Справа № 279/5498/14-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"27" жовтня 2014 р.
Справа № 279/5498/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області на постанову Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від "18" серпня 2014 р. у справі за
позовом ОСОБА_3 до Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Житомирській
області про визнання дій
неправомірними, скасування постанови
державного виконавця, зобов'язання
вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Житомирській області про визнання
протиправними дій державного
виконавця, скасування постанови
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Житомирській
області про закінчення виконавчого
провадження та зобов'язання Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Житомирській
області поновити виконавче
провадження.

Постановою Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 18.08.2014р. позов задоволено.
Визнано неправомірними дії головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Житомирській
області. Скасовано постанову ВП №29070747
від 19.06.2014р. про повернення виконавчого
листа стягувачеві. Зобов'язано Відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Житомирській
області відновити виконавче
провадження та вчинити необхідні дії
по виконанню рішення суду.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області звернулось до суду апеляційної
інстанції зі скаргою. Просить вказану
постанову скасувати через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та постановити
нове рішення, яким у задоволенні
позову відмовити.

В судове засідання сторони не
з'явилися. Про розгляд справи
повідомлені належним чином. Суд вважає
за можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, у
відповідності до ст. 197 КАС України.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у апеляційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Житомирського апеляційного
адміністративного суду України дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Відповідно до частини 3 статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідачем у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Органами державної виконавчої служби
згідно зі статтею 3 Закону України "Про
державну виконавчу службу" є:
Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
до складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень; районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції.

Таким чином, оскільки наведений
перелік органів державної виконавчої
служби є вичерпним та не підлягає
розширеному тлумаченню, відповідачами
можуть бути лише перераховані органи
державної виконавчої служби у зв'язку з
тим, що структурні підрозділи органів
державної виконавчої служби: відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
відділи примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі - не визначені
Законом України "Про державну
виконавчу службу", як самостійні органи
державної виконавчої служби, що
виключає можливість їхньої участі, як
відповідачів у таких справах.

Суд першої інстанції не звернув увагу
на те, що у розумінні названих норм
закону відділ примусового виконання
рішень ДВС Головного управління
юстиції у Житомирській області не є
належним відповідачем у даній справі.

Разом з тим, судом апеляційної
інстанції встановлено, що постановою
суду та відповідно до виконавчого
листа (а.с.8 №2-а-2305/2011) зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Коростенської
райдержадміністрації здійснити
нарахування та виплатити ОСОБА_3
доплату у розмірах,
визначенихст.ст.37,39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
28.09.2010р. по 01.01.2011р. з урахуванням
виплачених коштів за вказаний період.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Житомирській
області від 19.06.2014р. виконавчий лист
повернуто стягувачу, в зв'язку з
виникненням обставин, що виключають
можливість подальшого виконання
рішення суду органами державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пленум Вищого адміністративного суду
України в п. 18 постанови № 3 від 13.12.2010
року "Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби " (із внесеними змінами і
доповненнями) роз'яснив:

"Державний виконавець зобов'язаний
здійснювати необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом (стаття 11 Закону України
"Про виконавче провадження").

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, про
те, що посилання державного виконавця
на п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження», як на підставу
закінчення виконавчого провадження є
безпідставним.

Так, відповідачем не було здійснено
усіх можливих вичерпних заходів
виконання судового рішення. В
матеріалах справи відсутні докази щодо
звернення державного виконавця до суду
з поданням про відстрочку чи
розстрочку виконання судового рішення
з огляду на відсутність у боржника
коштів для виконання судових рішень.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
відповідача на те, що ст.263 КАС України,
яка кореспондується із ст.36 Закону
України "Про виконавче провадження" і
якою врегульовано порядок
відстрочення виконання судових рішень
у адміністративних справах, саме й
передбачена законодавцем при
виникненні певних обставин у
виконавчому провадженні, з метою
створення оптимальних умов для
належного та якісного виконання
судового рішення. Неприпустимим, на
думку суду, у розумінні даної норми, є
тлумачення можливості внесення
подання державним виконавцем, як право
(бажання чи небажання), оскільки у
даному випадку державний виконавець
повинен внести таке подання, за
наявності певних обставин і у випадку,
коли сторони виконавчого провадження
таким правом не скористались.

Статтею 89 згаданого Закону
встановлено, що у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника, у разі повторного
невиконання рішення державний
виконавець звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Однак, відповідач суду першої
інстанції доказів щодо накладення на
боржника штрафу відповідно до статті 89
Закону та щодо звернення з поданням до
правоохоронного органу для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом не
надав.

Відповідно до підпунктів 1,3 частини 3
статті 2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій, бездіяльності
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють,
серед іншого, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення.

При розгляді справи встановлено, що
відповідач діяв не на підставі та не у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України, ним не доведено
правомірності винесення постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачеві.

Слід також зазначити, що згідно з
положеннями ч.5 ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Приписами ст.19 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод, що
ратифікована Україною 17.07.1997 року,
передбачено, що для забезпечення
дотримання Високими Договірними
Сторонами, однією з яких є Україна,
їхніх зобов'язань за Конвенцією та
протоколами до неї, створюється
Європейський суд з прав людини. Він
функціонує на постійній основі.

Статтею 46 зазначеної Конвенції
передбачено, що Високі Договірні
Сторони зобов'язуються виконувати
остаточні рішення Суду в будь-яких
справах, у яких вони є сторонами.

Як зазначено в п. 29 рішення
Європейського суду з прав людини від
13.07.2006 року у справі "Васильєв проти
України" виконання рішення щодо
боржника залишається обов'язком
держави.

Боржником у даній справі виступає
держава, яка в особі компетентного
органу повинна повернути борг
позивачу. Відтак, відсутність
бюджетних коштів не може бути
підставою для невиконання судового
рішення, яке набрало законної сили.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що постанова
про повернення виконавчого документа
стягувачеві є передчасною, тому
підлягає скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
судового рішення. Постанову суду
першої інстанції прийнято з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для її
скасування відсутні.

Ухвалою судді Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 10.10.2014 року відстрочено сплату
судового збору до винесення рішення по
справі. Оскільки апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, судовий збір
підлягає стягненню з апелянта
(Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області) у розмірі 36,54 грн.
за наступними реквізитами: рахунок
1002, найменування отримувача УДКСУ
у м. Житомирі, банк отримувача ГУДКСУ у
Житомирській області, МФО 811039, код
ЄДРПОУ отримувача 38035726, код
класифікації доходів бюджету 22030001,
призначення платежу: судовий збір за
позовом ____ ( П.І.Б. чи назва установи,
організації позивача), ЖААС, код 37446362,
код платника - платником судового збору
- юридичною особою зазначається код
ЄДРПОУ.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області залишити без задоволення, а
постанову Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від "18" серпня 2014 р. без змін.

Стягнути з Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області в дохід Державного бюджету
України судовий збір в розмірі 36,54 грн.
на рахунок 1002, найменування
отримувача УДКСУ у м. Житомирі, банк
отримувача ГУДКСУ у Житомирській
області, МФО 811039, код ЄДРПОУ отримувача
38035726, код класифікації доходів бюджету
22030001, призначення платежу: судовий збір
за позовом ЖААС, код 37446362, код платника
- платником судового збору - юридичною
особою зазначається код ЄДРПОУ.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
І.Г. Охрімчук

судді:
Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,11500

3- відповідачу/відповідачам:
Управління державної виконавчої
служби підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Житомирській області м-н.
Соборний,1,м.Житомир,10014

4- Відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
Головного управління юстиції в
Житомирській області , 10014, м.Житомир,
майдан Соборний, 1. - ,