Справа № 872/17730/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2014 рокусправа № 811/844/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Титан-Ойл"
на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 28
жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Титан-Ойл"
до Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про визнання відсутності повноважень
та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Титан-Ойл" до
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про визнання відсутності повноважень
та скасування податкового
повідомлення-рішення - задоволено
частково: визнано відсутність
повноважень (компетенції) у
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби із
самостійного визнання недійсними
(нікчемними) правочинів ТОВ "Титан-Ойл"
за липень 2012 року з постачальником ТОВ
"Приємна пропозиція", згідно акта
№338/22/36812455 від 29.10.2012 року, складеного за
результатами проведення позапланової
документальної перевірки ТОВ
"Титан-Ойл" з питань дотримання вимог
податкового законодавства в частині
правомірності нарахування податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ТОВ "Приємна
пропозиція" за період з 01.07.2012 року по
31.07.2012 року. В задоволенні іншої частини
позовних вимог позивача відмовлено.

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Титан-Ойл", не
погодившись з вищезазначеною
постановою суду подало апеляційну
скаргу, у якій просить оскаржувану
постанову суду першої інстанції
скасувати в частині незадоволених його
позовних вимог.

Відповідач своїм правом на апеляційне
оскарження не скористався і не
оскаржив рішення суду першої інстанції
в частині задоволених позовних вимог
позивача. У разі часткового оскарження
судового рішення, суд апеляційної
інстанції не має права робити правові
висновки щодо неоскарженої частини
судового рішення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
у період з 25.10.2012 року по 29.10.2012 року
посадовими особами Знам'янської ОДПІ
проведена позапланова документальна
перевірка ТОВ "Титан-Ойл" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині правомірності
нарахування податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ТОВ "Приємна пропозиція" за період з
01.07.2012 року по 31.07.2012 року, за
результатами якої складено акт
№338/22/36812455 від 29.10.2012 року.

У акті перевірки зафіксовано наступні
порушення ТОВ "Титан-Ойл": п.180.1 ст.180,
п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.188.1 ст.188, п.198.1,
п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України та
порушено ч.1 ст.203, ст.ст.215, 228, 662, 655, 656 ЦК
України в частині недодержання в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
(п.5 ст.203 ЦК України) при обсягах
придбання та продажу, які є недійсними
встановлено заниження податку на
додану вартість у сумі 316644 грн. у т.ч. за
липень 2012 р.- 316644 грн..

На підставі акту перевірки,
Знам'янською ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення форми "Р" від
12.11.2012 року №, яким позивачеві
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 474966 грн., в тому числі 316644
грн. за основним платежем та 158322 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Правомірність та обґрунтованість
податкового повідомлення-рішення,
прийнятого на підставі акту перевірки,
є предметом спору, переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
відмовляючи у задоволенні частини
позовних вимог позивача щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення від 12.11.2012 року
№, суд першої інстанції виходив з
того, що податковим органом в повній
мірі доведено обґрунтованість своїх
висновків, викладених в акті перевірки
та правомірність прийнятого ним
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення на підставі
такого акту перевірки.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до вимог п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 р.
№996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" (далі -
Закон України №996-XIV) передбачено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Враховуючи викладене, для
підтвердження даних податкового
обліку необхідно брати до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України №996-XIV
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

У відповідності до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит визначено як
суму, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) в необоротних
активів на митну територію України за
договорами оперативного фінансового
лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

За приписами п. 198.2 ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

У відповідності до п. 198.6 ст. 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами
матеріального права, визначено
підстави для формування платником
податків податкового кредиту з податку
на додану вартість і до таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, сплата податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт сплати податку на додану
вартість має підтверджуватися
відповідними податковими накладними,
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що позивач у перевіряємому
періоді мав взаємовідносини з ТОВ
"Приємна пропозиція".

Так, судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 31.07.2012 року між
ТОВ "Приємна пропозиція" та ТОВ
"Титан-Ойл" був укладений договір
поставки паливно-мастильних
матеріалів №85 (т.1 а.с.61).

На виконання цього договору ТОВ
"Приємна пропозиція" за документами
поставила 70000 л бензину А-80, 20000 бензину
А-95, 30000 л бензину А-92, дизпалива в
кількості 63601 л, що підтверджується
рахунками-фактурами №85,86,87,88,
видатковими накладними №85,86,87,88,
товаро-транспортними накладними від
31.07.2012 року, податковими накладними (т.1
а.с.62-79).

На підтвердження місця зберігання ПММ,
позивач надав договір зберігання який
уклав з ПП "Елегія" від 01.01.2011 року, акт
приймання-передачі ПММ від 31.07.2011 року,
рахунок-фактуру, акт здачі-прийняття
робіт, податкову накладну (т.1 а.с.80-82,
243-246).

Доказами транспортування пального є
угоди про оренду транспортного засобу
з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідні
дозвільні документи на перевозку ПММ
(т.1 а.с.247-249), (т.2 а.с.1-22).

На підтвердження реалізації ПММ іншим
суб'єктам господарювання позивач надав
копії договорів купівлі-продажу,
видаткові накладні, акти
здачі-прийняття робіт,
товаро-транспортні накладні,
довіреності, видаткові та податкові
накладні (т.1 а.с.88-226).

Позивачем також надані: ліцензія на
надання послуг з перевезення пасажирів
і небезпечних вантажів автомобільним
транспортом, ліцензійні картки (т.1
а.с.237-238).

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з договору поставки №85 від 31.07.2012
р. укладеного між позивачем та ТОВ
"Приємна пропозиція", слід зазначити, що
в ньому відсутні істотні умови: не
вказано місце відвантаження ПММ, не
конкретизовано предмет договору (чи
бензин, чи дизпаливо). Разом з тим,
позивачем не було надано, як під час
перевірки так і до суду, платіжних
документів, що не підтверджує факт
проведення розрахунків, хоча згідно з
п.4.2 Договору розрахунки за кожну
поставлену партію здійснюються в
безготівковому порядку на протязі 30
днів після отримання товару покупцем
(т.1 а.с.61).

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що позивачем не надано жодних
документів, які б свідчили про факт
транспортування придбаного бензину та
дизпалива від ТОВ "Приємна пропозиція"
до м. Кіровограда та про факт
завантаження (розвантаження) ТОВ
"Титан-Ойл". Отже, залишається
невстановленим, яким чином ПММ від ТОВ
"Приємна пропозиція" були доставлені в
м. Кіровоград.

Дослідивши надані позивачем до суду
подорожні листи вантажних автомобілів,
колегія суддів зазначає, що вони
належним чином не оформлені, а саме у
них відсутні відмітки
вантажовідправника, з якої саме
нафтобази, куди (місце призначення) і
яке паливо відправлялось. Крім цього,
вказані листи були відсутні у позивача
на момент перевірки Знам'янською ОДПІ
(т.1, а.с.232-235).

Виходячи зі змісту товаро-транспортних
накладних на перевозку ПММ від 31.07.2012
року, судом встановлено, що в один день
автомобілем (держ. номер НОМЕР_1 з
причепом НОМЕР_2 водій ОСОБА_33),
перевозились 36000 л дизпалива та 30000 л
бензину А-92 (т.1, а.с.73-74), що не відповідає
технологічним вимогам, оскільки
цистерни повинні проходити обробку
після перевозки різних видів палива.

Згідно з положеннями Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
14.10.1997 року №363 товарно-транспортна
накладна єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

За приписами частини 1 статті 71 КАС
України визначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,

Так, беручи до уваги те, що доказів
транспортування ПММ суду не надано, з
урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів критично оцінює надані
позивачем докази та не вважає їх
беззаперечним доказом реальності
господарських операцій з придбання
товару у ТОВ "Приємна пропозиція".

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів робить висновок про те, що
податковим органом вірно обраховано
позивачу суму збільшеного зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
474966 грн., в тому числі 316644 грн. за
основним платежем та 158322 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Згідно до п.п. 1,3 ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Отже, проаналізувавши вищевикладені
обставини справи та правовідносини, що
їм відповідають та оцінивши докази
надані сторонами по справі у їх
сукупності, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції та вважає, що податкове
повідомлення-рішення № від 12.11.2012
року прийняте Знам'янською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Кіровоградської області ДПС,
відповідає п.п. 1,3 ч. 3 ст. 2 КАС України,
оскільки винесене відповідачем на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачений законодавством, з
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, з
огляду на це, в задоволенні частини
позовних вимог позивача щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 12.11.2012
року слід відмовити.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Титан-Ойл"
- залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко