Справа № 804/13750/14
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представника відповідача - 2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
"Дніпропетровський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою" до
Криничанської міжрайонної державної
фінансової інспекції; Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області, третя особа
на стороні позивача: Управління
Держземагенства у Петриківському
районі Дніпропетровської області про
визнання протиправною та скасування
вимоги від 14.07.2014р. № 710-13/482,-
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Державного
підприємства «Дніпропетровський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» до
Криничанської міжрайонної державної
фінансової інспекції, третя особа на
стороні позивача: Управління
Держземагенства у Петриківському
районі Дніпропетровської області, в
якому позивач просить визнати
протиправною та скасувати вимогу
Криничанської міжрайонної державної
фінансової інспекції Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області від 14.07.2014р.
№ 710-13/482.
В обґрунтування позову зазначено, що
відповідачем-1 проведено зустрічну
звірку Державного підприємства
«Дніпропетровський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою»,
якою встановлені порушення чинного
законодавства та вимогою зобов'язано
усунути. Позивач вважає, що відомості,
викладені у довідці є такими, що не
відповідають дійсності, а вимоги
викладені в листі від 14.07.2014р. № 710-13/482, є
протиправними та підлягають
Представник відповідача-2 надав суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що фахівці фінансової інспекції при
проведенні вищезгаданої перевірки
діяли в рамках чинного законодавства
та встановлені порушення
підтверджуються матеріалами
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, просив
розглянути справу без його участі та
наполягав на задоволенні позовної
Представник відповідача-1 в судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи.
Представник відповідача-2 в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив в задоволенні позову відмовити.
Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, просив
розглянути справу без його участі.
В судовому засіданні представник
відповідача - 2 заявив клопотання про
заміну неналежного відповідача на
належного, відповідно до вимог ч. 1 ст. 52
КАС України, але представник позивача в
своїй письмовій заяві заперечував
проти заміни відповідача.
У зв'язку з чим, судом на підставі ч. 3 ст.
52 КАС України, ухвалою
від 29.09.2014 року було залучено в якості
другого відповідача - Державну
фінансову інспекцію в
Дніпропетровській області.
Заслухавши пояснення представника
відповідача - 2, дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.
На підставі направлень на проведення
зустрічної звірки від 28.05.2014р. № 137,
виданого начальником Криничанської
МДФІ Хорольською В.О., проведено
зустрічну звірку з питання
документального підтвердження виду,
обсягу і якості операцій відділу
Держземагентства у Петриківському
районі із Державним підприємством
«Дніпропетровський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою» за
період з 01.01.2013р. по 01.03.2014 р.
Зустрічну звірку проведено в ході
позапланової перевірки відділу
Держземагентства у Петриківському
районі, за період з 01.01.2013р. по 01.03.2014
року, що проводилась Криничанською
МДФІ відповідно до абзацу другого
пункту 4 Порядку проведення перевірок
державних закупівель Державною
фінансової інспекцію та її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.2013р. № 631,
підпункт 2 пункту 11 та підпункту 1
пункту 12 постанови Кабінету Міністрів
України від 01.03.2014р. № 65 «Про економію
державних коштів та недопущення втрат
В ході перевірки Криничанською
міжрайонною державною фінансовою
інспекцією встановлено ряд порушень,
які відображені в довідці №710-22/68-з від
На підставі акту ревізії від 06.06.2014 року
№ 710-56/32, відносно відділу
Держземагентства у Петриківському
районі, та з урахуванням висновків
довідки №710-22/68-з від 30.05.2014 року,
відносно Державного підприємства
«Дніпропетровський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою»,
відділу Держземагентства у
Петриківському районі пред'явлена
вимога № 710-13/482 від 14.07.2014 року про
усунення виявлених ревізією порушень.
В п. 12 ст. 10 Закону України «Про основні
засади державного фінансового
контролю в Україні» передбачено право
органу державного фінансового
контролю на проведення у суб'єктів
господарювання які мали правові
відносини з підконтрольною установою
зустрічні звірки з метою
документального підтвердження виду,
обсягу і якості операцій та
розрахунків що здійснюються між ними
для з'ясування їх реальності та повноти
відображення в обліку підконтрольної
Згідно п. 3 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, який затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.04.2006 р. № 550 (далі Порядок),
зустрічна звірка - це метод
документального підтвердження у
суб'єктів господарювання які мали
правові відносини з підконтрольною
установою, виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків, що
здійснювались між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку підконтрольної установи.
Згідно з п.23 Порядку, з метою
підтвердження виду, обсягу операцій та
розрахунків для з'ясування їх
реальності та повноти відображення в
обліку об'єкта контролю, контролюючими
органами можуть проводитися зустрічні
звірки на підприємствах, в установах та
організаціях. Для проведення
зустрічної звірки посадовій особі
контролюючого органу видається
направлення встановленого Мінфіном
зразка за підписом керівника,
скріпленим печаткою відповідного
контролюючого органу. За результатами
зустрічної звірки складається у
чотирьох примірниках довідка, перший,
другий та третій примірники якої,
долучаються до відповідних
примірників акта ревізії. Четвертий
примірник довідки складається для
підприємства (установи чи організації),
на якому проводилася зустрічна звірка.
Підписання та вручення підприємству
(установі чи організації) довідки
зустрічної звірки здійснюється у тому
ж порядку, який визначений для акта
Як вбачається зі змісту п. 26 Порядку,
зустрічна звірка проводиться шляхом
документального і фактичного
дослідження виду, обсягу операцій
проведених між суб'єктом
господарювання та об'єктом контролю
підконтрольною установою.
Суд зазначає, що загальне поняття акта
ревізії наведено у п.3 Постанови
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006р.
№550 «Про затвердження Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами», згідно з
яким, акт ревізії - документ, який
складається посадовими особами
контролюючого органу, що проводили
ревізію, фіксує факт її проведення та
результати. Заперечення, зауваження до
акта ревізії (за їх наявності) та
висновки на них, є невід'ємною частиною
У цьому випадку акт ревізії, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта ревізії, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії в розумінні
ч.1 ст.17 КАС України.
За змістом ч.1 ст.13 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» №2939-XII,
дії або бездіяльність посадових осіб
органу державного фінансового
контролю можуть бути оскаржені в
судовому або адміністративному
Диспозиція цієї статті передбачає
оскарження дій службової особи, які
пов'язані з порушенням порядку
проведення перевірки (ревізії),
наприклад, із порушенням трудового
розпорядку такою особою під час
проведення ревізії; дій, які полягають
у перевищенні повноважень службовою
особою щодо обмеження прав у
можливості ознайомлення з
результатами контрольного заходу,
(ревізії); дій щодо проведення ревізії
без установлених законом підстав
та/або з порушенням чинного
законодавства, тощо.
Дії службової особи щодо включення до
акта певних висновків не можуть бути
предметом розгляду в суді, оскільки,
відповідно до п.3 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, заперечення, зауваження до
акта ревізії (за їх наявності) та
висновки на них, є невід'ємною частиною
акта. Це свідчить про те, що дії,
пов'язані з включенням до акта
висновків, є обов'язковими, тоді як самі
висновки такими не є.
Обов'язковою ознакою дій суб'єкта
владних повноважень, які можуть бути
оскаржені до суду, є те, що вони
безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Висновки,
викладені в акті, не породжують
обов'язкових юридичних наслідків.
Водночас, судження контролюючого
органу про нікчемність окремих угод, є
висновками тільки контролюючого
органу, зазначення яких, в акті
перевірки не суперечить чинному
законодавству. Такі твердження акта
можуть бути підтверджені або
спростовані судом у разі спору про
законність рішень, дій, в основу яких
покладені згадувані висновки акта.
Отже, предметом оскарження відповідно
до ст.13 Закону України «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» №
2939-XII, є дії чи бездіяльність службових
осіб, якщо вони обмежують чи порушують
права, свободи чи законні інтереси
Суд вважає, що позивачем не було
доведено належними доказами
протиправності дій посадових осіб
відповідача в їх праві щодо складання
довідки зустрічної звірки.
Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні",
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю, є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.
Прийняття вимоги органом державної
фінансової інспекції, є засобом
реалізації наданих суб'єкту владних
повноважень функцій, що застосовується
у разі виявлення порушення вимог
чинного законодавства об'єктом
Отже, прийнята відповідачем-1 вимога є
правовим актом індивідуальної дії,
оцінка правомірності якої
здійснюється за правилами Кодексу
адміністративного судочинства
Проте, як пояснив під час розгляду
справи представник відповідача - 2,
об'єктом контролю, є відділ
Держземагенства у Петриківському
районі, саме його було зобов'язано
усунути порушення, виявлені ревізією.
Порушення допущено начальником
відділу Держземагентства у
Петриківському районі Тягло С.П. в
період з 01.01.2013р. по 25.11.2013р., заступником
начальника Стрелкіним О.О., якими
підписано акти приймання-передачі
Вони, в свою чергу, не оскаржили до суду
вимогу від 14.07.2014р. № 710-13/482.
За приписами ст. 8 Конституції України
звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується. Крім
того, ст. 55 Конституції України
встановлено, що кожному гарантується
право на оскарження в суді рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових чи службових
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 25 листопада 1997 року №
6-зп "Щодо офіційного тлумачення
частини другої статті 55 Конституції
України та статті 248-2 Цивільного
процесуального кодексу України"
частину другу статті 55 Конституції
України необхідно розуміти так, що
кожен громадянин України, іноземець,
особа без громадянства має гарантоване
державою право оскаржити в суді
загальної юрисдикції рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія
чи бездіяльність порушують їхні права
і свободи або перешкоджають здійсненню
цих прав і свобод, а тому, потребують
правового захисту в суді.
Тобто, умовою для звернення особи до
суду з позовом щодо оскарження рішення,
дії чи бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб є наявність у позивача
переконання в порушенні його прав або
свобод чи в існуванні перешкод у
здійсненні цих прав. Таким чином, якщо
особа вважає, що її суб'єктивне право у
певних правовідносинах не може бути
реалізованим належним чином, або на неї
протиправно поклали певний обов'язок,
така особа має право звернутися за
судовим захистом. У разі відповідного
звернення особи, суд повинен
розглянути питання щодо наявності
порушення суб'єктивного права заявника
у конкретних правовідносинах і на
підставі цього розв'язати спір.
Реалізуючи передбачене ст. 55
Конституції України, право на судовий
захист, звертаючись до суду, Державне
підприємство «Дніпропетровський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» вказало у позові
власне суб'єктивне уявлення про
порушене право, охоронюваний інтерес
та спосіб його захисту. Вирішуючи спір,
суд надає об'єктивну оцінку наявності
порушеного права чи інтересу на момент
звернення до адміністративного суду, а
також визначає, чи відповідає обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права тим, що передбачені
законодавством, та чи забезпечить
такий спосіб відновлення порушеного
права позивача. Відсутність порушеного
права чи невідповідність обраного
позивачем способу його захисту
способам, визначеним законодавством,
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 23 червня 1997 року № 2-зп в
справі № 3/35-313 вказано, що "за своєю
природою ненормативні правові акти, на
відміну від нормативних, встановлюють
не загальні правила поведінки, а
конкретні приписи, звернені до
окремого індивіда чи юридичної особи,
застосовуються одноразово й після
реалізації вичерпують свою дію".
В пункті 5 Рішення Конституційного Суду
України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в
справі № 1-10/2008 вказано, що при
визначенні природи "правового акту
індивідуальної дії" правова позиція
Конституційного Суду України
ґрунтується на тому, що "правові акти
ненормативного характеру
(індивідуальної дії)" стосуються
окремих осіб, "розраховані на
персональне (індивідуальне)
застосування» і після реалізації
вичерпують свою дію.
Як зазначалося судом вище,
Криничанською міжрайонною державною
фінансовою інспекцією у відповідності
до норм законодавства проводилася
ревізія фінансово-господарської
діяльності відділу Держземагенства у
Петриківському районі, саме
оскаржувана вимога, також, спрямована
на адресу відділу Держземагенства у
Петриківському районі, і тому, з огляду
на вищенаведені вимоги законодавства,
вона є обов'язковою для виконання лише
об'єктом контролю, тобто, відділом
Держземагенства у Петриківському
районі. Зважаючи на те, що оскаржувана
вимога спрямована на адресу відділу
Держземагенства у Петриківському
районі, то вона сама по собі не створює
будь-яких прав чи обов'язків для
позивача у справі.
Таким чином, право позивача не може
бути відновлено шляхом визнання
протиправною та скасування вимоги
Криничанської міжрайонної державної
фінансової інспекції Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області від 14.07.2014р.
№ 710-13/482.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких, спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто, протягом
розумного строку.

Статтею 11 КАС України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Також, суд зауважує, що відповідно до ч.
2 ст. 71 КАС України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії.

Згідно із ст. 86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Вирішуючи питання щодо судового збору,
суд зазначає наступне.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі відмови в
задоволенні позову, судові витрати не
присуджуються на користь сторони з
державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова або
службова особа).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» 3674-VI
від 08.07.2011р., ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно до ч. 3 ст. 4 вказаного Закону
України, під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем, відповідно до вимог ч. 3 ст. 4
Закону України «Про судовий
збір»,сплачено частково судовий збір в
розмірі 73,08 грн.

В зв'язку з тим, що в задоволенні позову
позивачу відмовлено, сума судового
збору в розмірі 4 798, 92 грн. підлягає
стягненню з Державного підприємства
"Дніпропетровський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою" до
державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України, при
вирішенні справи по суті, суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково, чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково.

В даному випадку, перевіривши юридичну
та фактичну обґрунтованість висновків
відповідачів, оцінивши докази суб'єкта
владних повноважень на підтвердження
правомірності своїх рішень та дій і
докази, надані позивачем, суд приходить
до висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122,
159-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Державного підприємства
"Дніпропетровський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою" до
Криничанської міжрайонної державної
фінансової інспекції; Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області, третя особа
на стороні позивача: Управління
Держземагенства у Петриківському
районі Дніпропетровської області про
визнання протиправною та скасування
вимоги від 14.07.2014р. № 710-13/482 - відмовити
повністю.

Сягнути з Державного підприємства
"Дніпропетровський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою" на
користь державного бюджету України
решту судового збору в сумі 4 798, 92 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови, відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя Постанова не набрала
законної сили 06.10.14 Суддя З оригіналом
згідно Помічник судді
І.О. Лозицька І.О.
Лозицька
Ф.В.Рагімов