Справа № 2а-15439/12/2670
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/11899/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
окружного адміністративного суду
міста Києва від 20.12.2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.02.2013 року
у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві про визнання
протиправною та скасування постанови
№ 168/12 від 26.10.2012 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до
окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві про визнання
протиправною та скасування постанови
№ 168/12 від 26.10.2012 року.

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
20.12.2012 року у задоволенні
адміністративного позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 було
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.02.2013 року
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 було залишено
без задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду міста Києва від
20.12.2012 року - без змін.

У касаційній скарзі фізична
особа-підприємець ОСОБА_2, не
погоджуючись з даними рішеннями,
посилаючись на допущені судами першої
та апеляційної інстанцій порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
окружного адміністративного суду
міста Києва від 20.12.2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.02.2013 року
та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не надають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що 20.06.2007 року
ОСОБА_2 зареєстровано як фізичну
особу-підприємця відповідно до
свідоцтва Серія НОМЕР_1 про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця.

26.10.2012 року посадовою особою Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві винесено
Постанову № 168/12 про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, якою визнано
фізичну особу-підприємця ОСОБА_2
винною у вчиненні правопорушення,
передбачено абзацом 3 пункту 6 частини 2
статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» та
накладено штраф у сумі
50310,00 грн.

До Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві надійшов запит Прокуратури
Деснянського району м. Києва від 10.10.2012
року № 4504, в якому зазначалося,
що під час перевірки інформації ПАТ
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
щодо порушення суб'єктами
господарювання містобудівного,
земельного законодавства та правового
режиму зон санітарної охорони
об'єктів централізованого
водопостачання при розміщенні
капітальних будівель на території
Деснянського району встановлено, що
13.11.2006 року на підставі рішення
Деснянської районної у м. Києві ради
від 12.10.2006 року № 18 між радою та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
укладено договір № 199 на право
користування терміном на 1 рік
земельною ділянкою площею 42,0 кв. м для
обслуговування та експлуатації
торгівельного кіоску по АДРЕСА_1, який
зареєстровано у книзі договорів оренди
землі № 199. Термін даного договору
закінчився 13.11.2007 року. Крім того,
прокуратурою вказано, що відповідно до
технічного паспорту, виготовленого БТІ
м. Києва 16.11.2010 року, на вказаній
земельній ділянці розміщено житлову
будівлю загальною площею 341,2 кв. м.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» визначено, що
будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Відповідно до статті 10 Закону України
«Про архітектурну діяльність», для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль.

Державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи
(далі - інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю).

Згідно із пунктом 1 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року № 553 із змінами і доповненнями, цей
Порядок визначає процедуру здійснення
заходів, спрямованих на дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами.

Згідно із статтею 32 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», усі об'єкти будівництва за
складністю архітектурно-будівельного
рішення та/або інженерного обладнання
поділяються на І, II, III, IV і V категорії
складності.

Категорія складності об'єкта
будівництва визначається відповідно
до державних будівельних норм та
стандартів на підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї
чи іншої категорії складності
здійснюється проектною організацією і
замовником будівництва.

Відповідно частини 2 статті 32 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», категорія
складності об'єкта будівництва
визначається згідно з державними
будівельними нормами та стандартами на
підставі класу наслідків
(відповідальності) об'єкта будівництва.

Рішенням Науково-технічної ради
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 16.06.2011 року
№ 59 схвалено Настанови щодо
застосування будівельних норм у
частині віднесення об'єктів
будівництва до категорій складності
для подальшого проектування і
експертизи,

Категорії складності об'єктів
цивільного призначення визначаються
відповідно до ДБН А.2.2-3-2004 «Склад,
порядок розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва» (абз. 6 Настанови).

Абзацами 7-11 Настанови передбачено, що
при цьому рекомендується наступна
схема урахування класу наслідків
(відповідальності) СС1; СС2; ССЗ:

класу наслідків СС1 відповідають І та II
категорія складності; ... .

Клас наслідків визначається за шістьма
ознаками:

кількість осіб, які постійно
перебувають на об'єкті;

кількість осіб, які періодично
перебувають на об'єкті;

кількість осіб, які перебувають поза
об'єктом;

обсяг можливого економічного збитку;

втрата об'єктів культурної спадщини;

припинення функціонування комунікацій
транспорту, зв'язку, енергетики, інших
інженерних мереж.

При цьому вважається, що на об'єкті
постійно перебувають люди, якщо вони
знаходяться там не менше ніж вісім
годин на добу і не менше ніж 150 днів на
рік. Людьми, які періодично відвідують
об'єкт, вважаються ті, що перебувають
там не більше трьох годин на добу.
Небезпекою для життєдіяльності людей є
можливе порушення нормальних умов
життєдіяльності більше ніж на три доби
(відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 24.03.2004 № 368). .

До І категорії складності слід
відносити об'єкти, якщо клас наслідків
(відповідальності) СС1 визначено за
однією ознакою можливих наслідків від
відмови будівлі або споруди, окрім
характеристики «Можлива небезпека для
здоров'я і життя людей, які постійно
перебувають на об'єкті», тобто на
об'єктах І категорії складності не
передбачається постійного перебування
людей (теплиці, склади, павільйони
тощо).

До II категорії складності слід
відносити об'єкти класу наслідків СС1,
якщо клас наслідків (відповідальності)
СС1 визначено за двома та більше
ознаками можливих наслідків від
відмови будівлі чи споруди.

Судами встановлено, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 даний об'єкт
експлуатується під магазин та кафе-бар
«ІНФОРМАЦІЯ_1», та з 1998 року
оформлюються документи, зібрані
погодження відповідних організацій м.
Києва, підготовлено проект відводу
землі, отримано всі заключення, в
наявності кадастрова справа в
Київземі. Станом на день перевірки
документи доопрацьовуються.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6 частини 2
статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу у розмірі сорока п'яти
мінімальних заробітних плат за
експлуатацію або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації об'єктів II категорії
складності.

Оскільки, жодних документів, які б
підтверджували введення даної
нежитлової будівлі в експлуатацію чи
віднесення її до певної категорії
складності фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 не було
надано, тому постанова Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві № 168/12 від 26.10.2012 року
прийнята з дотриманням вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, є законними і не підлягають
скасуванню, оскільки суди, всебічно
перевіривши обставини справи, вирішили
спір у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин; в
них повно відображені обставини, що
мають значення для справи, висновки
судів щодо встановлених обставин і
правові наслідки є правильними, а
доводи касаційної скарги їх не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду міста Києва від
20.12.2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13.02.2013 року у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про визнання протиправною та
скасування постанови № 168/12 від 26.10.2012
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О.
Логвиненко

В.Ф. Мороз