, сплата податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт сплати податку на додану
вартість має підтверджуватися
відповідними податковими накладними,
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Аналогічний зміст містив Закон України
«Про податок на додану вартість».

Приписами п.177.2, 177.3, 177.4 ст.177
Податкового кодексу України
встановлено, що об'єктом оподаткування
є чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця. Для
фізичної особи - підприємця,
зареєстрованого як платник податку на
додану вартість, не включаються до
витрат і доходу суми податку на додану
вартість, що входять до ціни придбаних
або проданих товарів (робіт, послуг). До
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджується, що
Позивач здійснював господарські
операції з ТОВ «КПІ-Сервіс» та ТОВ
«КПІ-Трейдінг», шляхом замовлення на
прайсах інтернет сайтів зазначених
підприємств необхідну продукцію.

Надаючи оцінку акту перевірки, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що податковою службою,
фактично, не досліджувалась реальність
господарських операцій, за наслідками
яких позивачем визначено податкові
зобов'язання з ПДВ та податку на
прибуток, а підставою для
донарахування спірних податкових
зобов'язань стали висновки ДПІ про
відсутність факту реального настання
наслідків укладеного договору, ним
обумовлених, які зроблено лише на
відсутність контрагента платника
податків за своєю юридичною адресою.

Враховуючи принцип адміністративного
судочинства - офіційне з'ясування
обставин справи суд апеляційної
інстанції, встановив суть, зміст та
обсяг господарських операцій, які мали
місце між Позивачем та ТОВ
«КПІ-Сервіс» та ТОВ «КПІ-Трейдінг».

У вересні, жовтні 2010 року, лютому,
червні 2011 року Позивачем було придбано
у ТОВ «КПІ-Сервіс» комп'ютерне
устаткування та канцелярські товари на
загальну суму 101953.90 грн.

Факт здійснення господарських
операцій по придбанню товару
Позивачем у ТОВ «КПІ-Сервіс»
підтверджують наступні документи:
податкова накладна №25395 від 13.09.2010 року,
податкова накладна №26287 від 22.09.2010 року,
податкова накладна №27419 від 05.10.2010
року,податкова накладна №27792 від 08.10.2010
року, податкова накладна №28376 від 15.10.2010
року, податкова накладна №29231 від 25.10.2010
року, податкова накладна №29375 від 26.10.2010
року, рахунок-фактура №БСФ-0502/010 від
05.02.2011 року, податкова накладна №3105 від
07.02.2011 року, рахунок-фактура №БСФ-1002/256
від 10.02.2011 року, податкова накладна №3106
від 11.02.2011 року, рахунок фактура
№БСФ-2201/014 від 22.02.2011 року, податкова
накладна №3107 від 22.02.2011 року, рахунок
фактура №БСФ-0606/226 від 06.06.2011 року,
податкова накладна №829 від 08.06.2011 року,
рахунок фактура №БСФ-1406/007 від 14.06.2011
року, податкова накладна №1086 від 14.06.2011
року.

Доказами отримання товару Позивачем
від ТОВ «КПІ-Сервіс» виступають
наступні видаткові накладні: видаткова
накладна №РН-2800 від 07.02.2011, видаткова
накладна №РН-3362, видаткова накладна
№РН-4180 від 22.02.2011 року, видаткова
накладна №РН-14789 від 08.06.2011 року,
видаткова накладна №РН-15056 від 14.06.2011
року.

Взаємовідносини ФОП ОСОБА_1 з ТОВ
«КПІ-Трейдійнг» будувалися на підставі
придбання Позивачем у ТОВ
«КПІ-Трейдійнг» комп'ютерного
устаткування та канцелярських товарів
у вересні, жовтні 2011 року, та в травні,
червні, липні 2012 року на загальну суму
199971.65 грн.

Факт здійснення господарських
операцій по придбанню зазначених
товарів Позивачем у ТОВ «КПІ-Трейдінг»
підтверджують наступні документи:
рахунок фактура №ТСФ-0305 від 03.05.2012 року,
податкова накладна №93 від 03.05.2012 року,
рахунок фактура №ТСФ-0705/49 від 07.05.2012
року, податкова накладна №310 від 07.05.2012
року, рахунок фактура №ТСФ-1005/006 від
10.05.2012 року, податкова накладна №459 від
10.05.2012 року, рахунок фактура №ТСФ-1005/017
від 10.05.2012 року, податкова накладна №1422
від 22.05.2012 року, рахунок фактура
№ТСФ-1609/029 від 16.0.2011 року, податкова
накладна №550 від 16.09.2011 року, рахунок
фактура №ТСФ-2110/062 від 21.10.2011 року,
податкова накладна №1343 від 21.02.2011 року,
рахунок фактура №ТСФ-1110/001 від 11.10.2011
року, податкова накладна №624 від 11.10.2011
року, рахунок фактура №ТСФ-1710/075 від
17.10.2011 року, рахунок фактура №ТСФ-2810/034
від 28.10.2011 року, податкова накладна №1784
від 28.10.2011 року, рахунок-фактура
№ТСФ-1405/124 від 14.05.2012 року, податкова
накладна №699 від 14.05.2012 року, рахунок
фактура №ТСФ-2305/001 від 23.05.2012 року,
податкова накладна №1519 від 23.05.2012 року,
рахунок фактура №ТСФ-2405/002 від 24.05.2012
року, податкова накладна №1723 від 25.05.2012
року, рахунок фактура №ТСФ-0106/058 від
01.06.2012 року, податкова накладна №650 від
11.06.2012 року, рахунок фактура №ТСФ-1306/001
від 13.06.2012 року, податкова накладна №848
від 13.06.2012 року, рахунок фактура
№ТСФ-2606/049 від 26.06.2012 року, податкова
накладна №1853 від 26.06.2012 року,
рахунок-фактура №ТСФ-2905/003 від 29.05.2012
року, , податкова накладна №2030 від
29.05.2012 року.

Факт отримання товару Позивачем від
ТОВ «КПІ-Трейдінг» підтверджується
наступними видатковими накладними:
видаткова накладна №РН-0007795 від 03.05.2012
року, видаткова накладна №РН-0008060 від
07.05.2012 року, видаткова накладна №РН-0008183
від 10.05.2012 року,видаткова накладна
№РН-0009154 від 22.05.2012 року, видаткова
накладна №РН-00000369 від 16.09.2011 року,
видаткова накладна №РН-0002363 від 21.10.2011
року, видаткова накладна №РН-0001671 від
11.10.2011 року, видаткова накладна №РН-0002093
від 18.10.2011 року, видаткова накладна
№РН-0002791 від 28.10.2011 року, видаткова
накладна №РН-00008420 від 14.05.2012 року,
видаткова накладна №РН-0009224 від 23.05.2012
року, видаткова накладна №РН-0009430 від
25.05.2012 року, видаткова накладна №РН-0010640
від 11.06.2012 року, видаткова накладна
№РН-0010821 від 13.06.2012 року, видаткова
накладна №РН-0011808 від 26.06.2012 року,
видаткова накладна №РН-0009723 від 29.05.2012
року.

Розрахунок за отриманий товар Позивач
здійснював у безготівковій формі,
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок ТОВ
«КПІ-Сервіс» та ТОВ «КПІ-Трейдінг», про
що свідчать банківські виписки з
рахунку Позивача.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що господарську
діяльність ФОП ОСОБА_1 здійснює в
нежитловому приміщені, яке належить
йому на праві приватної власності та
розташоване за адресою: вул. Фрунзе,
буд.77-а, м. Знам'янка, Кіровоградська
область, що підтверджується свідоцтвом
про право власності №1890182 від 02.04.2013
року.

Досліджені вище документи
відповідають вимогам чинного
законодавства, та визнаються судом
апеляційної інстанції як первинні з
огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9
означеного Закону первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань платників
здійснюється на підставі первинних
документів, у яких міститься
інформація саме про господарські
операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій, первинні документи
відображають зміст та обсяг укладених
договорів, містять всі необхідні
реквізити, та обов'язкові посвідчення,
що вказує на безпідставність висновків
податкового органу про неправомірне
відображення позивачем сум податку на
додану вартість та податку на прибуток
у податковій звітності за вказаними
господарськими операціями.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2
ст.71 КАС України покладено обов'язок
щодо доказування правомірності
прийнятого рішення, не доведено того,
що сторонами укладено угоди не з метою
реального настання правових наслідків,
а з метою порушення публічного порядку.

Таким чином, встановлені обставини
справи свідчать про реальність
господарських операцій між Позивачем
та ТОВ «КПІ-Трейдінг» та ТОВ
«КПІ-Сервіс», а тому податкові
повідомленні рішення № та №
від 23.09.2013 року є протиправними та
підлягають скасуванню.

Також, суд апеляційної інстанції
зазначає, що формування підприємством
податкового кредиту не може ставитись
у пряму залежність від додержання
податкової дисципліни третіми особами.
Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, або припустився інших
порушень при здійсненні господарської
діяльності, це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи.

Таким чином суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо того, що Відповідач
безпідставно дійшов висновку про
заниження позивачем у періоді, що
перевірявся, податку на додану
вартість та податку на доходи фізичних
осіб, а тому оскаржувані податкові
повідомлення - рішення підлягають
скасуванню.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що оскаржувана постанова
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04.02.2014 року
є обґрунтованою та законною, а підстави
для її скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись, ст.
196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04.02.2014 року
по справі № 811/4120/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
С.А. Уханенко