Справа № 808/7925/13-а
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2014 рокусправа № 808/7925/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Нагорної
Л.М. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Пологівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 р. у справі № 808/7925/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Пологівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 23.05.2013р.
№№,, -

ВСТАНОВИВ:

"09" жовтня 2013 р. Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Пологівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області в якому просив:

визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 23.05.2013 року за № ,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість на 37 302,60 грн., з яких 29 842,08 грн. -
за основним платежем та 7 460,52 грн. -
штрафні санкції;

визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб на 27 976,95 грн., з
яких 22 381,56 грн. - за основним платежем та
5 595,39 грн. - штрафні санкції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки про неправомірне віднесення
підприємцем до складу валових витрат
2012 року витрат на капітальні ремонти у
зв'язку із ненаданням жодного
документального підтвердження
використання послуг у власній
господарській діяльності, не
відповідають дійсності. Вказує, що до
перевірки надано видаткові та
податкові накладні, рахунки-фактури, в
яких було відображено зміст
господарської операції, що відбулась
між позивачем та контрагентом по
здійсненню капітального ремонту
сільськогосподарської техніки.
Відремонтована техніка реалізована
контрагентам - ТОВ «Агрофірма Агротис»
та ТОВ «Олександрівка-Агро», про що
також надавались відповідні докази.
Стверджує, що крім того, вказані
господарські операцій систематизовані
та відображені в книзі обліку доходів
та витрат, яка також надавалась
перевіряючим.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 р. у справі № 808/7925/13-а
адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Пологівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 23.05.2013р.
№№, - задоволено.

Постанову суду мотивовано наявністю
первинної документації позивача,
дослідження якої слугувало підставою
для здійснення висновку про реальність
виконання укладених угод, їх
оприбуткування та подальше
використання у власній господарській
діяльності.

Не погодившись з постановою суду,
Пологівською об'єднаною державною
податкової інспекцією Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області подано апеляційну скаргу,
згідно якої особа, яка подає апеляційну
скаргу просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 р. у справі № 808/7925/13-а, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд не в повному обсягу
дослідив обставини по справі та не
приділив уваги тому факту, що первинні
документи позивача не містять змісту і
обсягу господарських операцій, одиниці
їх виміру, а також дату та місце
складання.

Позивачем до суду надіслано письмові
заперечення до апеляційної скарги, в
яких представник ФОП ОСОБА_1 вказує на
необґрунтованість та безпідставність
доводів апеляційної скарги просить
залишити її без задоволення, рішення
суду першої інстанції без змін.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники сторін. Жодних клопотань,
повідомлень про причини неявки до суду
не надходило, підстави відсутності
представників сторін суду не
повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників сторін не
перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
фахівцями Пологівської МДПІ проведена
документальна планова виїзна
перевірка фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання ФОП
ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та
іншого законодавства за період з 01.01.2010
року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт
№319/1702/НОМЕР_3 від 08.05.2013 року, яким
зафіксовано виявлені перевіркою
порушення податкового законодавства, а
саме:

- порушення позивачем ст. 177 ПК України в
частині правильності визначення
сукупного оподатковуваного доходу, що
призвело до заниження суми податку з
доходів фізичних осіб за перевірений
період у розмірі 22 381,56 грн., в т.ч. за 2012
рік в сумі 22 381,56 грн.;

- порушення п. 198.3 ст. 198 ПК України, в
результаті чого підприємцем занижено
податок на додану вартість у періоді,
що перевірявся на загальну суму 29 842,08
грн., в т.ч. за квітень 2012 року в сумі 5 015
грн., за липень 2012 року в сумі 11 652,08 грн.,
за вересень 2012 року в сумі 8 245 грн., за
жовтень 2012 року в сумі 4 930 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення № про
збільшення ФОП ОСОБА_1 грошового
зобов'язання зі сплати податку з
доходів фізичних осіб на загальну суму
27 976,95 грн., в т.ч. 22 381,56 грн. за основним
платежем та 5 595,39 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями, № про
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 37 302,60 грн., в
т.ч. 29 842,08 грн. за основним платежем та 7
460,52 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Відповідно до матеріалів справи,
підставою для прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень
слугував висновок податкового органу
про порушення позивачем вимог
податкового законодавства при
формуванні податкових зобов'язань з
податку на прибуток приватних
підприємств та податку на додану
вартість за результатами
господарських операцій з ФОП ОСОБА_2,
так як дані операції, на думку
податкового органу, є безтоварними.

Податковий орган вважає, що позивач
провів документальне оформлення
фінансово-господарських операцій із
ФОП ОСОБА_2, які фактично не
здійснювались в межах господарської
діяльності ФОП ОСОБА_1 Тобто, ці
операції не мали реального характеру, а
відбувалось лише документування цих
операцій.

Не погодившись з висновками
податкового органу позивач звернувся
до суду з вимогою визнати
протиправними та скасувати винесені
податкові повідомлення-рішення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки податкового органу, викладені
в акті перевірки є необґрунтованими, а
тому прийняті на їх підставі податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягають скасуванню.

Дослідивши обставини по справі,
колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до матеріалів справи, у
2012 році позивачем придбано неліквідну
сільськогосподарську техніку та
передано для здійснення капітального
ремонту ФОП ОСОБА_2 Відремонтовану
техніку позивачем реалізовано
сільськогосподарським підприємства.

За даними відносинами ФОП ОСОБА_1
віднесено до складу валових витрат за
2012 рік витрати на капітальний ремонт
сільськогосподарської техніки у сумі
149 210,42 грн. та сформовано податковий
кредит за податковими накладними,
виписаними ФОП ОСОБА_2 у квітні 2012 року
на суму 5 015 грн., у липні 2012 року на 11 652
грн., у вересні 2012 року на 8 245 грн. та у
жовтні 2012 року на 4 930 грн.

Відповідач дійшов висновку, про
протиправність формування валових
витрат та податкового кредиту через
непідтвердженість реальності
господарських операцій позивача.
Колегія суддів вважає необґрунтованим
такий висновок податкового органу з
наступних підстав.

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 ПК України
доходи фізичних осіб - підприємців,
отримані протягом календарного року
від провадження господарської
діяльності, оподатковуються за
ставками, визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця (п. 177.2 ст. 177 ПК України).

Згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

У відповідності до п.198.2. ст.198 ПК
України (в редакції, що діяла на момент
формування позивачем податкового
кредиту) датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно положень п.198.6. ст.198 ПК України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

За приписами статей 183 та 184 ПК України
про реєстрацію особи платником податку
на додану вартість їй органом
державної служби надається свідоцтво
про реєстрацію як платника податку.
Реєстрація особи як платника податку
на додану вартість діє до дати її
анулювання.

Системний аналіз правових норм
свідчить про те, що податкова накладна
як звітний податковий документ, що є
підставою для включення покупцем у
податковому обліку до податкового
кредиту сум податку на додану вартість,
сплачених (нарахованих) у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг), що
підлягають використанню в його
господарській діяльності, має таке
юридичне значення при обов'язковій
умові нарахування податку та
виписування податкової накладної
особою, яка зареєстрована як платник
податку на додану вартість у порядку,
встановленому Податковим кодексом
України.

Докази, які б свідчили про відсутність
у контрагента позивача статусу
платника ПДВ на момент здійснення
господарських операцій, відповідачем
суду не надані.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.95
р. за №168/704, первинні документи це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Згідно ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкуванням оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Реальність господарських операцій
позивача з ремонту та подальшого
продажу сільськогосподарської техніки
підтверджується належним чином
сформованою первинною документацією, а
саме: акти виконаних робіт (послуг) з
капітального ремонту
сільськогосподарської техніки №
МЗ-0000001 від 09.04.2012 року, № МЗ-0000002 від
02.07.2012 року, № МЗ-0000003 від 03.07.2012 року, №
МЗ-0000004 від 04.07.2012 року, № МЗ-0000005 від
27.09.2012 року; видаткові накладні №
МЗ-0000108 від 09.04.2012 року, № МЗ-0000312 від
02.07.2012 року, № МЗ-0000317 від 03.07.2012 року, №
МЗ-0000323 від 04.07.2012 року та № МЗ-0000490 від
27.09.2012 року, що свідчать про передачу
відремонтованої техніки;
рахунки-фактури № МЗ-0000129 від 09.04.2012
року, № МЗ-0000375 від 04.07.2012 року, № МЗ-0000381
від 03.07.2012 року та платіжні доручення,
що свідчать про фактичну оплату
отриманих послуг; податкові накладні №
9 від 09.04.2012 року, № 3 від 02.07.2012 року, № 7
від 03.07.2012 року, № 12 від 04.07.2012 року та №
49 від 27.09.2012 року, якими підтверджено
правомірність формування податкового
кредиту. Використання придбаних послуг
у власній господарській діяльності
позивача, а саме реалізація
відремонтованої
сільськогосподарської техніки,
підтверджено відповідними видатковими
накладними.

Таким чином, колегія суддів доходить
висновку, що надані документи свідчать
про реальність здійснення
господарської діяльності та
правомірність її відображення в
податковому обліку суб'єкту
господарювання.

Доводи скаржника щодо відсутності в
актах виконаних робіт зазначення
змісту та обсягу господарських
операцій, колегія суддів вважає
необґрунтованим, оскільки капітальний
ремонт є самостійним видом ремонтних
робіт, що утворює самостійну
господарську операцію та не потребує
розкладу на технічні складові для
цілей оподаткування. Щодо обсягу
господарської операції, то в даному
випадку обсягом виконаної роботи з
капітального ремонту є одиниця
відремонтованої техніки, що й
відображено в первинних документах.
Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що певні недоліки
при оформленні первинних документів не
можуть слугувати беззаперечним
доказом безтоварності господарської
операції та нереальність її
здійснення.

Посилання заявника апеляційної скарги
на те, що позивач мав би обрати
гарантійний ремонт та обслуговування,
витрати на які оподатковуються
відповідно до положень п. «є» пп.138.10.3
п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу
України, колегія суддів не приймає до
уваги оскільки вибір виду
підприємницької діяльності та шляхи її
реалізації є одним із принципів
свободи підприємницької діяльності та
здійснюються позивачем на власний
розсуд з дотриманням норм податкового
законодавства.

Таким чином, колегія суддів доходить
висновку, про необґрунтованість
висновків податкового органу щодо
завищення ФОП ОСОБА_1 валових витрат та
податкового кредиту, й відповідно
протиправність та безпідставність
винесення спірних податкових
повідомлень-рішень.

Приписами ст.195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги. Проте, апеляційна
скарга не містить в собі інформації про
те, в чому ж саме, на думку скаржника,
виразилось порушення судом першої
інстанції норм матеріального права при
ухваленні оскарженої постанови та як
це вплинуло на її правильність.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правового обґрунтування, покладеного в
основу судового рішення, тому не можуть
бути підставою для скасування
постанови суду першої інстанції.

У відповідності до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Пологівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 25
листопада 2013 р. у справі № 808/7925/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 25
листопада 2013 р. у справі № 808/7925/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
Я.В. Семененко