Справа № 872/14424/13
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2014 рокусправа № 808/3853/13-а

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Лукманової О.М.

суддів: Божко
Л.А. Прокопчук Т.С.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Енергодарської
об'єднаної державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року у справі № 808/3853/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Енергодарської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ФОП ОСОБА_1 (далі по
тексту - позивач) звернулась до суду з
позовом до Енергодарської ОДПІ
Запорізької області ДПС (далі по тексту
- відповідач), в якому просила визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 25.03.2013 року №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок з
доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності в розмірі
1807,95 грн. за основним платежем, прийняте
на підставі акту перевірки від 12.03.2013
року № 5/17-022/НОМЕР_2, як таке, що не
відповідає чинному законодавству
України, а також порушує права та
охоронювані інтереси.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року позовні вимоги ФОП ОСОБА_1
задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції Енергодарської ОДПІ
Запорізької області ДПС, подала
апеляційну скаргу, в якій просила
скасувати постанову та прийняти нову
постанову, якою в задоволені позову
відмовити. Свої вимоги обґрунтовувала
тим, що судом не надано належної оцінки
нормам чинного законодавства, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, що призвело до прийняття
невірного рішення. Апелянт зазначав, що
судом першої інстанції не взято до
уваги висновки документальної
перевірки, результатами якої
встановлено безпідставне перебування
позивача на спрощеній системі
оподаткування, заниження розмірів
доходу в результаті чого фізична
особа-підприємець мала перейти на
загальні умови оподаткування та
сплатити податок за 2009 рік у більшому
розмірі ніж було здійснено. Апелянтом
вказано, що порушення позивачем норм
Указу Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності» є
доведеним та підтверджується даними по
банківським рахункам, у разі, якщо
обсяг виручки фізичних осіб перевищує
500 тисяч на рік такі особи, повинні
сплачувати податку з доходів фізичних
осіб замість сплати єдиного податку.
Апелянт вказував, що при вирішені спору
необхідно було враховувати результати
перевірки, яка відбувалась раніше і
якою було встановлено подібні
порушення, при оскарженні податкового
повідомлення-рішення за попередньою
перевіркою судами було надано правову
оцінку та визначено що зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб за 4
квартал 2008 року повинно сплачуватись у
разі перевищення суми за якою фізичні
особи-підприємці сплачують єдиний
податок.

Справа розглянута відповідно до ч. 1 ст.
41 КАС України, за відсутності осіб, які
беруть участь у розгляді справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга в межах її доводів не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
отримання коштів позивачем більших ніж
500 тисяч на рік відбулось в наслідок
виконання посередницьких операцій та
не вважається продажем туристичного
продукту, всі отримані позивачем кошти
на розрахунковий рахунок не є її
власністю а отже і не є прибутком, за
умовами діяльності фізичної
особи-підприємця виручкою є сума
винагороди, як плата за виконання
агентських договорів. Суд першої
інстанції зазначив, що позивачем у 2009
році не було перевищено граничного
обсягу виручки тому позивач правомірно
перебувала на спрощеній системі
оподаткування і не повинна була
переходити на загальну систему
оподаткування. Судом першої інстанції
вказувалось, що податковим органом не
доведено обґрунтованість прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Матеріалами справи встановлено, що ФОП
ОСОБА_1 зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності Виконавчим
комітетом Енергодарської міської ради
Запорізької області 14.02.2001 року,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, та
перебуває на податковому обліку в
Енергодарській ОДПІ Запорізької
області ДПС. Відповідно до свідоцтва
про сплату єдиного податку серії
НОМЕР_3 виданого 01.01.2009 року та
свідоцтва серії З № 063482 виданого 01.01.2010
року, позивач була платником єдиного
податку.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1
проводить діяльність у сфері надання
туристичних послуг та виступає в
якості турагента, а її контрагенти є
туроператорами. В матеріалах справи
наявні договори укладені у 2010 році
згідно яких ФОП ОСОБА_1 приймає на себе
зобов'язання за дорученням
туроператорів, від їх імені, в їх
інтересах за винагороду реалізувати
туристичний продукт. У договорах
визначається, що всі суми отримані ФОП
ОСОБА_1 від реалізації туристичного
продукту туроператора, крім сум
винагороди, є власністю туроператора.

Встановлено, що у період з 12.02.2013 року по
25.02.2013 року Енергодарською ОДПІ
Запорізької області ДПС було проведено
документальну позапланову перевірку
ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період 01.01.2010 року по
31.12.2012 року. За результатами перевірки
складено акт № 5/17-022/НОМЕР_2 в якому
серед виявлених порушень вимог розділу
IV ст. 13, 14 Декрету КМУ «Про прибутковий
податок з громадян» та п. «а» п. 19.1 ст. 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб, п. 6 ст. 128 глави 13 ГК
України в частині не декларування
(заниження) валового доходу за період з
01.01.2010 року по 31.10.2010 року у розмірі 329645,16
грн., що призвело до не нарахування та
неперахування до бюджету податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 1807,95
грн. Підставою для визначення таких
висновків, на думку податкового органу,
є акт попередньої перевірки ФОП ОСОБА_1
№1/17-204/НОМЕР_2 від 17.01.2011 року, у якому
встановлено, що ФОП ОСОБА_1, як
платником єдиного податку у 2009 році
були порушені вимоги ст 1 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності» в частині перевищення
граничних обсягів виручки. Перевищення
граничного розміру виникла у зв'язку з
отримання позивачем значного розміру
доходу, більшого ніж 500 тисяч на рік
який у свою чергу виник у зв'язку з тим,
що при реалізації комісійного продукту
позивач включала до загального обсягу
виручки не весь отриманий на
розрахунковий рахунок обсяг виручки, а
лише суму винагороди за реалізацію
даного виду послуг. Перевищення
граничних розмірів виручки відбулося у
2009 році, що склала 892769 грн. 00 коп. З
висновків акту вбачається, що на, думку
податкового органу, з 2010 року ФОП
ОСОБА_1 не мала права здійснювати
діяльність по спрощеній системі
оподаткування, та повинна була перейти
на загальну систему оподаткування,
обліку та звітності, та сплачувати
відповідну суму податку в порядку,
встановленому розділом IV Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян», який
діє в частині оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю. ФОП ОСОБА_1
не надала заяву до ДПІ про перехід на
загальну систему обліку та звітності
починаючи з 2010 року та самостійно не
надала декларацію про доходи та не
задекларувала суму доходу у розмірі 329
645,16 грн. та, таким чином не була
оподаткована у встановленому порядку.
Враховуючи висновки акту перевірки №
5/17-022/НОМЕР_2 від 12.03.2013 року
Енергодарською ОДПІ Запорізької
області ДПС було винесено податкове
повідомлення-рішення № від 25.03.2013
року, яким для ФОП ОСОБА_1 визначено
розмір податкового зобов'язання з
податкову з доходів фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності
на суму 1807,95 грн. (за основним платежем).

Колегія суддів звертає увагу, що ФОП
ОСОБА_1 здійснює діяльність по
посередництву між замовником
туристичних послуг і виконавцем або
надавачем туристичних послуг, тобто
кошти перераховані на рахунок ФОП
ОСОБА_1 є коштами які перераховуються
на рахунок надавача туристичних
послуг, рахунок позивача є транзитним і
вказані кошти не є власністю ФОП
ОСОБА_1, тобто не є доходом ФОП ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1-2 ст. 297 ГК України за
агентським договором одна сторона
(комерційний агент) зобов'язується
надати послуги другій стороні
(суб'єкту, якого представляє агент) в
укладенні угод чи сприяти їх укладенню
(надання фактичних послуг) від імені
цього суб'єкта і за його рахунок.
Агентський договір повинен визначати
сферу, характер і порядок виконання
комерційним агентом посередницьких
послуг, права та обов'язки сторін, умови
і розмір винагороди комерційному
агентові, строк дії договору, санкції у
разі порушення сторонами умов
договору, інші необхідні умови,
визначені сторонами.

Згідно абз. 2 п. 1.31 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (який діяв на час
виникнення правовідносин) не
вважаються продажем операції з
надання товарів у межах договорів
комісії, схову (відповідального
зберігання), доручення, інших
цивільно-правових договорів, які не
передбачають передачу прав власності
на такі товари.

Відповідно до ст.ст. 1, 2, 5 Указу
Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» № 727/98
від 03.07.1998 року (який діяв на час
виникнення правовідносин) спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності запроваджується для таких
суб'єктів малого підприємництва,
зокрема, фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів
їх сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень. Виручкою від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг)
вважається сума, фактично отримана
суб'єктом підприємницької діяльності
на розрахунковий рахунок або (та) в касу
за здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).
Суб'єкти малого підприємництва -
фізичні особи мають право самостійно
обрати спосіб оподаткування доходів за
єдиним податком шляхом отримання
свідоцтва про сплату єдиного податку.
Ставка єдиного податку для суб'єктів
малого підприємництва - фізичних осіб
встановлюється місцевими радами за
місцем їх державної реєстрації
залежно від виду діяльності і не
може становити менше 20 гривень та
більше 200 гривень на місяць. У разі
порушення вимог, установлених статтею
1 цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Проаналізувавши законодавчі
норми, що регулюють спірні
правовідносини, колегія суддів
зазначає, що визначена податковим
органом сума річного доходу ФОП у 2009
році у розмірі 892769,00 грн. - не є сумою
доходу, ФОП ОСОБА_1 у 2009 році отримано
виручку у меншому розмірі ніж 500 тисяч
гривень, тому підстав для сплати
податку з доходу фізичних осіб не має.
Енергодарською ОДПІ Запорізької
області ДПС не вірно визначено суму
сукупного річного доходу ФОП ОСОБА_1, що
призвело до необґрунтованого висновку
про сплату податку з доходів фізичних
осіб та до винесення оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, постанову суду
першої інстанції слід залишити без
змін, як таку, що прийнята з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу
Енергодарської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби -
залишити без задоволення.

Постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року у справі № 808/3853/13-а - залишити без
змін.

Ухвала
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.М. Лукманова

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
Т.С. Прокопчук