Справа № 808/3806/14
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року о/об 15 год. 09
хв.Справа № 808/3806/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Прасова О.О. при
секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у
місті Запоріжжі адміністративну
справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до 1.Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області, 2.Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про визнання протиправним та
скасування наказу про проведення
фактичної перевірки, податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(надалі - позивач) звернувся до
Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (надалі -
Відповідач-1), Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
(надалі - Відповідач-2) про визнання
протиправними та скасування: 1) наказу
Відповідача-2 №832 від 18.12.2013 про
проведення фактичної перевірки; 2)
податкового повідомлення-рішення
Відповідача-1 №00026/08/26/22-01 від 07.02.2014,
яким до позивача застосовано штрафні
(фінансові) санкції у сумі 33038 грн. 40 коп.

Позивач у позові зазначив, що 14.02.2014
позивачем отримано податкове
повідомлення-рішення Відповідача-1
№00026/08/26/22-01 від 07.02.2014, прийняте на
підставі Акту фактичної перевірки
№0241/08/01/22/8 від 30.12.2013, яка
проведена посадовими особами
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області Гречанли О.В. та
Титаренко В.В. Актом виявлено: «...
порушення встановленого порядку
ведення обліку товару за місцем
реалізації та зберігання на суму 16519
грн. 20 коп., а саме надлишок на суму 4377
грн. 20 коп. та нестачу - 12142 грн. 00 коп.»
Отже, Акт встановлює порушення п.12 ст.3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі громадського
харчування та послуг». Вище вказана
фактична перевірка проведена на
підставі Наказу №832 від 18.12.2013, у тексті
якого вказано, що фактичну перевірку
провести на підставі пп.80.2.3 п.80.2 ст.80
Податкового кодексу України. Підставою
для прийняття рішення про проведення
перевірки Відповідачем-2 має бути
письмове звернення покупця (споживача),
оформленого відповідно до закону, про
порушення платником податків порядку
проведення розрахункових операцій,
касових операцій, патентування або
ліцензування. Згідно тексту звернення,
у громадян, які звернулись до
Відповідача-2 виникають сумніви щодо
легальності кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1». На
думку позивача таке звернення не є
зверненням покупця (споживача),
оформленого відповідно до закону про
порушення платником податків
установленого порядку проведення
розрахункових операцій, касових
операцій, патентування або
ліцензування. Позивач вважає, що
Відновідач-2 не мав права приймати
Наказ №832 від 18.12.2013, оскільки
звернення, отримане ним, не відповідає
пп.80.2.3 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу
України, і не може бути підставою для
проведення фактичної перевірки. Наказ
№832 від 18.12.2013 став підставою для
проведення фактичної перевірки та
складення Акту. Оскільки на думку
позивача, Відповідач-2 не мав права на
проведення фактичної перевірки, то і
усі документи, складені в ході її
проведення є доказами, отриманими з
порушеннями закону. Як вбачається зі
змісту отриманого позивачем
податкового повідомлення-рішення
№00026/08/26/22-01 від 07.02.2014, Акт перевірки
зареєстрований у контролюючому органі
за основним місцем обліку платника
податків позивача, тобто у
Відповідача-1 - 31.12.2013. З огляду на строк
прийняття податкового
повідомлення-рішення за результатами
фактичної перевірки, визначений п.86.8
ст.86 Податкового кодексу України -
оскаржене позивачем податкове
повідомлення-рішення №00026/08/26/22-01 мало
бути прийняте не пізніш як 20.01.2014 (з
урахуванням святкових днів та
перенесенням вихідних). Проте,
оскаржене позивачем податкове
повідомлення-рішення №00026/08/26/22-01
прийняте 07.02.2014. Таким чином,
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення №00026/08/26/22-01 є
прийнятим з пропущенням строку,
протягом якого відповідно до п.86.8 ст.86
Податкового кодексу України мало бути
прийнятим. Проте, приймаючи податкове
повідомлення-рішення №00026/08/26/22-01
Відповідач-1 діяв не на підставі, не у
межах повноважень та не у спосіб, що
передбачений п.86.8 ст.86 ПК України, що на
думку позивача є підставою для
визнання його протиправним та
скасування.

Представником Відповідачів-1,2 подано
до суду письмові заперечення (а.с.128-129 ),
в яких зазначено, що підставою для
проведення фактичної перевірки
господарської одиниці, яка належить
позивачу стала заява від 11.11.2013
мешканців будинків №75 і №79 по
вул.Іванова та будинків №68 і №70 по
вул.Тельмана. У заяві зазначено про
можливі порушення при веденні
діяльності кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що на
думку відповідача відповідно до вимог
пп.80.2.3 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу
України є об'єктивною підставою,
визначеною діючим законодавством, для
проведення фактичної перевірки. Під
час перевірки зняті залишки всіх
алкогольних напоїв, які знаходились в
реалізації в кафе, що належить
позивачу. Відповідно до наданих
накладних на товар, контрольних
стрічок РРО відстежено рух товару та
складено Відомості про результати
перевірки щодо повноти оприбуткування,
реалізації та фактичних залишків
запасів (алкогольних напоїв) станом на
23.12.2013. Відомість підписав бармен.
Невід'ємною частиною вказаної
Відомості є розписка про те, що всі ТМЦ
оприбутковано, а ті, які вибули списано
на видаток. Відомості складаються в
порядку, передбаченому Наказом від
12.08.2008 року №534 «Про затвердження
Методичних рекомендацій щодо
оформлення матеріалів перевірок за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій» та є додатком до
Акту перевірки. У графі 2 Відомості
зазначено всі алкогольні напої (40
позицій), що знаходились на реалізації.
З них на момент перевірки встановлено:
надлишок алкогольних напоїв на 4377 грн.
20 коп. - товар за відсутності будь-яких
документів на його походження; нестачу
алкогольних напоїв на 12142 грн. 00 коп. -
фактично відсутній товар без
будь-якого документального
відображення його вибуття, а саме:
відсутнє підтвердження у контрольних
стрічках про реалізацію та записів у
Книзі обліку доходів та витрат про
переміщення на іншу точку чи іншому
реалізатору. Відповідач посилаючись на
приписи п.177.10 ст.177 Податкового кодексу
України, п.12 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР, вважає, що
облік товару у фізичних
осіб-підприємців - це наявність
первинних документів на товар щодо
його походження (накладна від
поставника) і фіксування усіх операцій
з товаром у Книзі обліку доходів і
витрат. Визначальною підставою для
застосування фінансових санкцій,
згідно ст.20 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», є здійснення реалізації
товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, саме в
поточному часі, тобто норма не вимагає
встановлення факту реалізації в
минулому часі, як події, що вже
відбулася. Кафе - це суб'єкт
господарювання громадського
харчування, в якому відбувається
роздрібна торгівля: діяльність по
продажу товарів безпосередньо
громадянам та іншим кінцевим
споживачам для їх особистого
некомерційного використання незалежно
від форми розрахунків. Таким чином,
весь товар в кафе, не облікований у
встановленому порядку, є таким, що
знаходиться на реалізації на поточний
час, що в повній мірі не відповідає
вимогам п.12 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та є підставою для
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали та
фактичні обставини справи, дослідивши
і оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд з'ясував наступне.

1. Згідно наданого до суду Наказу
в.о.начальника Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області №832
від 18.12.2013 «Про проведення фактичної
перевірки» співробітникам
Відповідача-2 наказано провести з 18.12.2013
протягом 10 діб фактичну перевірку ФОП
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1) щодо
дотримання норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі про
виробництво та обіг підакцизних
товарів, дотримання роботодавцем
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками
(найманими особами) (а.с.11).

Вказаний Наказ №832 від 18.12.2013 виданий
відповідно до пп.80.2.3 ст.80 Податкового
кодексу України.

Судом досліджено уривок зі звернення
мешканців будинків №75 і №79 по
вул.Іванова та будинків №68 і №70 по
вул.Тельмана (вх.№2465/к Відповідача-2 від
14.11.2013) виконаний за допомогою
комп'ютерної техніки без підписів та
даних осіб, що складали звернення
(а.с.12).

Відповідно до пп.80.2.3 п.80.2 ст.80
Податкового кодексу України фактична
перевірка може проводитися на підставі
рішення керівника контролюючого
органу, оформленого наказом, копія
якого вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин: письмового звернення покупця
(споживача), оформленого відповідно до
закону, про порушення платником
податків установленого порядку
проведення розрахункових операцій,
касових операцій, патентування або
ліцензування.

Податковий контроль - це система
заходів, що вживаються контролюючими
органами з метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи
(п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України).

Як зазначено у пп.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України,
контролюючі органи мають право:
проводити відповідно до законодавства
перевірки і звірки платників податків
(крім Національного банку України), у
тому числі після проведення процедур
митного контролю та/або митного
оформлення.

Відповідно до п.41.1 ст.41 Податкового
кодексу України контролюючими
органами є органи доходів і зборів -
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування єдиної
державної податкової, державної митної
політики в частині адміністрування
податків і зборів, митних платежів та
реалізує державну податкову, державну
митну політику, забезпечує формування
та реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи. У складі
контролюючих органів діють підрозділи
податкової міліції.

Згідно з п.41.3 ст.41 Податкового кодексу
України повноваження і функції
контролюючих органів визначаються цим
Кодексом, Митним кодексом України та
законами України. Розмежування
повноважень і функціональних
обов'язків контролюючих органів
визначається законодавством України.

Компетенція органу доходів і зборів
(контролюючого органу) щодо проведення
перевірок платників податків та
вчинення інших дій, які пов'язані з
реалізацією наданих повноважень щодо
контролю за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування та
сплати податків та зборів, визначена
Податковим кодексом України.

Отже, компетенція органу доходів і
зборів, як і будь-якого іншого органу -
це обсяг прав та обов'язків, які
визначено законодавством, на вчинення
тих чи інших дій (прийняття рішень),
направлених на виконання цим органом
функцій та завдань, які на нього
покладено. Наявність будь-яких
порушень, допущених органом доходів і
зборів під час здійснення перевірки,
звірки, оформлення та підписання
довідки/акту перевірки, довідки звірки,
не може свідчити про відсутність
компетенції у цього органу щодо
вчинення таких дій.

З урахуванням досліджених документів,
обставин справи, суд вважає, що у
Відповідача-2 були наявні всі підстави
для видачі Наказу №832 від 18.12.2013 «Про
проведення фактичної перевірки».

Як зазначено у п.56.1 ст.56 Податкового
кодексу України, рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.

Відповідно до пп.14.1.7 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України
оскарження рішень контролюючих
органів - це оскарження платником
податку податкового
повідомлення-рішення про визначення
сум грошового зобов'язання платника
податків або будь-якого рішення
контролюючого органу в порядку і
строки, які встановлені цим Кодексом за
процедурами адміністративного
оскарження, або в судовому порядку.

Судом з'ясовано, що позивач не
скористався своїм правом, передбаченим
п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України
щодо не допуску контролюючого органу
до перевірки про що свідчить відмітка
бармена ОСОБА_4 в Акті перевірки
№0241/08/01/22/8 від 27.12.2013.

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України (викладеною у постанові
від 24.12.2010 у справі №21-25а10), саме на
етапі допуску до перевірки платник
податків може поставити питання про
необґрунтованість її призначення та
проведення, реалізувавши своє право на
захист від безпідставного та
необґрунтованого здійснення
податкового контролю щодо себе.
Водночас, допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні податкової перевірки.

Відтак, позов платника податку,
спрямований на оскарження рішень (у
тому числі наказів про призначення
перевірки) може бути задоволений лише в
тому разі, якщо до моменту винесення
судового рішення не відбулося допуску
посадових осіб контролюючого органу до
спірної перевірки. В іншому разі в
задоволенні відповідних позовів має
бути відмовлено, оскільки правові
наслідки оскаржуваних дій за таких
обставин є вичерпаними, а отже,
задоволення позову не може призвести
до відновлення порушених прав платника
податків, оскільки після проведення
перевірки права платника податків
порушують лише наслідки проведення
відповідної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена і
в Ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 19.12.2013 по справі 2а-8467/12/2670
(К/800/31143/13) (а.с.135-138).

З урахуванням зазначеного, суд вважає,
що позивачем не правильно обрано
спосіб і порядок захисту своїх прав та
інтересів шляхом намагання скасування
Наказу Відповідача-2 №832 від 18.12.2013 про
проведення фактичної перевірки, а,
отже, у задоволенні позову в цій
частині має бути відмовлено.

2. У висновку (п.3.1) Акту фактичної
перевірки №0241/08/01/22/8 від 27.12.2013
(а.с.123) зазначено: під час перевірки
встановлено порушення п.12 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Також, у вказаному Акті фактичної
перевірки (п.2.2.14) зазначено про те, що в
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованому за
адресою: м.Запоріжжя, АДРЕСА_1, в якому
здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) встановлено
порушення встановленого порядку
ведення обліку товару за місцем
реалізації та зберігання на суму 16519
грн. 20 коп., а саме: надлишок на суму 4377
грн. 20 коп. та нестача - 12142 грн. 00 коп.
Порушення встановлено при аналізі
наданих документів на
товарно-матеріальні цінності.

Результатом розгляду Відповідачем-1
Акту перевірки №0241/08/01/22/8 від
27.12.2013 (зареєстрованого 31.12.2013 ДПІ у
Жовтневому районі м.Запоріжжя за
№0032/08/26/22/8) стало прийняття 07.02.2014
податкового повідомлення-рішення
№00026/08/26/22-01, яким до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано
штрафні (фінансові) санкції у сумі 33038
грн. 40 коп. (а.с.8).

У податковому повідомленні-рішенні
№00026/08/26/22-01 від 07.02.2014 зазначено, що
штрафні (фінансові) санкції до позивача
застосовані відповідно до ст.20 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Перевіряючи строки, під час яких
прийнято податкове
повідомлення-рішення №00026/08/26/22-01 від
07.02.2014, суд виходить з того, що
відповідно до п.86.8 ст.86 Податкового
кодексу України податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником контролюючого органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58 цього
Кодексу, для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень (за
результатами фактичної перевірки - з
дня реєстрації (надходження) акта такої
перевірки до контролюючого органу за
основним місцем обліку платника
податків), а за наявності заперечень
посадових осіб платника податків до
акта перевірки приймається з
урахуванням висновку про результати
розгляду заперечень до акта перевірки -
протягом трьох робочих днів, наступних
за днем розгляду заперечень і надання
(надсилання) письмової відповіді
платнику податків.

В Акті фактичної перевірки
№0241/08/01/22/8 від 27.12.2013 зазначено, що
ФОП ОСОБА_1 27.12.2013 від отримання копії
Акту та від підпису - відмовився.
Причин, з яких податкове
повідомлення-рішення №00026/08/26/22-01
прийняте Відповідачем-1 саме 07.02.2014
представник у письмових поясненнях не
зазначив, доводів до суду не навів.

Судом досліджені Відомості про
результати перевірки щодо повноти
оприбуткування, реалізації та
фактичних залишків запасів
(алкогольних напоїв) станом на 23.12.2013,
які підписав бармен ОСОБА_4 (додатки до
Акту перевірки №0241/08/01/22/8 від
27.12.2013).

Суд критично ставиться до розписки
бармена ОСОБА_4 у Відомостях про те, що:
«До початку проведення перевірки
повноти оприбуткування, реалізації та
фактичних залишків запасів
(товарно-матеріальних цінностей) всі
видаткові і прибуткові документи на
цінності включені у товарні звіти,
здані в бухгалтерію. Всі цінності, які
надійшли на мою (нашу)
відповідальність, оприбутковано, а ті,
які вибули, списано на видаток. Залишки
на момент проведення перевірки за
даними мого (нашого) звіту становлять
[прописом] - 4925 грн. 75 коп. та 9438 грн. 80
коп.», оскільки відповідачем не
доведено, що у функціональні обов'язки
бармена входить оприбуткування
запасів, здачу всіх видаткові і
прибуткові документів на цінності
включені у товарні звіти до
бухгалтерії.

Головними державними
ревізорами-інспекторами Відповідача-2
під час перевірки не з'ясовано про
укладення позивачем з барменом ОСОБА_4
договору про повну матеріальну
відповідальність та можливість його
залучення до зняття залишків як
представника позивача.

Як зазначено у п.177.10 ст.177 Податкового
кодексу України фізичні
особи-підприємці зобов'язані вести
Книгу обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару. Форма Книги обліку
доходів і витрат та порядок її ведення
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику. Фізичні
особи - підприємці застосовують
реєстратори розрахункових операцій
відповідно до Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Форма Книги обліку доходів і витрат
затверджена 16.09.2013 наказом
Міністерства доходів і зборів України
№481 «Про затвердження форми Книги
обліку доходів і витрат, яку ведуть
фізичні особи - підприємці, крім осіб,
що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять незалежну професійну
діяльність, та Порядку її ведення»,
зареєстрованим 01.10.2013 у Міністерстві
юстиції України за №1686/24218.

Також, вказаним наказом Міністерства
доходів і зборів України від 16.09.2013 за
№481 «Про затвердження форми Книги
обліку доходів і витрат, яку ведуть
фізичні особи - підприємці, крім осіб,
що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять незалежну професійну
діяльність, та Порядку її ведення»
затверджено порядок ведення Книги
обліку доходів і витрат.

При цьому, змістом Книги обліку доходів
та витрат ведення товарних запасів не
передбачено.

Пунктом 5 «Порядку ведення Книги обліку
доходів і витрат», затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№1269 від 26.09.2001, встановлено, що
суб'єктом господарської діяльності до
Книги заносяться такі відомості, як
порядковий номер запису; дата
здійснення операції, пов'язаної з
проведеними витратами і/або отриманим
доходом; сума витрат за фактом їх
здійснення, в тому числі заробітна
плата найманого працівника; сума
вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Таким чином, наведені вище норми
передбачають лише обов'язок позивача
щодо ведення обліку доходів і витрат,
але не обліку товарів за місцем їх
реалізації шляхом ведення Книги обліку
витрат та доходів, на чому наполягає
контролюючий орган, застосовуючи до
позивача спірні штрафні (фінансові)
санкції.

(Аналогічної правової позиції
дотримуються Вищий адміністративний
суд України в ухвалі від 30.06.2011 у справі
№К/9991/1588/11 (а.с.139-140), Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд в
ухвалі від 24.01.2011 у справі №2а-2655/10/0870
(а.с.141-143)).

Судом досліджено пояснення бармена
ОСОБА_4, надані у день здійснення
фактичної перевірки, про те, що Книга
обліку доходів і витрат знаходиться на
руках у приватного підприємця (а.с.122).

Вказані у поясненнях відомості не
суперечать вимогам «Порядку ведення
Книги обліку доходів і витрат, яку
ведуть фізичні особи - підприємці, крім
осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять незалежну професійну
діяльність».

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: 12)
вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно з ст.6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» облік товарних запасів
фізичною особою-підприємцем ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

У ст.20 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» зазначено, що до
суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Визначальною підставою для
застосування фінансових санкцій,
згідно зі ст.20 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операції в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», є встановлення контролюючим
органом факту(-ів) реалізації суб'єктом
господарювання товарів, які не
обліковані у встановленому порядку.

Відповідачем не надано до суду жодного
доказу того, що товари, вказані у
Відомостях про результати перевірки
щодо повноти оприбуткування,
реалізації та фактичних залишків
запасів (алкогольних напоїв),
реалізовувались позивачем.

Також, відповідачем документально не
доведено порушення позивачем
встановленого порядку ведення обліку
товару за місцем реалізації та
зберігання на суму 16519 грн. 20 коп., а
саме: наявності надлишку на суму 4377 грн.
20 коп. та нестачі - 12142 грн. 00 коп.

Так, відповідно до пп.20.1.9 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право:
вимагати під час проведення перевірок
від платників податків, що
перевіряються, проведення
інвентаризації основних засобів,
товарно-матеріальних цінностей,
коштів, зняття залишків
товарно-матеріальних цінностей,
готівки. У разі відмови платника
податків (його посадових осіб або осіб,
які здійснюють готівкові розрахунки
та/або провадять діяльність, що
підлягає ліцензуванню, патентуванню
та/або сертифікації) від проведення
такої інвентаризації або ненадання для
перевірки документів, їх копій (за
умови наявності таких документів)
застосовуються заходи, передбачені
статтею 94 цього Кодексу.

Отже, представники Відповідача-2
повинні були для об'єктивного
з'ясування стану дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами)
відповідно до пп.20.1.9 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України вимагати
під час проведення перевірки від ФОП
ОСОБА_1, як платника податків,
проведення інвентаризації основних
засобів, товарно-матеріальних
цінностей, коштів, зняття залишків
товарно-матеріальних цінностей,
готівки.

Доказів виконання вимог пп.20.1.9 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України
Відповідач-2 не надав.

Отже, відсутні будь-які підстави для
зазначення в Акті фактичної перевірки
№0241/08/01/22/8 від 27.12.2013 про наявність
надлишку на суму 4377 грн. 20 коп. та
нестачі - 12142 грн. 00 коп.

Крім того, Наказом №832 від 18.12.2013 «Про
проведення фактичної перевірки» не
передбачена перевірка стану обліку
запасів ФОП ОСОБА_1

Звідси, працівники Відповідача-2 вийшли
за межі наданих їм наказом повноважень
до перевірки.

Як зазначено у ч.6 ст.19 Господарського
кодексу України, органи державної
влади і посадові особи зобов'язані
здійснювати інспектування та
перевірки діяльності суб'єктів
господарювання неупереджено,
об'єктивно і оперативно, дотримуючись
вимог законодавства, поважаючи права і
законні інтереси суб'єктів
господарювання.

У ч.2 ст.71 КАС України зазначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС
України суд оцінивши докази, які є у
справі, в їх сукупності приходить до
висновку, що податкове
повідомлення-рішення №00026/08/26/22-01
прийнято 07.02.2014 ДПІ у Жовтневому районі
м.Запоріжжя не обґрунтовано, без
урахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, не
розсудливо.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№00026/08/26/22-01, прийняте 07.02.2014 Державною
податковою інспекцією у Жовтневому
районі м.Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області, яким до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано
штрафні (фінансові) санкції у сумі 33038
грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Присудити на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з Державного
бюджету України судові витрати у сумі
182 грн. 70 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили у строк та
порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС
України.

Постанова суду першої інстанції
оскаржується у строк та порядок
встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі
22.09.2014.

Суддя
О.О. Прасов