Справа № 817/2400/14
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 817/2400/14 м. Рівне Рівненський
окружний адміністративний суд в складі
головуючого судді Гломба Ю.О., за участю
секретаря судового засідання Маринич
В.М. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:
позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2
відповідача: представник Данилевич І.Є.
третьої особи1: ОСОБА_4, представник
третьої особи2: представник не прибув
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
ОСОБА_1 доРеєстраційної служби
Рівненського міського управління
юстиції третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_6 третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_4 про
скасування рішення, ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Реєстраційної служби
Рівненського міського управління
юстиції щодо скасування рішення.
В судовому засіданні представник
третьої особи зазначив, що позивачем
пропущено строк звернення до суду,
встановлений статтею 99 КАС України. У
зв'язку з цим, судом поставлено на
обговорення питання залишення
позовної заяви без розгляду.
Позивач та його представник проти
залишення позовної заяви без розгляду
заперечили, зазначили, що позивачем
строк звернення до суду пропущено з
Представник відповідача просила
позовну заяву залишити без розгляду.
Третя особа на стороні
відповідача та її представник просили
позовну заяву залишити без розгляду.
Заслухавши думку представників
сторін та третьої особи, суд приходить
до висновку, що позовну заяву слід
залишити без розгляду з огляду на таке.
Як вбачається з позовної заяви,
позивач, просить скасувати рішення про
державну реєстрацію за ОСОБА_4 права
власності та обтяження на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та
скасування запису у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно про
державну реєстрацію за ОСОБА_4 права
власності та обтяження на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Судом встановлено, що рішенням
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Данилевич І.С.
Реєстраційної служби Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської області від 05.02.2013 року №
241852 проведено державну реєстрацію
права власності форма власності
приватна на квартиру, що розташована
АДРЕСА_2 за суб'єктом ОСОБА_4, податковий
Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 99 КАС України,
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.
В судовому засіданні позивач
зазначив, що з рішенням державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Данилевич І.С. Реєстраційної служби
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області від 05.02.2013
року № 241852 він ознайомився у
листопаді-грудні 2013 року під час
дослідження Рівненським міським судом
реєстраційної справи на об'єкт
нерухомого майна квартира, що
розташована АДРЕСА_2 в ході розгляду
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання
права власності на спадкове майно.
Судом встановлено, що рішенням
Рівненського міського суду від 14.02.2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 27.03.2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю
позовних вимог (а.с. 102-103).
Такі обставини підтвердили
представники відповідача та третя
особа та пояснили суду, що звернення
позивача з адміністративним позовом до
Рівненського окружного
адміністративного суду у даній справі
є нічим іншим, ніж спробою повторно
ревізувати питання, що вже
досліджувалось в порядку цивільного
судочинства.
За таких обставин, позивач
звернувся до суду з пропущенням
встановленого строку.
На запитання суду щодо поважності
причин пропущення строку звернення до
суду, позивач зазначив, що до суду не
звертався, оскільки чекав рішення
Рівненського міського суду у цивільній
обрахунок строку звернення до суду має
розпочинатись з моменту отримання
позивачем листа Реєстраційної служби
Рівненського міського управління
юстиції Рівненської області від 13.08.2014
року №4150/09-10/19/09 на його заяву про
скасування реєстрації права власності
на об'єкт нерухомого майна квартира, що
розташована АДРЕСА_2 (а.с.21).
Вказані обставини не можуть бути
визнані судом поважними. Так, про
порушені, на думку позивача, його права
спірним рішенням він дізнався завчасно
та оскарження його ставив в залежність
від рішення Рівненського міського суду
у справі з його ж позовом. Однак, такі
справи не є пов'язаними, а наявність
спору у цивільній справі не була
перешкодою для оскарження
неправомірного, на думку позивача,
рішення державного реєстратора.

Що стосується покликання на лист
Реєстраційної служби Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської області від 13.08.2014 року
№4150/09-10/19/09, то таке покликання є
формальним, оскільки згаданим листом
позивачу лише роз'яснено окремі вимоги
наказу Міністерства юстиції України
від 12.12.2011 року №3502/5.

На підставі викладеного, у суду
достатньо підстав вважати, що позивач
був обізнаний з рішенням про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень №241852
від 05.02.2013 року, проте, з даним позовом
до суду звернувся з пропущенням
встановленого строку звернення до
суду. Жодних причин, що могли бути
перешкодою для звернення до суду з
позовом впродовж установленого строку
звернення позивач не навів.

Суд зазначає, що строк звернення
до адміністративного суду з
адміністративним позовом - це проміжок
часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів.

Дотримання строку звернення з
адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах. Вона
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням і можливості
регулярно погрожувати зверненням до
суду, сприяє стабільності діяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
виконання своїх функцій. Відсутність
цієї умови приводила б до постійного
збереження стану невизначеності у
публічно-правових відносинах.

Отже, чинне законодавство,
встановленими строками, обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону
України „Про виконання рішення та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини" суди України
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основних свобод та протоколи до неї і
практику Європейського суду, як
джерела права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський
суд зазначив, що "у демократичному
суспільстві у світлі розуміння
Конвенції (Європейська конвенція про
захист прав людини і основних свобод 1950
року, ратифікована Законом України від
17.07.97 №475/97), право на справедливий суд
посідає настільки значне місце, що
обмежувальне тлумачення статті 6 не
відповідало б меті та призначенню
цього положення". У справі Bellet v. Frаnсе
Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції
містить гарантії справедливого
судочинства, одним з аспектів яких є
доступ до суду. Рівень доступу, наданий
національним законодавством, має бути
достатнім для забезпечення права особи
на суд з огляду на принцип верховенства
права в демократичному суспільстві.
Для того, щоб доступ був ефективним,
особа повинна мати чітку практичну
можливість оскаржити дії, які
становлять втручання у її права". Отже,
як свідчить позиція Суду у багатьох
справах, основною складовою права на
суд є право доступу, в тому розумінні,
що особі має бути забезпечена
можливість звернутись до суду для
вирішення певного питання, і що з боку
держави не повинні чинитись правові чи
практичні перешкоди для здійснення
цього права.

Як випливає з рішення Європейського
Суду з прав людини у справі "Іліан проти
Туреччини", правило встановлення
обмежень до суду у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду повинно
застосовуватися з певною гнучкістю і
без надзвичайного формалізму, воно не
застосовується автоматично і не має
абсолютного характеру; перевіряючи
його виконання, слід звертати увагу на
обставини справи.

Отже, перевіривши доводи позивача та
його представника, з огляду на
обставини справи, відповідно до вимог
ст. 6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду,
врахувавши ст.8 КАС України, відповідно
до якої суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини, суд приходить до висновку
щодо залишення позову без розгляду.

Приписами частини 2 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначено, що позовна заява може
бути залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 155 КАС України,
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Відтак, з огляду на відсутність в
адміністративному позові та доданих до
нього матеріалах будь-яких доказів
поважності пропущення позивачем
строку звернення до суду, суд прийшов
до висновку, що адміністративний позов
слід залишити без розгляду.

Сплачена сума судового збору
повертається позивачу з Державного
бюджету України відповідно до вимог
Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 99, 100, 155, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Реєстраційної
служби Рівненського міського
управління юстиції про скасування
рішення про державну реєстрацію за
ОСОБА_4 права власності та обтяження на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, скасування запису у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про державну реєстрацію
за ОСОБА_4 права власності та обтяження
на квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, - залишити без розгляду.

Повернути позивачу ОСОБА_1 із
Державного бюджету України сплачений
судовий збір в розмірі 73,8 грн.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 КАС України,
або без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Гломб
Ю.О.