Справа № 802/263/13-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 жовтня 2014 р.
Справа № 802/263/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача:
Охрімовський Я.В.

відповідача:
Шевченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністартивну справу

за позовом: Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Вінницької області Державної
податкової служби

до: АЗС № 29 суб'єкта господарської
діяльності - товариства з обмеженою
відповідальністю "Колумбіні"

про: визнання обґрунтованим рішення
про накладення адміністративного
арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2013 року Вінницька об'єднана
державна податкова інспекція
Вінницької області Державної
податкової служби (далі - Вінницька
ОДПІ) звернулась до суду з
адміністративним позовом до АЗС № 29
суб'єкта господарської діяльності -
товариства з обмеженою
відповідальністю "Колумбіні" (далі - ТОВ
"Колумбіні") про визнання обґрунтованим
рішення про накладення
адміністративного арешту майна.

Позовні вимоги мотивує тим, що 05.11.2012
року Вінницькою ОДПІ проведено
фактичну перевірку господарської
одиниці АЗС № 29 суб'єкта господарської
діяльності ТОВ "Колумбіні", що
розташована за адресою: Вінницька
область, Калинівський район, с.
Корделівка, вул. Київська, 1, за
результатами якої складено акт
фактичної перевірки № 108/02/32/22/37018720 від
19.11.2012 року. Під час проведення
перевірки податковим органом
здійснено інвентаризацію
товарно-матеріальних цінностей та
коштів на АЗС, в тому числі зняття
залишків палива та супутніх товарів.
При цьому виявлено, що документи на
залишки паливно-мастильних матеріалів
не відповідають Інструкції про порядок
приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, затвердженої
наказами Міністерства палива та
енергетики України, Міністерства
економіки України, Міністерства
транспорту та зв'язку України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155, чим
порушено правила торгівлі
нафтопродуктами. Крім того, згідно з
листа Центрального митного управління
лабораторних досліджень та експертної
роботи Державної митної служби України
від 15.11.2012 року № 19/1-123/8413 надані на
дослідження проби паливно-мастильних
матеріалів, взятті на АЗС № 29 ТОВ
"Колумбіні", не відповідають ДСТУ 4063-2001
"Бензини автомобільні. Технічні умови".
Натомість відповідачем не
представлено документів на
паливно-мастильні матеріали, які б
підтверджували походження такого
майна і його власника. Відтак,
Вінницькою ОДПІ здійснено тимчасове
затримання та вилучення бензину
автомобільного марки А-95 в кількості
1204,9 л та в подальшому на підставі п. 94.7
ст. 94 ПК України прийнято рішення від
19.11.2012 року про накладення
адміністративного арешту майна,
власник якого не встановлений і яке
знаходиться за адресою: Вінницька
область, с. Якушинці а/ш Львів -
Кіровоград - Знам"янка, км. 354+300, на
загальну суму 29384 грн. Оскільки
обґрунтованість такого рішення має
бути підтверджена судом, позивач
просить задовольнити заявлений
адміністративний позов.

У судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав
адміністративний позов та надав
пояснення, аналогічні до викладеного у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову та
пояснив, що згідно з п. 94.7 ст. 94 ПК
України адміністративний арешт майна
може бути застосований при умові
наявності товарів, які продаються з
порушенням порядку, визначеного
законодавством, та якщо їх власника не
встановлено. Разом з тим, позивачем ні в
протоколі від 19.11.2012 року, ні в рішенні
від 19.11.2012 року не вказується на
порушення порядку продажу
нафтопродуктів. Просить суд взяти до
уваги, що під час проведення перевірки
Вінницькій ОДПІ були представлені усі
документи на паливно-мастильні
матеріали, які підтверджують, що
власником такого майна є саме ТОВ
"Колумбіні". Крім того, рішенням
господарського суду Вінницької
області від 31.03.2014 року у справі №
902/100/13-г, яке набрало законної сили, за
ТОВ "Колумбіні" визнано право власності
на спірне майно, зокрема на бензин
автомобільний марки А-95 в кількості 3673
л. вартістю 40035,70 грн., який 20.11.2012 року
був вилучений Вінницькою ОДПІ на АЗС №
29 ТОВ "Колумбіні", що знаходиться за
адресою: с. Якушинці, Вінницького
району, Вінницької області, по вул.
автошлях Львів-Кіровоград-Знам"янка км
354+300 (ліворуч). Також посилається на те,
що адміністративний арешт майна
платника податків є винятковим
способом забезпечення виконання
платником податків його обов'язків,
визначених законом, і застосовується
за наявності обставин, передбачених у
п. 94.2 ст. 94 ПК України. Водночас
позивачем не наведено жодної з
перелічених у цьому пункті обставин
для застосування адміністративного
арешту. Крім того, у встановлений
законом термін, а саме протягом 96 годин
не підтверджено обґрунтованості
арешту майна ТОВ "Колумбіні" у судовому
порядку. Таким чином, на даний час
правових підстав для визнання
обґрунтованим рішення Вінницької ОДПІ
від 19.11.2012 року немає. Просить відмовити
у задоволенні адміністративного
позову.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, оцінивши інші
докази, які є у справі, суд доходить
висновку, що у задоволенні
адміністративного позову належить
відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.11.2012 року Вінницькою ОДПІ проведено
фактичну перевірку господарської
одиниці АЗС № 29 суб'єкта господарської
діяльності ТОВ "Колумбіні", що
розташована за адресою: с. Якушинці,
Вінницького району, Вінницької
області, по вул. автошлях
Львів-Кіровоград-Знам"янка км 354+300
(ліворуч), за результатами якої
складено акт фактичної перевірки №
108/02/32/22/37018720 від 19.11.2012 року (а.с. 6-11), що
підписаний представником ТОВ
"Колумбіні" із запереченнями.

У ході перевірки податковим органом на
підставі п. 20.1.5 ст. 20 ПК України
проведено інвентаризацію
товарно-матеріальних цінностей та
коштів на АЗС, в тому числі здійснено
зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей (нафтопродуктів) і готівки.

За наслідками інвентаризації
оформлено акт від 06.11.2012 року, згідно з
яким проведеною інвентаризацією
товарно-матеріальних цінностей
встановлено наступні залишки
нафтопродуктів за цінами реалізації:

- бензин автомобільний А-95 ДСТУ 4063-2001 -
6912,0 л. по ціні 10,90 грн.;

- бензин автомобільний А-92 ДСТУ 4063-2001 -
15810,0 л по ціні 10,60 грн.;

- бензин автомобільний А-95 (Євро) ДСТУ
4839-2007 - 7953,0 л. по ціні 11,10 грн.;

- паливо дизельне підвищеної якості (ДП
Євро) ДСТУ 4840-2007 - 15687,0 л по ціні 9,80 грн.

При цьому судом встановлено, що
відповідачем до перевірки надавалися
документи на вказані нафтопродукти,
зокрема журнал обліку надходження
нафтопродуктів на АЗС № 29 ТОВ
"Колумбіні", журнал реєстрації
паспортів якості, товарно-транспортні
накладні на відпуск нафтопродуктів
(нафти) № 7768 від 03.11.2012 року, сертифікат
відповідності та паспорт №?379 на бензин
автомобільний А-92, виданого ПАТ
"Укртатнафта", сертифікат
відповідності та паспорт №?368 на бензин
автомобільний А-95, виданого ПАТ
"Укртатнафта", сертифікат
відповідності та паспорт №?182 на паливо
дизельне підвищеної якості (ДП Євро),
виданого ПАТ "Укртатнафта", сертифікат
відповідності та паспорт №2/36Г60ДС/1012 на
бензин автомобільний А-95 (Євро),
виданого ТОВ "Інспекторат Україна",
паспорта № 368 на бензин автомобільний
А-95, паспорт №? 379 на бензин
автомобільний А-92, виданий ПАТ
"Укртатнафта", паспорт №?182 на паливо
дизельне підвищеної якості (ДП Євро),
виданий ПАТ "Укртатнафта", паспорт №2/3
6160ДС/1012 на бензин автомобільний А-95
(Євро), виданий ТОВ "Інспекторат
Україна".

Як стверджує податковий орган,
вищезазначені паспорти на бензин
автомобільний та дизельне паливо не
відповідають вимог Інструкції про
порядок приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, затвердженої
наказами Міністерства палива та
енергетики України, Міністерства
економіки України, Міністерства
транспорту та зв'язку України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155.

Відтак, на підставі ст. 84 ПК України
начальником Вінницької ОДПІ Дерев"янко
О.В. прийнято рішення № 45895/22 від 06.11.2012
року про проведення експертизи таких
нафтопродуктів.

Згідно з листа Центрального митного
управління лабораторних досліджень та
експертної роботи Державної митної
служби України від 15.11.2012 року № 19/1-123/8413
надані на дослідження проби
паливно-мастильних матеріалів не
відповідають ДСТУ 4063-2001 "Бензини
автомобільні. Технічні умови", а саме
"проба № 1 ТОВ "Колумбіні", А-95, резервуар
(ПРК-01-03) за показниками - "концентрація
фактичних смол", "сумарний вміст
ароматичних вуглеводнів"".

Крім того, в акті фактичної перевірки №
108/02/32/22/37018720 від 19.11.2012 року позивач
зазначає, що в залишку знаходяться
нафтопродукту, які не відповідають
прихідним документам ТОВ "Колумбіні".

Отже, на момент перевірки власника
відповідних товарно-матеріальних
цінностей не встановлено, а
підтверджуючих документів до
перевірки не надано.

Враховуючи наведене Вінницькою ОДПІ
здійснено тимчасове затримання і
вилучення нафтопродуктів, про що
складено протокол від 19.11.2012 року (а.с.
12-14).

В подальшому на підставі відомостей, що
містяться у протоколі про тимчасове
затримання майна від 19.11.2012 року,
начальником Вінницької ОДПІ
Дерев"янком О.В. прийнято рішення про
накладення адміністративного арешту
майна, власник якого не встановлений і
яке знаходиться за адресою: с. Якушинці,
Вінницького району, Вінницької
області, по вул. автошлях
Львів-Кіровоград-Знам"янка км 354+300
(ліворуч), на загальну суму 29384,00 грн.
(а.с. 15).

З метою визнання такого рішення
обґрунтованим позивач звернувся до
суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку правомірності вимог
суб'єкта владних повноважень, суд
керується наступними мотивами.

Пунктом 94.1 статті 94 ПК України
визначено, що адміністративний арешт
майна (далі - арешт майна) платника
податків є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

Відповідно до п. 94.2 ст. 94 ПК України
арешт майна може бути застосовано, якщо
з'ясовується одна з таких обставин:

- платник податків порушує правила
відчуження майна, що перебуває у
податковій заставі;

- фізична особа, яка має податковий
борг, виїжджає за кордон;

- платник податків відмовляється від
проведення документальної перевірки
за наявності законних підстав для її
проведення або від допуску посадових
осіб контролюючого органу;

- відсутні дозволи (ліцензії) на
здійснення господарської діяльності,
торгові патенти, а також у разі
відсутності реєстраторів
розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством;

- відсутня реєстрація особи як платника
податків у контролюючому органі, якщо
така реєстрація є обов'язковою
відповідно до цього Кодексу, або коли
платник податків, що отримав податкове
повідомлення або має податковий борг,
вчиняє дії з переведення майна за межі
України, його приховування або
передачі іншим особам;

- платник податків відмовляється від
проведення перевірки стану збереження
майна, яке перебуває у податковій
заставі;

- платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу.

Крім того, згідно з п. 94.7 ст. 94 ПК України
арешт майна може бути також
застосований до товарів, які
виготовляються, зберігаються,
переміщуються або реалізуються з
порушенням правил, визначених митним
законодавством України чи
законодавством з питань оподаткування
акцизним податком, та товарів, у тому
числі валютних цінностей, які
продаються з порушенням порядку,
визначеного законодавством, якщо їх
власника не встановлено. У цьому
випадку службові (посадові) особи
контролюючих органів або інших
правоохоронних органів відповідно до
їх повноважень тимчасово затримують
таке майно із складенням протоколу,
який повинен містити відомості про
причини такого затримання з посиланням
на порушення конкретної законодавчої
норми; опис майна, його родових ознак і
кількості; відомості про особу (особи),
в якої було вилучено такі товари (за їх
наявності); перелік прав та обов'язків
таких осіб, що виникають у зв'язку з
таким вилученням. Форма зазначеного
протоколу затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Керівник підрозділу правоохоронного
органу, у підпорядкуванні якого
перебуває службова (посадова) особа,
яка склала протокол про тимчасове
затримання майна, зобов'язаний
невідкладно поінформувати керівника
контролюючого органу (його заступника),
на території якого здійснено таке
затримання, з обов'язковим врученням
примірника протоколу.

На підставі відомостей, зазначених у
протоколі, керівник контролюючого
органу (його заступник) приймає рішення
про накладення арешту на таке майно або
відмову в ньому шляхом неприйняття
такого рішення.

Рішення про накладення арешту на майно
повинне бути прийняте до 24 години
робочого дня, що настає за днем
складення протоколу про тимчасове
затримання майна, але коли відповідно
до законодавства України контролюючий
орган закінчує роботу раніше, то такий
строк закінчується на час такого
закінчення роботи. У разі якщо рішення
про арешт майна не приймається
протягом зазначеного строку, майно
вважається звільненим з-під режиму
тимчасового затримання, а посадові чи
службові особи, які перешкоджають
такому звільненню, несуть
відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 КАС України
арешт на майно може бути накладено
рішенням керівника органу державної
податкової служби (його заступника),
обґрунтованість якого протягом 96 годин
має бути перевірена судом. Зазначений
строк не може бути продовжений в
адміністративному порядку, у тому
числі за рішенням інших державних
органів, крім випадків, коли власника
майна, на яке накладено арешт, не
встановлено (не виявлено).

Як роз'яснив Вищий адміністративний
суд України в інформаційному листі від
02.02.2011 року № 149/11/13-11, перевірка
обґрунтованості накладення
адміністративного арешту передбачає
встановлення судом наявності підстав
для застосування адміністративного
арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94
ПК України. Предметом перевірки є
відповідність рішення керівника
податкового органу (його заступника)
про накладення адміністративного
арешту на майно платника податків
умовам, за яких таке рішення може бути
ухвалено (пункт 10 листа).

Судом встановлено, що у рішенні
позивача про накладення
адміністративного арешту майна від
19.11.2012 року відсутнє посилання на
обставини, передбачені п. 94.2 ст. 94 ПК
України, які стали підставою для
накладення адміністративного арешту
майна.

Разом із тим, позивач стверджує, що при
прийнятті рішення про накладення
адміністративного арешту майна
податковий орган керувався
положеннями п. 94.7 ст. 94 ПК України, тобто
має місце застосування арешту того
майна, яке продається з порушенням
порядку, визначеного законодавством, і
власника якого не встановлено.

Однак, зазначені доводи Вінницької
ОДПІ під час розгляду справи не
підтвердилися та повністю
спростовуються наявними у справі
доказами, згідно з якими власником
майна (нафтопродуктів) є ніхто інший як
відповідач ТОВ "Колумбіні".

Так, рішенням господарського суду
Вінницької області від 31.03.2014 року у
справі № 902/100/13-г, залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.06.2014 року, за
ТОВ "Колумбіні" визнано право власності
на майно, зокрема на бензин
автомобільний марки А-95 в кількості 3673
л. вартістю 40035,70 грн., який 20.11.2012 року
був вилучений Вінницькою ОДПІ на АЗС №
29 ТОВ "Колумбіні", що знаходиться за
адресою: с. Якушинці, Вінницького
району, Вінницької області, по вул.
автошлях Львів-Кіровоград-Знам"янка км
354+300 (ліворуч).

Таким чином, судовим рішенням, яке
набрало законної сили, підтверджено
право власності ТОВ "Колумбіні" на
майно, що 19.11.2012 року було вилучене
Вінницькою ОДПІ на АЗС № 29 ТОВ
"Колумбіні".

Змістовний аналіз документів на
нафтопродукти, які надавалися позивачу
під час проведення перевірки ТОВ
"Колумбіні" та перелік яких зазначений
в акті фактичної перевірки №
108/02/32/22/37018720 від 19.11.2012 року, вказує на
те, що власником цих нафтопродуктів є
ТОВ "Колумбіні", а відтак у податкового
органу не було підстав для висновку про
те, що їх власника не може бути
встановлено.

Крім того, як вбачається із акту
прийому - передачі від 12.08.2014 року
Вінницька ОДПІ повернула ТОВ
"Колумбіні" паливно мастильні
матеріали, а саме бензин автомобільної
марки А-95 в кількості 3673 л, що були
вилучені Вінницькою ОДПІ на підставі
рішення від 19.11.2012 року на АЗС №29.

Разом із тим, судом встановлено, що
виконуючим обов'язки начальника
Вінницької ОДПІ 03.10.2014 року прийнято
рішення №22524/25-10 про звільнення з-під
адміністративного арешту майно
платника податків ТОВ "Колумбіні".

Відтак, відсутні підстави для
задоволення адміністративного позову,
оскільки адміністративний арешт
припинений за рішенням Вінницької ОДПІ
від 03.10.2014 р. та майно передано ТОВ
"Колумбіні".

При вирішенні даного
публічно-правового спору додатково
враховується та обставина, що всупереч
вимогам п. 94.10 ст. 94 КАС України
обґрунтованість арешту майна ТОВ
"Колумбіні" не підтверджена судом
протягом 96 годин, а отже в силу положень
пп. 94.19.1 п. 94.19 ст. 94 ПК України
адміністративний арешт майна
вважається таким, що припинений.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до з ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних справах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС
України), а суд відповідно до ст. 86 КАС
України оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів сторін,
оцінивши докази суб'єкта владних
повноважень на підтвердження
правомірності своїх рішень і дій та
докази, надані відповідачем, суд
приходить до переконання, що
адміністративний позов Вінницької
ОДПІ задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, Вінницький
окружний адміністартивний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Віятик Наталія Володимирівна