Справа № 0870/12439/12
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/49164/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко
Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя,
Управління державної казначейської
служби України у Шевченківському
районі м. Запоріжжя, третя особа - ВРЕР
№2 Управління ДАІ ГУМВС України в
Запорізькій області про визнання дій
протиправними та стягнення коштів за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя
на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вказаним адміністративним
позовом, в обґрунтування якого
зазначив, що у лютому 2012 року ним
придбано автомобіль і при його
реєстрації сплачено збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 3% вартості
автомобіля. Посилаючись на те, що збір
сплачено безпідставно, просив суд
ухвалити рішення про визнання
протиправними дій Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя та
Управління державної казначейської
служби України у Шевченківському
районі м. Запоріжжя щодо відмови у
поверненні позивачеві безпідставно
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування та
стягнення з державного бюджету
Шевченківського району м. Запоріжжя на
користь позивача безпідставно
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 7000,00 грн. (3% вартості
автомобіля).

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2014 року скасовано
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 12
лютого 2013 року та прийнято нову
постанову про задоволення позовних
вимог.

Не погоджуючись із судовим рішенням
суду апеляційної інстанції, Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржуване судове рішення
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 02 лютого 2012 року згідно
договору купівлі-продажу №02-02/12 від 02
лютого 2012 року позивачем придбано у ІП
«АІС - Запоріжжя» автомобіль марки Citroen
модель С5, 2011 року випуску, вартістю (без
врахування ПДВ) 233333,33 грн. та сплачено
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 3% вартості
автомобіля, який склав 7000,00 грн., що
підтверджується квитанцією № від
09 лютого 2012 року.

Вважаючи, що зазначений збір сплачено
ним помилково та безпідставно, 16 жовтня
2012 року позивач звернувся із заявою до
Управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
про повернення йому сплаченого збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Листом від 01 листопада 2012 року № 10524/12
Управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Запоріжжя з
посиланням, зокрема, на п. 12 Порядку
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 листопада 1998 року N 1740, відмовило
позивачу у поверненні сплаченого ним
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи
адміністративний позов, апеляційний
суд виходив з того, що позивач не
зобов'язаний сплачувати збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування при купівлі автомобіля,
оскільки згідно пункту 7 статті 1 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, у той
час як у спірних правовідносинах
позивач є набувачем речового права на
майно, а не його відчужувачем.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду апеляційної інстанції,
виходячи з наступного.

Пунктом 7 статті 1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» (у редакції, чинній на час
купівлі автомобіля), якою визначено
вичерпний перелік осіб платників збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачено, що
платниками збору є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Натомість, відповідно до пункту 12
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 листопада 1998
року N 1740 (у редакції, чинній на час
купівлі автомобіля, далі - Порядок від 3
листопада 1998 року N 1740), платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на такі
автомобілі, зокрема, шляхом їх купівлі,
у тому числі, у виробників або
торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

Отже, на час придбання позивачем
автомобіля положення Порядку від 3
листопада 1998 року N 1740 суперечили
вимогам Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» у частині регулювання
правовідносин зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів.

Відповідно до частини четвертої статті
9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи наведене та виходячи із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, суд
апеляційної інстанції прийшов до
правильного висновку, що при вирішенні
даного спору застосуванню підлягають
норми Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування».

Отже, вірним є висновок апеляційного
суду, що ОСОБА_4, як покупець автомобіля,
не є платником збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
спірних правовідносинах, а тому
обґрунтовано і правомірно задовольнив
позов.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи допущені порушення норм
матеріального та процесуального права.
Оскаржуване судове рішення є законним
та обґрунтованим, а тому підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин оскаржуване судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судове
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Запоріжжя
залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 квітня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: З оригіналом згідно
помічник судді
Н.В. Мостова Я.Л. Іваненко
М.І. Мойсюк В.В. Тракало