Справа № 2а-6261/12/1070
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/51139/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач) Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 11.02.2013 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.09.2013 року

у справі № 2а-6261/12/1070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства «Білоцерківмаз»

до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області Державної
податкової служби

про визнання протиправними дій та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства «Білоцерківмаз»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними дій та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 11.02.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.09.2013 року, позов задоволено
частково. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби від 31.08.2012 року
№000124/51-0/1761. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з вимогами та доводами
скаржника не погоджується, просить
залишити без змін рішення судів
попередніх інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
камеральної перевірки податкової
декларації з податку на прибуток за І
півріччя 2012 року від 09.08.2012 року №
ТОВ «НВП «Білоцерківмаз» відповідачем
складено акт від 14.08.2012 року №2333/151/141,
яким встановлено заниження грошового
зобов'язання з податку на прибуток на 276
372, 00 грн.

Даний висновок податковим органом
зроблено на підставі того, що позивач
при складанні податкової декларації з
податку на прибуток не врахував вимоги
п.150.1 ст.150 Податкового кодексу України
з урахуванням змін до пункту 3
підрозділу 4 розділу XX «Перехідні
положення».

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 31.08.2012 року
№000124/51-0/1761, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток за основним платежем 276 372, 00
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) в сумі 69 093, 00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження дане податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін.

Позиція податкового органу полягає в
тому, що позивач, який має доход за 2011
рік більше 1 мільйона гривень, від'ємний
фінансовий результат між витратами на
придбання кожного з окремих видів
цінних паперів, та інших, ніж цінні
папери, корпоративних прав, та
доходами, отриманими (нарахованими) від
продажу (відчуження) цінних паперів або
інших, ніж цінні папери, корпоративних
прав, міг перенести на зменшення
фінансових результатів від таких
операцій у 2012 році за правилом,
установленим пунктом 150.1 статті 150, та з
урахуванням вимог пункту 3 підрозділу 4
«Особливості справляння податку на
прибуток підприємств» розділу ХХ
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України, якими обмежено
включення від'ємного значення до
витрат звітних податкових періодів
починаючи з І півріччя і наступних
звітних періодів 2012 року розміром 25
відсотків суми такого від'ємного
значення.

Задовольняючи позов частково, суди
попередніх інстанцій прийшли до
висновку щодо безпідставності
позовних вимог в частині визнання
протиправними дій щодо винесення
податкового повідомлення-рішення за
результатами перевірки, а також щодо
відсутності порушення позивачем вимог
податкового законодавства, і, як
наслідок, неправомірного прийняття
відповідачем податкового
повідомлення-рішення та необхідності
його скасування.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції, з урахуванням норм
податкового законодавства, чинних на
час виникнення відповідних
правовідносин, погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
зважаючи на таке.

Статтею 20 Податкового кодексу України
(далі - ПК України) передбачено права
органів державної податкової служби,
до яких відноситься, зокрема, право
проводити перевірки платників
податків в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Відповідно до статті 58 ПК України у
разі коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення. До
податкового повідомлення-рішення
додається розрахунок податкового
зобов'язання та штрафних (фінансових)
санкцій.

Отже, суди попередніх інстанцій
обґрунтовано дійшли висновку щодо
відмови у задоволенні позовних вимог
про визнання протиправними дій щодо
прийняття податкового
повідомлення-рішення, оскільки
податковий орган дотримався
відповідних приписів Податкового
кодексу України.

З приводу спору між сторонами щодо
правомірності застосування до обліку
операцій з цінними паперами приписів п.
3 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних
положень ПК України, яким визначено
особливості застосування у 2011-2012 році
ст.150 ПК України, слід зазначити таке.

Статтею 153 ПК України запроваджено
порядок оподаткування операцій
особливого виду, зокрема пунктом 153.8 ПК
України встановлено правила
оподаткування операцій з торгівлі
цінними паперами, деривативами та
іншими, ніж цінні папери,
корпоративними правами.

Абзацом четвертим пункту 153.8 ПК України
встановлено, що платник податку веде
відокремлений облік фінансових
результатів операцій з цінними
паперами в розрізі окремих видів
цінних паперів та інших, ніж цінні
папери, корпоративних прав.

Абзаци другий та третій пункту 153.8 ПК
України для цілей ведення такого
відокремленого обліку фінансових
результатів зазначених операцій
визначає терміни «доходи» та
«витрати».

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 153.8
ПК України якщо протягом звітного
періоду витрати на придбання кожного з
окремих видів цінних паперів, та інших,
ніж цінні папери, корпоративних прав,
понесені (нараховані) платником
податку, перевищують доходи, отримані
(нараховані) від продажу (відчуження)
цінних паперів або інших, ніж цінні
папери, корпоративних прав цього ж виду
протягом такого звітного періоду,
від'ємний фінансовий результат
переноситься на зменшення фінансових
результатів від операцій з цінними
паперами або іншими, ніж цінні папери,
корпоративними правами цього ж виду
наступних звітних періодів у порядку,
визначеному статтею 150 цього розділу.

В свою чергу, стаття 150 ПК України
визначає порядок урахування від'ємного
значення об'єкта оподаткування в
результатах наступних податкових
періодів, зокрема п. 150.1 - порядок
перенесення від'ємного значення
об'єкта оподаткування, що не враховує
витрат на придбання цінних паперів, а
пункт 3 підрозділу 4 «Особливості
справляння податку на прибуток
підприємств» розділу ХХ «Перехідні
положення» визначає умови
застосування пункту 150.1 статті 150
Кодексу.

Таким чином, законодавець виокремив
операції з торгівлі цінними паперами,
деривативами та іншими, ніж цінні
папери, корпоративними правами, як
операції особливого виду, та
передбачив окремий облік їх фінансових
результатів, встановивши спеціальні
правила його визначення.

Прибуток, одержаний від операцій з
цінними паперами, включається до
доходної частини податкової
декларації платника податку, є
складовою частиною доходів, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування.

Отже, від'ємне значення об'єкта
оподаткування та від'ємний фінансовий
результат між витратами та доходами за
операціями з продажу цінних паперів
або інших, ніж цінні папери,
корпоративних прав, є різними за
економічним змістом і значенням
показниками при визначенні податкових
зобов'язань.

Враховуючи наведене, пункт 3 підрозділу
4 «Особливості справляння податку на
прибуток підприємств» розділу ХХ
«Перехідні положення» ПК України, яким
обмежено включення від'ємного значення
об'єкта оподаткування до витрат
звітних податкових періодів починаючи
з І півріччя і наступних звітних
періодів 2012 року розміром 25 відсотків
суми такого від'ємного значення, не
може бути застосовано до від'ємного
фінансового результату операцій з
цінними паперами, деривативами та
іншими, ніж цінні папери,
корпоративними правами, а відтак, не
обмежує право платника податку
враховувати всю суму від'ємного
показника фінансових результатів від
цих операцій в наступних податкових
періодах.

Отже, суди попередніх інстанцій, з
урахуванням того, що в декларації з
податку на прибуток за І півріччя 2012
року позивачем задекларовано витрати,
понесені ним на придбання цінних
паперів до 01.01.2011 року, правомірно
визначилися із тим, що від'ємний
фінансовий результат з торгівлі
цінними паперами за своєю суттю є
витратами на придбання цінних паперів,
що були понесені в минулих податкових
періодах, та не є від'ємним значенням
об'єкта оподаткування з податку на
прибуток, а відтак не включається до
складу витрат платника податку у
звітному податковому періоді і тим
самим не впливає на розмір об'єкта
оподаткування платника податку.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої та апеляційної інстанцій
ухвалено законні і обґрунтовані
рішення, які постановлені з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, підстав для їх
скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
відхилити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 11.02.2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.09.2013 року
у справі № 2а-6261/12/1070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, та на неї може
бути подана заява про перегляд судових
рішень Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук