Справа № 826/16206/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі
23 жовтня 2014 року м.
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Огурцов О.П.,
розглянувши позовну заяву
особаСвятошинського районного суду м.
Києва України, ОСОБА_2 Головне
управління Державного казначейства
України в м. Києві провизнання
протиправною діяльності, скасування
ухвал та стягнення моральної шкоди
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Святошинського районного суду м. Києва
України, ОСОБА_2, третя особа Головне
управління Державного казначейства
України в м. Києві, про визнання
протиправною діяльності, скасування
ухвал та стягнення моральної шкоди.
Статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Як вбачається з позовної заяви, позивач
оскаржує дії Святошинського районного
суду м. Києва та ОСОБА_2, який є
суддею вказаного суду, щодо розгляду
справах процесуальні рішення.
Пунктом 4.2 рішення Конституційного
Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001 (справа
щодо конституційності статті 248-3
Цивільного процесуального кодексу
України) визначено, що відповідно до
частини першої статті 124 Конституції
України правосуддя в Україні
здійснюється виключно судами. При
здійсненні правосуддя судді незалежні
і підкоряються лише закону (частина
перша статті 129 Конституції України).
Виключно законами України
визначаються судоустрій і судочинство.
Порядок здійснення правосуддя
регламентується відповідним
процесуальним законодавством України.
Відповідно до частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України компетенція адміністративних
судів щодо вирішення адміністративних
справ поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
Згідно зі статтями 1 та 5 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
правосуддя в Україні здійснюється
виключно судами. Делегування функцій
судів, а також привласнення цих функцій
іншими органами чи посадовими особами
не допускається. Судочинство
здійснюється Конституційним Судом
України та судами загальної
Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 12.06.2009 у
розумінні положень частини 1 статті 2,
пунктів 1, 7, 9 статті 3, статті 17, частини 3
статті 50 Кодексу адміністративного
судочинства України суди та судді при
розгляді ними цивільних,
господарських, кримінальних,
адміністративних справ та справ про
адміністративні правопорушення не є
суб'єктами владних повноважень, які
здійснюють владні управлінські
функції, і не можуть бути відповідачами
у справах про оскарження їх рішень, дій
чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з
розглядом судових справ.
Відповідно до частини першої статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен при
вирішенні питання щодо його прав та
обов'язків має право на справедливий і
відкритий розгляд незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом. У розвиток вказаного
положення Європейський суд з прав
людини в рішенні від 25.02.1993 у справі
«Доббертен проти Франції» зазначив, що
частина 1 статті 6 Конвенції змушує
держави-учасниці організувати їхню
судову систему в такий спосіб, щоб їхні
суди і трибунали виконували кожну зі
своїх функцій (пункт 44), притаманну
відповідній судовій установі.
Таким чином, оскільки позивач оскаржує
дії та рішення Святошинського
районного суду м. Києва та ОСОБА_2, який
є суддею вказаного суду, вчинені та
прийняті у зв'язку з розглядом справ, то
у даному випадку вказані особи не є
суб'єктами владних повноважень, які
здійснюють владні управлінські
функції, а тому не можуть бути
відповідачами у даній справі.
Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 109 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
відмови у відкритті провадження в
частині позовних вимог щодо визнання
протиправною діяльності щодо розгляду
прийнятих в зазначених справах.
Щодо позовної вимоги стягнути за
рахунок держаного бюджету на користь
позивача, в рахунок відшкодування
моральної шкоди 8 500 000,00 грн., суд
Згідно з частиною другою статті 21
Кодексу адміністративного судочинства
України вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Враховуючи те, що разом з вимогою про
стягнення моральної шкоди позивачем не
заявлено вимогу вирішити
публічно-правовий спір, суд дійшов
висновку, що зазначений спір в частині
стягнення моральної шкоди 8 500 000,00 грн.
не підсудний Окружному
адміністративного суду міста Києва, а
повинен розглядатись місцевим
загальним судом.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 109 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя відмовляє
у відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 109 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Відмовити у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Святошинського районного суду м. Києва
України, ОСОБА_2, третя особа Головне
управління Державного казначейства
України в м. Києві, про визнання
протиправною діяльності, скасування
ухвал та стягнення моральної шкоди.

2. Роз'яснити позивачу, що позовні
вимоги в частині стягнення моральної
шкоди у розмірі 8500000,00 грн. віднесено до
юрисдикції відповідного місцевого
загального суду.

3.Ухвалу про відмову у відкритті
провадження в адміністративній справі
разом із позовною заявою та усіма
доданими до неї документами
невідкладно надіслати позивачу.

4.Повторне звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
ухвала набирає законної сили після
закінчення строку для її апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом п'яти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
О.П. Огурцов