Справа № 872/15845/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2014 рокусправа № 808/6812/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Приморської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 02.09.2013 року
по справі № 808/6812/13-а за
адміністративним позовом фермерського
господарства «Роса» до Приморської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
визнання недійсною податкової
консультації, -

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Роса» (далі -
Позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Приморської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (далі- Відповідач), в якому
просило визнати недійсною податкову
консультацію №1264/10/15-210 від 23.07.2013 року,
надану Відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначив, що звернувшись до
податкового органу за отриманням
податкової консультації пов'язаної з
веденням сільськогосподарської
діяльності, Відповідач надав
відповідь, яка суперечить вимогам
податкового законодавства.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 02.09.2013 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано недійсною податкову
консультацію Відповідача №1264/10/15-210 від
23.07.2013 року.

Приморська об'єднана Державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, звернулася з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 02.09.2013 року
скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
надана податкова консультація є
правомірною та тлумачення зазначені в
ній є такими, що ґрунтуються на вимогах
закону.

Також, заявник апеляційної інстанції
зазначив, що особливостей щодо
встановлення ставок земельного
податку до земельних ділянок, наданих
для потреб сільськогосподарського
виробництва, які зайняті виробничими,
культурно-побутовими, господарськими
та іншими спорудами та знаходяться за
межами населених пунктів не
передбачено.

Сторони, які були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового процесу не
здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваного судового рішення норм
матеріального та процесуального права,
суд вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
адвокат ОСОБА_1 в інтересах Позивача
подав до Приморської ОДПІ письмове
звернення №7 про надання податкової
консультації з питань практичного
використання окремих норм податкового
законодавства, в якому просив надати
тлумачення з наступних питань:

- чи застосовується положення п.276.1
Податкового кодексу України при
справлянні земельного податку за
земельні ділянки, наданні для потреб
сільськогосподарського виробництва,
які зайняті виробничими,
господарськими та іншими будівлями і
спорудами, якщо такі ділянки
розташовані за межами населених
пунктів?

- чи застосовуються положення п.276.1
Податкового кодексу України при
справлянні земельного податку за
земельні ділянки, надані для потреб
сільськогосподарського виробництва,
які зайняті виробничими,
господарськими та іншими будівлями і
спорудами, якщо такі ділянки
розташовані в межах населених пунктів?

23.07.2013 року Відповідач на зазначене
звернення надав податкову
консультацію №1264/10/15-210, у якій
посилаючись на приписи ст.ст. 274, 276, 288
Податкового кодексу України, зазначив,
що: « З врахуванням положень
вищезазначених норм податкового
законодавства, особливостей щодо
встановлення ставок земельного
податку до земельних ділянок, наданих
для потреб сільськогосподарського
виробництва, водного чи лісового
господарства, які зайняті виробничими,
культурно-побутовими, господарськими
та іншими будівлями і спорудами й
знаходиться за межами населених
пунктів не передбачено».

Не погодившись з висновками зазначеної
консультації, Позивач звернувся до
суду з вимогою про її скасування.

Правомірність винесення податкової
консультації №1264/10/15-210 від 23.07.2013 року є
предметом спору, переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
податкова консультація від №1264/10/15-210
від 23.07.2013 року не узгоджується з
вимогами Податкового кодексу України,
оскільки положення п.276.1 ст.276
Податкового кодексу України
підлягають застосуванню при
справлянні земельного податку за
земельні ділянки, надані для потреб
сільськогосподарського виробництва,
водного чи лісового господарства, які
зайняті виробничими,
культурно-побутовими, господарськими
та іншими будівлями і спорудами без
застереження щодо знаходження таких
земельних ділянок в межах населених
пунктів.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з зазначеними висновками
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Статтею 52 Податкового кодексу України
встановлено, що за зверненням
платників податків контролюючі органи
надають безоплатно консультації з
питань практичного використання
окремих норм податкового
законодавства протягом 30 календарних
днів, що настають за днем отримання
такого звернення даним контролюючим
органом. Податкова консультація має
індивідуальний характер і може
використовуватися виключно платником
податків, якому надано таку
консультацію. За вибором платника
податків консультація надається в
усній, письмовій або електронній формі.
Консультації надаються контролюючими
органами. Контролюючі органи мають
право надавати консультації виключно з
тих питань, що належать до їх
повноважень.

Відповідно до ст..53 Податкового кодексу
України не може бути притягнуто до
відповідальності платника податків,
який діяв відповідно до податкової
консультації, наданої йому у письмовій
або електронній формі, а також
узагальнюючої податкової
консультації, зокрема, на підставі
того, що у майбутньому така податкова
консультація або узагальнююча
податкова консультація була змінена
або скасована. Платник податків може
оскаржити до суду як правовий акт
індивідуальної дії податкову
консультацію контролюючого органу,
викладену в письмовій або електронній
формі, яка, на думку такого платника
податків, суперечить нормам або змісту
відповідного податку чи збору.
Визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.

Аналіз зазначених правових норм вказує
на те, що податковою консультацією є
безоплатне надання контролюючим
органом платнику податків інформації
пов'язаної зі справляння податків та
зборів шляхом трактування чинного
законодавства. Проте, якщо , на думку
платника податків, податкова
консультація суперечить нормам або
змісту відповідного податку чи збору,
то він може оскаржити її до суду як
правовий акт індивідуальної дії.

Дослідивши зміст податкової
консультації від №1264/10/15-210 від 23.07.2013
року, суд апеляційної інстанції вважає,
що вона не відповідає вимогам
Податкового кодексу України, оскільки
надане в ній тлумачення податкового
законодавства не відповідає дійсності,
а тому вона підлягає визнанню
недійсною на підставі наступного.

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України плата за
землю - це загальнодержавний податок,
який справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Відповідно до п.274.1 ст. 274 Податкового
кодексу України ставка податку за
земельні ділянки, нормативну грошову
оцінку яких проведено, встановлюється
у розмірі 1 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки, за винятком земельних
ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276
цього Кодексу.

Отже, податок за земельні ділянки є
загальнодержавним податком, який за
загальним правилом справляється у
розмірі 1 відсотка від його нормативної
грошової оцінки. Проте, Податковий
кодекс України містить обмеження
застосування такого розміру податку
зокрема на землі передбачені ст.276.

Відповідно до п.276.1 ст.276 Податкового
кодексу України податок за земельні
ділянки (в межах населених пунктів),
зайняті житловим фондом, автостоянками
для зберігання особистих транспортних
засобів громадян, які використовуються
без отримання прибутку,
гаражно-будівельними,
дачно-будівельними та садівницькими
товариствами, індивідуальними
гаражами, садовими і дачними будинками
фізичних осіб, а також за земельні
ділянки, надані для потреб
сільськогосподарського виробництва,
водного та лісового господарства, які
зайняті виробничими,
культурно-побутовими, господарськими
та іншими будівлями і спорудами,
справляється у розмірі 3 відсотків суми
земельного податку, обчисленого
відповідно до статей 274 і 275 цього
Кодексу.

Зі змісту зазначеної правової норми
вбачається, що граматична структура
речення п.276.1 ст.276 унеможливлює
наявність граматичного і змістовного
зв'язку між висловом «в межах населених
пунктів» та частиною речення «а також
за земельні ділянки, надані для потреб
сільськогосподарського виробництва,
водного та лісового господарства, які
зайняті виробничими,
культурно-побутовими, господарськими
та іншими будівлями і спорудами».
Змістовний зв'язок між висловом в межах
населених пунктів» і зазначеною
частиною речення розірвано через
повторне уживання у цьому реченні
словосполучення «земельні ділянки».
Словосполучення «земельні ділянки»
розриває попередні змістовні і
граматичні зв'язки, встановлені
опорним словосполученням «земельні
ділянки» і формує нові зв'язки на
вислів в «межах населених пунктів», які
містяться в попередній частині
речення, не поширюються.

Отже, з проведеного аналізу можна дійти
висновку, що положення п.276.1 ст.276
Податкового кодексу України
розповсюджується на земельні ділянки,
надані для потреб
сільськогосподарського виробництва,
які зайняті виробничими,
господарськими та іншими будівлями і
спорудами, незалежно від їх
розташування в межах або за межами
населених пунктів.

Проте як вбачається з наданої
податкової консультації, Відповідач
дійшов висновку, що особливостей щодо
встановлення ставок земельного
податку до земельних ділянок, наданих
для потреб сільськогосподарського
виробництва, водного та лісового
господарства, які зайняті виробничими,
культурно-побутовими, господарськими
та іншими будівлями і спорудами й
знаходяться за межами населених
пунктів не передбачено.

Зазначені висновки податкової
консультації суперечать дійсним
обставинам справи, а саме приписам
Податкового кодексу України, оскільки
приписи п.276 ст.276 ПК України, якими
встановлюються спеціальні ставки
земельного податку не містять обмежень
їх застосування у просторі, а саме в
межах або за межами населених пунктів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо того, що податкова
консультація №1264/10/15-210 від 23.07.2013 року є
протиправною та такою, що підлягає
визнанню нечинною, оскільки наданні в
ній тлумачення норми матеріального
права не відповідають реальним
приписам податкового законодавства .

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що оскаржувана постанова
Запорізького окружного
адміністративного суду від 02.09.2013 року
є обґрунтованою та законною, а підстави
для її скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись, ст.
196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приморської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 02.09.2013 року
по справі № 808/6812/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
С.А. Уханенко