Справа № 194/1338/14-а(2-а/194/117/4)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" вересня 2014 р.
справа № 194/1338/14-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
соціального захисту населення
Тернівської міської ради
Дніпропетровської області

на постанову Тернівського
міського суду Дніпропетровської
області від 29 липня 2014 р., прийняту у
порядку скороченого провадження,

у справі № 194/1338/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального
захисту населення Тернівської міської
ради Дніпропетровської області

про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

У липні 2014 року позивач звернувся
з позовом до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії
відповідача щодо нарахування та
виплати сум державної допомоги по
догляду за дитиною ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення трирічного
віку за період з 28 січня 2014 року по 30
червня 2014 року включно у розмірі
меншому ніж передбачено ст.43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку
з втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням";

- зобов'язати відповідача
нарахувати державну допомогу по
догляду за дитиною ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення трирічного
віку за період з 28 січня 2014 року по 30
червня 2014 року включно у розмірі
передбаченому ст.43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням", та
забезпечити виплату цих коштів з
урахуванням отриманих сум.

Постановою Тернівського міського
суду Дніпропетровської області від 29
липня 2014 року позов задоволено
частково, а саме:

- визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови позивачу
перерахувати та виплатити державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 28.01.2014р.;

- зобов'язано відповідача
здійснити позивачу перерахування та
нарахування державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 28.01.2014 р. по
30.06.2014 року включно відповідно до
статті 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,

зумовленими народженням або
похованням" в розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, та забезпечити
виплату цих коштів з урахуванням
проведених виплат.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити позивачу
у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач є матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у
відповідача та отримує допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в сумі 130 грн. щомісяця
та є особою, що застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

До дати набрання чинності (1 січня 2008
року) Закону України від 28 грудня 2007 №
107-VI "Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" N
2811-XII від 21.11.1992 року (далі - Закон N 2811-XII),
дія якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, та Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
N 2240-III від 18.01.2001 року (далі - Закон N
2240-III), який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами.

Статтею 43 Закону № 2240-III було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст.15 Закон N 2811-XII
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Пунктом 23 розділу ІІ Закону № 107-VI були
внесені зміни до Закону № 2811-ХІІ. Так,
змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ
його дію поширено на застрахованих
осіб. Ст.15 Закону № 2811-ХІІ зі змінами
було встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень.

Пунктом 25 розділу ІІ Закону № 107-VI було
виключено статті 40-44 із Закону № 2240-III.
Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
Конституційний Суд України визнав
неконституційним пункт 25 розділу II
Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44
Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію зазначені
положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009
року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
передбачено, що у 2009- 2010 роках допомога
при народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми було
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року №
1751. Новий акт уряду на виконання статті
45 Закону № 2154-VI не приймався.

Пунктом 22 Порядку призначення та
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року № 1751 встановлено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50
відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75
відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень.

Оскільки позивач є особою,
застрахованою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на нього
поширюється дія Закону N 2240-III.

У 2011-2014 рр. зміст ст.43 Закону N 2240-III
не змінювався, а її дія не
призупинялася, також у 2011-2014 рр. іншими
законами не встановлювався інший
розмір допомоги по догляду за дитиною
для застрахованих осіб в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, ніж
передбачений ст.43 цього закону.

Частиною другою статті 19
Конституції України встановлено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями частини 4
статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, у 2014 році відповідач мав
здійснювати нарахування та виплату
позивачу допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до ст.43 Закон N 2240-III у
розмірі не менше прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позову в частині вимог за
період з 28.01.2014 р. по 30.06.2014 року.

Однак, ухвалюючи постанову від
29.07.2014 року суд першої інстанції не
врахував наступне.

Постановою Тернівського міського
суду Дніпропетровської області від
27.01.2014 року у справі №194/2670/13-а позов
ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

- визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови позивачу
перерахувати та виплатити державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 20.07.2013 р.;

- зобов'язано відповідача здійснити
позивачу перерахування та нарахування
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 20.07.2013 р. по 27.01.2014 року
включно, відповідно до статті 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням або
похованням" в розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, та забезпечити
виплату цих коштів з урахуванням
проведених виплат;

- зобов'язано відповідача
нараховувати та проводити виплату
позивачу державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 28.01.2014 р. та до
закінчення строку передбаченої ЗУ "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
виплати щомісячно, відповідно до
статті 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням" в розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, та забезпечити
виплату цих коштів з урахуванням
проведених виплат.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
17.04.2014 року апеляційну скаргу
відповідача залишено без задоволення,
а постанову Тернівського міського суду
Дніпропетровської області від 27.01.2014
року у справі №194/2670/13-а.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Суд закриває провадження у справі
якщо є такі, що набрали законної сили,
постанова чи ухвала суду з того самого
спору і між тими самими сторонами. (п.4
ч.1 ст.157 КАС України)

За таких обставин суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду підлягає скасуванню із
закриттям провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 198, 203, 207 КАС
України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Тернівської міської ради
Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Постанову Тернівського міського
суду Дніпропетровської області від 29
липня 2014 року у справі № 194/1338/14-а
скасувати.

Провадження у справі №194/1338/14-а
закрити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
ухвалення та оскарженню відповідно до
ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун