Справа № 821/1398/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

28 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1398/14

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції:
Попов В.Ф.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою
Генічеської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 21
травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Генічеської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Генічеської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління (далі
ОДПІ ГУ) Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 01 квітня 2014
№2, яким позивачу згідно з пп.54.3.3 п.54.3
ст. 54 Податкового кодексу України
визначено суму податкового
зобов'язання з орендної плати у розмірі
9 752,40 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував, що за відсутності об'єкта
оподаткування визначення податкових
зобов'язань є протиправним.

Відповідач позов не визнав, зазначивши,
що рішення суду, яким договір оренди
визнано недійсним, надано до
податкового органу після винесення
спірного податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року адміністративний позов -
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Генічеської ОДПІ
(Новотроїцьке відділення) від 01 квітня
2014 року № 2.

В апеляційній скарзі Генічеської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Херсонській області
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Генічеської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Херсонській області
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Рішенням Новотроїцького районного
суду від 03 жовтня 2013 року у справі
№662/1762/13-ц договір оренди земельної
ділянки, укладений 03 серпня 2012 року між
Новотроїцькою районною державною
адміністрацією та ОСОБА_2, визнано
недійсним. Судом зокрема було
встановлено, що Новотроїцькою районною
державною адміністрацією земельну
ділянку не було передано в оренду, що є
порушенням істотних умов договору.

Вирішуючи справу по суті, суд першої
інстанції виходив з того, що за
відсутності об'єкта оподаткування (не
отримання у користування земельної
ділянки) у позивача відсутній обов'язок
сплачувати податкові зобов'язання.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам Кодексу
адміністративного судочинства
України, Податкового кодексу України.

В апеляційній скарзі Генічеської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Херсонській області
вказується, що рішення суду першої
інстанції є неправильним, оскільки
спірне податкове повідомленні-рішення
прийнято у відповідності до
податкового законодавства, тому
постанову суду першої інстанції
необхідно скасувати, прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу
України право оренди земельної ділянки
- це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною
орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду
землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 03
серпня 2012 року між ОСОБА_2 та
Новотроїцькою районною державною
адміністрацією Херсонської області
було укладено договір оренди земельної
ділянки, загальною площею 91,1446 га,
розташованої на території
Василівської сільської ради
Новотроїцького району Херсонської
області, для ведення городництва
строком на 10 років. Даний договір
зареєстровано у відділі Держкомзему у
Новотроїцькому районі Херсонської
області 08 жовтня 2012 року, про що у
Державному реєстрі земель здійснено
запис за №03075.

13 листопада 2012 року укладено Додаткову
угоду до договору оренди земельної
ділянки від 03 серпня 2012 року, що
зареєстрована у відділі Держкомзему у
Новотроїцькому районі Херсонської
області 20 листопада 2012 року №03635.

Відповідно до пп.14.1.136 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності - обов'язковий
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Згідно п.288.1 ст. 288 ПК України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки. Органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний
контролюючий орган про укладення
нових, внесення змін до існуючих
договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни.

Пунктом 288.2 ст.288 ПК України
передбачено, що платником орендної
плати є орендар земельної ділянки.

Відповідно п.288.3 ст. 288 ПК України
об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду.

Згідно п.286.5 ст. 286 ПК України
нарахування фізичним особам сум
податку проводиться контролюючими
органами, які видають платникові до 01
липня поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному ст. 58 цього
Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
податковим органом винесено податкове
повідомлення-рішення від 01 квітня 2014
року №2, яким позивачу визначено
грошові зобов'язання з орендної плати
за землю за 2012 рік у розмірі 9 752,40 грн.

Колегія суддів вважає і, тим самим,
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 01 квітня 2014
року №2 є протиправним та підлягає
скасуванню, виходячи з наступного.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 цього
Кодексу. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Новотроїцького районного
суду Херсонської області від 03 жовтня
2013 року, яке набрало законної сили 14
жовтня 2013 року, договір оренди
земельної ділянки, укладений 03 серпня
2012 року між Новотроїцькою районною
державною адміністрацією Херсонської
області та ОСОБА_2, визнано недійсним, у
зв'язку з тим, що Новотроїцькою РДА
Херсонської області не виконувалися
істотні умови договору, а саме:
вищевказана земельна ділянка не була
передана в натурі позивачу згідно акту
прийому-передачі та не було визначено
орендну плату за дану земельну ділянку.

Відповідно до ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Згідно ст. 236 ЦК України нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його
вчинення. Якщо за недійсним правочином
права та обов'язки передбачалися лише
на майбутнє, можливість настання їх у
майбутньому припиняється.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог, оскільки відсутні об'єкт
оподаткування та підстави для
нарахування орендної плати ОСОБА_2, так
як договір оренди земельної ділянки,
укладений 03 серпня 2012 року між
позивачем та Новотроїцькою РДА
Херсонської області, є недійсним з
моменту його укладення у зв'язку з не
передачею вказаної земельної ділянки в
натурі та невизначеністю орендної
плати.

Що стосується посилань апелянта на те,
що податковий орган дізнався про
визнання договору недійсним лише після
прийняття оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, то колегія
суддів вважає їх необґрунтованими,
оскільки обов'язок надавати інформацію
контролюючому органу про укладення,
внесення змін або розірвання догорів
оренди землі Податковим кодексом
покладено на органи виконавчої влади
та органи місцевого самоврядування,
які укладають такі договори.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Генічеської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
залишити без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв