Справа № 2а-204/11/0423
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2013-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2013 рокусправа № 2а-204/11/0423

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Суховарова А.В.

суддів: Лукманової О.М.
Божко Л.А.

за участю секретаря
судового засідання: Троянова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Магдалинівського
районного суду Дніпропетровської
області від 01.07.2011 у справі №2-а-204/11/0423
за позовом ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради та Департаменту
житлово-комунального господарства і
капітального будівництва
Дніпропетровської міської ради про
зобов'язання підготувати документ і
прийняти рішення про переведення
квартири в нежилий фонд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.11.2009 звернулася до суду з
позовом, в якому, з урахуванням
остаточних уточнень, просила:

- визнати нечинним спонукання Позивача
посадовими особами відповідача-2
додатково надати до органу місцевого
самоврядування згоди мешканців
суміжних квартир, з їх завіреними
підписами щодо реконструкції квартири
№1 по вул. Плєханова в
м.Дніпропетровську;

- визнати такою, що не відповідає нормам
чинного законодавства України, відмову
Відповідача-2 від підготування проекту
рішення виконкому Дніпропетровської
міської ради про переведення жилої
квартири АДРЕСА_1 в нежилий фонд;

- визнати дії посадових осіб
Відповідача-2 щодо відмови в
підготуванні рішення міськвиконкому, в
зв'язку з відсутністю згоди мешканців
суміжних квартир, з їх завіреними
підписами щодо реконструкції квартири
АДРЕСА_1, такими, що породжують перепони
в здійсненні Позивачем права
володіння, користування і
розпорядження своїм майном;

- зобов'язати Відповідача-2 підготувати
пакет документів щодо зміни правового
режиму житла - переведення жилої
квартири АДРЕСА_1 в нежилий фонд міста;

- зобов'язати Відповідача-1 в
установленому порядку розглянути,
підготовлений Відповідача-2 пакет
документів про переведення жилої
квартири АДРЕСА_1 в нежилий фонд міста,
та постановити рішення з цього питання.

В обґрунтування своїх вимог посилалася
на те, що Відповідач-2 протиправно
вимагає надати додатково завірену
нотаріально згоду мешканців всіх
суміжних квартир. Крім того, відповідно
до Конституції України та Цивільного
кодексу України, вона, як власник
квартири, має право володіти,
користуватися та розпоряджатися своїм
майном на власний розсуд, а Відповідач-2
своєю відмовою, фактично, позбавив її
такого права.

Постановою Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від
01.07.2011 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач звернулась з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позову у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
суд першої інстанції помилко дійшов
висновку про відсутність
неправомірних дій посадової особи
органу місцевого самоврядування, коли
той вимагав від позивача надати
додатково завірену нотаріально згоду
мешканців всіх суміжних квартир на
реконструкцію спірної квартир.
Постановою КМУ «Про затвердження
порядку переведення жилих будинків і
жилих приміщень у нежилі» не
передбачено потреби в наданні згоди
мешканців сусідніх квартир з
посвідченими нотаріально підписами, на
виведення житла з житлового фонду.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.5,6)

З метою виведення з житлового фонду
квартири №1, позивач звернулась із
заявою до виконкому Дніпропетровської
міської ради.

Листом від 01.10.2009р. за №3/5246 управління
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради
повідомило про неможливість
підготовки рішення виконкому міської
ради про виведення з житлового фонду
квартири. Відповідь мотивована тим, що
(мовою оригіналу): «Вами предоставлены
не все документы согласно
вышеперечисленных решений, а именно:
нет согласия жильцов всех смежных
квартир с заверенными подписями на
реконструкцию квартиры АДРЕСА_1, под
офис».

Не погодившись з такими діями
відповідачів, які на її думку порушують
її права, як власника квартири, позивач
звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що Департамент не вимагав від
позивача надання документу, а лише
вказав про неможливість підготовки
проекту рішення за наявними
документами. Тобто, за наявності всіх
необхідних документів, буде вирішенно
питання щодо підготовки проекту.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та восьмої
статті 41 Конституції України кожен має
право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності При цьому
використання власності не може завдати
шкоди правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію і
природні якості землі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України
визначено зміст права власності,
зокрема, ним є право власника володіти,
користуватися та розпоряджатися своїм
майном. Разом з тим, відповідно до
частини першої статті 320 цього ж
кодексу встановлено, що власник має
паво використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до частини п'ятої статті 319
Цивільного Кодексу (надалі -ЦК) України
власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.

Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придані для постійного проживання в
них.

Житло є специфічним об'єктом права
власності, тому свобода використання
житла його власниками обмежується
нормами, спрямованими на схоронність
жилих приміщень та не порушення прав
інших осіб, зокрема, інших мешканців
жилого будинку.

Тобто, наведеними нормами права
закріплено право власника житла
володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном на власний
розсуд, проте надання власнику такого
права не повинно суперечити правам,
свободам та гідності громадян, зокрема,
інших мешканців жилого будинку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що зазначення управлінням
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради про
необхідність надання доказів
відсутності заперечень сусідів
узгоджується з нормами чинного
законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що відповідачами вимагалися від
неї нотаріально завірені підписи
власників суміжних квартир.

З листа від 01.10.2009р. за №3/5246 вбачається,
що управління житлового господарства
Дніпропетровської міської ради
повідомило про неможливість
підготовки рішення виконкому міської
ради про виведення з житлового фонду
квартири на підставі документів,
наданих позивачем. Тобто, вказаний лист
має інформативний характер, і надані
позивачу роз'яснення у вказаному листі
не суперечать вимогам законодавства та
не породжують перепони в здійсненні
позивачем права володіння,
користування і розпорядження своїм
майном.

Таким чином, позивачем не доведено
обставин, на яких ґрунтуються її
вимоги, що свідчить про відсутність
підстав для задоволення позову.

Вказані висновки суду першої інстанції
доводами апеляційної скарги не
спростовуються. Посилання ж позивача
на проект постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження порядку
переведення жилих будинків і жилих
приміщень у нежилі» є безпідставним,
оскільки даний проект не є
нормативно-правовим актом.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції в достатньому
обсязі з'ясовано обставини справи та
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, у зв'язку з чим підстав для
його скасування, в межах доводів
апеляційної скарги, не існує.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового процесу не
здійснювалось.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області від
01.07.2011 у справі №2-а-204/11/0423 залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
А.В. Суховаров

Суддя:
О.М. Лукманова

Суддя:
Л.А. Божко