Справа № 310/5770/14-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 рокусправа № 310/5770/14-а
(2а/310/197/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна А.О.
Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську адміністративну
справу за апеляційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
м.Бердянську та Бердянському районі
Запорізької області на постанову
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 27 серпня 2014
року у справі №310/5770/14-а за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м.Бердянську та Бердянському
районі Запорізької області про
визнання незаконними та зобов'язання
вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 липня 2014 року звернулась до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
м.Бердянську та Бердянському районі
Запорізької області, згідно якого
просить визнати незаконною
бездіяльність відповідача щодо
нарахування підвищення до пенсії у
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
різницю у період з 01 січня 2014 року по
день постановлення рішення, з
урахуванням проведених виплат..

В обґрунтування свої вимог позивач
зазначає, що вона віднесена до
категорії діти війни та відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" їй повинна виплачуватись
щомісячна соціальна допомога у розмірі
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком. Законом Украни "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" не визначено
жодних обмежень щодо застосування
положень статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", тому
позивач вважає, що соціальна допомога
як дитині війни з 01 січня 2014 року їй
виплачувалась у розмірі нижчому ніж це
передбачено чинним законодавством
України.

Постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 27 серпня 2014 року прийнятою
у порядку скороченого провадження
позов задоволено частково. Визнано
неправомірною бездіяльність
відповідача щодо виплати позивачу у
неповному обсязі державної соціальної
допомоги як дитині війни на підставі
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити позивачу державну соціальну
допомогу як дитині війни у
відповідності до статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
визначеної відповідно до частини 1
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за період з 26 січня 2014
року по 02 серпня 2014 року з урахуванням
проведених виплат.

Постанова суду мотивована тим, що під
час нарахування та виплати позивачу
державної соціальної допомоги як
дитині війни за період з 26 січня 2014 року
по 02 серпня 2014 року проведено в
порушення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" та
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Не погодившись з постановою суду,
відповідач оскаржив її до
апеляційного суду з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права. Просить скасувати
постанову суду першої інстанції та та
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що
правомірність дій Пенсійного фонду
України підтверджена Законом України
від 31 липня 2014 року "Про внесення змін
до Закону України "Про державний бюджет
України на 2014 рік", яким встановлено, що
норми і положення статей 5 та 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік, а
тому при вирішенні цієї справи повинні
бути застосовані вимоги постанови
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2011 року "Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення".

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що позивач
відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" має статус дитини війни, що
підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні і має право
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Правомірність та обґрунтованість
вказаних дій відповідача є предметом
спору переданного на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскаржуваної
постанови, виходить з наступного.

У 2008 році дія статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
відновлена рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року
та в подальшому не призупинялася.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" не було визначено
жодних обмежень щодо застосування
положень ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
редакції від 1 січня 2006 року.

Тому, застосування відповідачем
положень постанови Кабінету Міністрів
України 28 грудня 2011 року щодо
визначення розміру підвищення пенсії є
безпідставним, оскільки розмір
підвищення пенсії визначений Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни", який має вищу юридичну силу, ніж
постанова Кабінету Міністрів України.

На час виникнення спірних відносин
розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", згідно з якою мінімальна
пенсія за віком дорівнює розміру,
визначеному законом, прожиткового
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність.

За ст. 2 Закону України "Про прожитковий
мінімум" прожитковий мінімум
застосовується, крім іншого, для
встановлення розмірів мінімальної
пенсії за віком. Відповідно до ст. 7
Закону України "Про державний бюджет
України на 2014 рік" було встановлено на
2014 рік прожитковий мінімум в
розрахунку на місяць на особу, що
втратила працездатність: з 1 січня - 949
грн.

З 03 серпня 2014 року набрав чинності
Закон України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31.07.2014 року,
відповідно до якого у 2014 році норми і
положення ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та в розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджету Пенсійного фонду
України на 2014 рік.

Враховуючи вищевикладене з 03.08.2014 року
розмір соціальної державної допомоги
встановлюється та регулюється
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення».

Таким чином суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що Законом України "Про
державний бюджет України на 2014 рік"
питання щодо застосування статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України врегульовано лише після
внесення відповідних змін, а саме з 03
серпня 2014 року, а тому під час
нарахування та виплати позивачу
державної соціальної допомоги як
дитині війни за період з 26 січня 2014 року
по 02 серпня 2014 року проведено в
порушення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" та
статі 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду цієї
справи об'єктивно, повно та всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, дав їм
правильну юридичну оцінку і ухвалив
законне, обґрунтоване рішення без
порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у цій справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
м.Бердянську та Бердянському районі
Запорізької області - залишити без
задоволення, а постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 27 серпня 2014 року у справі
№310/5770/14-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко