Справа № 2а/1770/1816/11
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/84120/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргуДержавної
податкової інспекції у м. Рівне

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 28.07.2011

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03.11.2011

у справі №2а/1770/1816/2011

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції м.
Рівне

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 28.07.2011,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03.11.2011, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівне №/1 від 09.12.2010.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову у задоволені позову,
з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведено документальну
невиїзну перевірку податкових
декларацій з податку на додану
вартість позивача ,поданих за серпень
2010 року та вересень 2010 року та
уточнюючих розрахунків за вказаний
період, за результатами якої складено
акт від 29.109.2010 №394.

За висновками акта перевірки,
податковим органом встановлено
безпідставне віднесення підприємцем
до складу податкового кредиту
декларації з податку на додану
вартість: за серпень 2010 року в сумі 310
242,85 грн., в т.ч. по взаємовідносинах з
ТОВ "Лек-Оіл" - 72469,65 грн., з ТОВ
"Європейська інвестиційна фінансова
група" -159049,87 грн., з ТОВ "Ойл-Трейдінг" -
78723,33 грн.; за вересень 2010 року в сумі
606987,29 грн., в т. ч. по взаємовідносинах з
ДП УДП по обслуговуванню іноземних та
вітчизняних автотранспортних засобів
"Укрінтеравтосервіс" - 3125,89 грн., з ТОВ
"Барви 2007" -39963,33 грн., з ТОВ "Європейська
інвестиційна фінансова група" - 74620 грн.,
з ТзОВ "Ойл Трейдінг" - 70960,91 грн., з ТОВ
"Будівельна компанія Поліссябудмонтаж"
- 1066,6 грн., з ТОВ "Регіонтрансбудсервіс" -
276292,95 грн. (період виписки податкових
накладних -лютий 2010 року), з ТОВ
"Торгівельна компанія "Вертус" - 140957,61
грн. (період виписки податкових
накладних - червень 2010 року).

На підставі акта перевірки прийняте
податкове повідомлення - рішення
№/0 від 11.11.2010, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість у розмірі 963091,65 грн. у
т.ч. за основним платежем 917230,14 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 45861,51
грн.

За результатами адміністративного
оскарження скарга позивача залишена
без задоволення, прийнято податкове
повідомлення-рішення №/1 від
09.12.2010, яким доведено нові граничні
строк сплати податкових зобов'язань.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Правила обчислення і сплати податку на
додану вартість визначені ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 зазначеного
Закону встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Судами встановлено, що у періоді, що
перевірявся, позивачем укладено
договори на поставку нафтопродуктів, а
саме бензину, з ТОВ «Європейська
інвестиційна фінансова група», ТОВ
«Лек-Оіл», ТОВ «Ойл-Трейдінг», ТОВ
«Барви 2007», ТОВ «Торгівельна компанія
«Вертус», ТОВ «Регіонтрансбудсервіс»,
виконання яких підтверджується актами
приймання-передачі продукції,
податковими накладними, залізничними
накладними, товарно-транспортними
накладними, факт оплати шляхом
безготівкових розрахунків
підтверджується банківськими
виписками.

Пов?язаність понесених позивачем
витрат з господарською діяльністю
підтверджується договорами оренди,
згідно яких у користуванні позивача
знаходиться мережа автозаправних
станцій на території м.Рівне та
Рівненської області, договором
комісії, за яким позивач (комітент)
доручає ВФ УДП «Укрінтеравтосервіс»
(комісіонер) реалізувати
паливно-мастильні матеріали та інші
товари.

На підставі виданих контрагентами
податкових накладних позивачем
сформовано податковий кредит по
декларації за серпень 2010 року у розмірі
310242,85 грн. та за вересень 2010 року у сумі
606987,29 грн.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування чи порушення норм
матеріального та процесуального права.

Чинним законодавством не передбачено
обов'язок платника податку
контролювати дотримання закону його
контрагентами та виконання ними своїх
обов'язків, у тому числі сплату
податкових зобов'язань, а також
відповідати за будь-які інші порушення
ними приписів чинного законодавства.

На час виконання господарських
зобов?язань контрагенти позивача були
належно зареєстрованими юридичними
особами, наділеними цивільною
правоздатністю і дієздатністю,
інформація про які була внесена в
ЄДРПОУ, а також були платниками
податку на додану вартість. Наявність у
позивача належно оформлених первинних
документів на підтвердження понесених
витрат та податкового кредиту, які були
належним чином відображені ним у
податковому обліку, відповідачем не
спростовано.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанції, повно та правильно
встановивши обставини справи, дали їм
належну оцінку з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.
Підстав для скасування судових рішень,
з мотивів викладених в касаційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Рівне відхилити, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 28.07.2011 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03.11.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун