Справа № 308/3494/14-а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 р.
Справа № 876/9247/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів
Матковської З М.., Гулида Р. М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 27 березня 2014
року у справі № 308/3494/14-а за позовом 94
прикордонного загону Західного
регіонального управління Державної
Прикордонної служби України до ОСОБА_2
про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2014 року 94 прикордонний загін
Західного регіонального управління
Державної Прикордонної служби України
звернувся з адміністративним позовом
до громадянина Афганістану, ОСОБА_2,
яким просив примусово видворити
відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17
березня 2014 року відповідач був
затриманий прикордонним нарядом при
спробі незаконного перетину, поза
пунктами пропуску, державного кордону
України з Словаччиною.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 27 березня 2014 року позовні
вимоги задоволено. Примусово видворено
громадянина Афганістану ОСОБА_2.
Постанову суду допущено до негайного
виконання.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що підчас розгляду
адміністративної справи відповідач
заявляв наміри звернутись щодо надання
йому статусу біженця або додаткового
захисту, оскільки після повернення в
країну його походження існує небезпека
його життю.

Сторони чи їх представники в судове
засідання не з'явилися, тому суд, з
огляду на вимоги статті 197 КАС України
вирішив розглядати справу в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не належить до задоволення з
наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 27 березня 2014 року
відповідач був затриманий
прикордонним нарядом при спробі
незаконного перетинання, поза пунктами
пропуску, державного кордону України з
Словаччиною про що складено протокол
про адміністративне затримання від 16
березня 2014 року.

17 березня 2014 року начальником відділу
по роботі з іноземцями та
адміністративного провадження
прийнято рішення про примусове
повернення іноземця за межі України,
яким зобов'язано відповідача покинути
територію України до 19 березня 2014 року.

Відповідачем така вимога виконана не
була, відтак позивач звернувся до суду
для примусового видворення особи.

Згідно з положеннями пункту 1 статті 30
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органи
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

З аналізу цієї статті зрозуміло, що
звернення до суду з позовом про
видворення особи, за відсутності в
особи можливості виконати рішення
центрального органу виконавчої влади,
є обов'язком позивача.

Іноземець або особа без громадянства
можуть бути примусово повернуті в
країну походження або третю країну,
якщо їх дії порушують законодавство
про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства або суперечать
інтересам забезпечення національної
безпеки України чи охорони
громадського порядку, або якщо це
необхідно для охорони здоров'я, захисту
прав і законних інтересів громадян
України за рішенням центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу Служби безпеки
України або органу охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України), з подальшим
повідомленням протягом 24 годин
прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення ( частина 1 статті 26 Закону
України ,,Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства").

Тобто примусовому видворенню іноземця
чи особи без громадянства передують
дві обставини: 1) прийняття рішення
відповідним компетентним органом про
примусове видворення; 2) ухилення від
виїзду після прийняття рішення про
повернення або наявність
обґрунтованих підстав вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення.

Обов'язковим є попереднє прийняття
вказаними органами рішення про
примусове повернення.

З матеріалів справи відомо, що 17
березня 2014 року начальником відділу по
роботі з іноземцями та
адміністративного провадження
прийнято рішення про примусове
повернення іноземця за межі України,
яким зобов'язано відповідача покинути
територію України до 19 березня 2014 року,
а також встановлено, що особа ухилялась
від добровільного виконання такого
рішення органу центральної влади.
Відтак є підстави для видворення
відповідача за межі території України.

Щодо посилання відповідача на те, що їй
надано статус особи, яка потребує
додаткового захисту, то таке не
знаходить свого підтвердження. Зокрема
в матеріалах справи є Довідка про
звернення за захистом в Україні (а. с. 22),
згідно з якою термін реєстрації
відповідача в Україні був продовжений
до 29 вересня 2014 року. Водночас в справі
відсутні будь-які документи, які б
підтверджували законність перебування
відповідача на території України чи
надання їй статусу особи, що потребує
додаткового захисту після цієї дати.

Частиною 1 статті 72 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Оскільки позивачем подано позов на
виконання обов'язку передбаченого
Законом України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства», а
судом встановлено, що наявні підстави
для видворення відповідача та відсутні
обставини, які б перешкоджали такому
видворенню, то суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
ОСОБА_2, громадянина Афганістану,
необхідно видворити.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 27 березня 2014 року у справі
№ 308/3494/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді
Матковська З. М.

Гулид Р. М.