Справа № 826/14706/13-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою позивача - ОСОБА_3
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Державної фінансової інспекції
України, Державної фінансової
інспекції в Харківській області про
визнання незаконним та скасування
Наказу, поновлення на посаді, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу , -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивач - ОСОБА_3
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції України,
Державної фінансової інспекції в
Харківській області, в якому з
врахуванням доповнення до позовної
заяви просив:

- визнати незаконним та скасувати Наказ
Державної фінансової служби України
від 16 серпня 2013 року № 671-о «Про
звільнення ОСОБА_3»;

- поновити на посаді заступника
начальника Державної фінансової
інспекції в Харківській області;

- визнати незаконним та скасувати Наказ
Державної фінансової інспекції в
Харківській області від 16 серпня 2013
року № 337-о «Про звільнення ОСОБА_3»;

- стягнути з відповідача середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09 жовтня 2013 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено в
повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року вищевказану постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

Проте, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 04
червня 2014 року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09 жовтня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 січня 2014 року - скасовано, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Вказана ухвала суду касаційної
інстанції мотивована тим, що судами не
перевірено правомірність прийняття
відповідачем наказів Державної
фінансової інспекції України: від 06
листопада 2012 року № 917-0, від 4 квітня 2013
року № 279-0 та від 10 липня 2013 року № 579-о
«Про притягнення до відповідальності»,
які були підставою для звільнення
позивача за систематичне невиконання
без поважних причин службових
обов'язків відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40
КЗпП України.

Також, Вищий адміністративний суд
України звернув увагу на те, що суд,
вирішуючи спір, повинен з'ясувати,
систематичне невиконання яких саме
трудових обов'язків позивачем
передувало його звільненню, так як
тільки правомірно накладені стягнення
можуть враховуватись і бути підставою
для звільнення працівника за п. 3 ч. 1 ст.
40 КЗпП України.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 липня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_3 -
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити адміністративний позов в
повному обсязі, мотивуючи свої вимоги
тим, що висновки суду не відповідають
обставинам справи, порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач - ОСОБА_3 з серпня 2007
року був призначений та працював на
посаді заступника начальника
Контрольно-ревізійного управління в
Харківській області. У зв'язку з
реорганізацією КРУ в Харківській
області у Держфінінспекцію в
Харківській області, а у березні 2012
року переведений на рівнозначну посаду
у Державну фінансову інспекцію в
Харківській області.

Наказом Державної фінансової
інспекції України від 16 серпня 2013 року
№ 671-о ОСОБА_3 був звільнений з 16 серпня
2013 року з посади заступника начальника
Державної фінансової інспекції в
Харківській області за систематичне
невиконання без поважних причин
службових обов'язків та у зв'язку з
попереднім застосуванням до нього
заходів дисциплінарного стягнення у
вигляді доган.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що вищезазначений наказ
винесений на підставі наказу
Держфінінспекції України від 06
листопада 2012 року № 917-0, від 04 квітня 2013
року № 279-о та від 10 липня 2013 року № 579-о
«Про притягнення до відповідальності»,
подання начальника Держфінінспекції в
Харківській області Косінова С.А. від 15
серпня 2013 року № 20-24-23-18/8666, пояснення
ОСОБА_3 від 14 серпня 2013 року, листа
Міністерства фінансів України від 15
серпня 2013 року № 31-19030-08/1-27/24443.

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну службу», державна служба в
Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

Згідно ст. 5 вищевказаного Закону
державний службовець повинен: сумлінно
виконувати свої службові обов'язки;
шанобливо ставитися до громадян,
керівників і співробітників,
дотримуватися високої культури
спілкування; не допускати дій і
вчинків, які можуть зашкодити
інтересам державної служби чи
негативно вплинути на репутацію
державного службовця.

Статтею 10 Закону України «Про державну
службу» передбачені основні обов'язки
державних службовців, серед яких:
забезпечення ефективної роботи та
виконання завдань державних органів
відповідно до їх компетенції;
безпосереднє виконання покладених на
них службових обов'язків, своєчасне і
точне виконання рішень державних
органів чи посадових осіб,
розпоряджень і вказівок своїх
керівників; а також сумлінне виконання
своїх службових обов'язків, ініціатива
і творчість в роботі.

Згідно ст. 14 вказаного Закону, за
невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків державним
службовцем, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення. До службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу:
попередження про неповну службову
відповідність; затримка до одного року
у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

Згідно ст. 30 Закону України «Про
державну службу» підстави припинення
державної служби можуть бути
загальними, тобто визначеними Кодексом
законів про працю України, та
спеціальними, передбаченими у цій
нормі.

Статтею 147 Кодексу законів про працю
України встановлено, що за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: 1) догана; 2)
звільнення.

При цьому підставами припинення
трудового договору згідно статті 36
Кодексу законів про працю України є,
зокрема розірвання трудового договору
з ініціативи працівника (статті 38, 39), з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (статті 40, 41)
або на вимогу профспілкового, чи іншого
уповноваженого на представництво
трудовим колективом органу (стаття 45).

Як зазначалось вище, підставою
звільнення позивача із займаної посади
було систематичне невиконання без
поважних причин службових обов'язків
та у зв'язку з попереднім застосуванням
до нього заходів дисциплінарного
стягнення у вигляді доган.

Зокрема, приписами частини 3 ст. 40
Кодексу законів про працю України,
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Під терміном «невиконання працівником
обов'язків» зазвичай розуміють
вчинення працівником певних діянь, які
мають протиправний характер. Тобто
йдеться про вчинення дій, які працівник
відповідно до законодавства,
колективного договору, правил
внутрішнього трудового розпорядку,
трудового договору не мав права
вчиняти, або, навпаки, про невчинення
певних дій, які працівник на підставі
зазначених актів зобов'язаний був
учинити. У пункті третьому статті 40
КЗпП під терміном «невиконання
працівником обов'язків» треба розуміти
вчинення працівником винної
протиправної дії, тобто
дисциплінарного проступку, за що до
нього можуть застосувати передбачені
законодавством заходи дисциплінарного
чи громадського стягнення.

Під «систематичним невиконанням»
зазвичай мається на увазі неодноразове
(тобто два і більше разів) здійснення
цих вчинків. Проте умовою звільнення за
пунктом 3 статті 40 КЗпП є факт
повторного здійснення працівником
протиправної винної дії після того, як
до нього уже застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення за вчинення таких дій раніше.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду в
пункті 23 постанови «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 6
листопада 1992 року № 9, у таких випадках
беруть до уваги ті заходи
дисциплінарного стягнення, які
установлені чинним законодавством і не
втратили юридичної сили за давністю
або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), а
також громадські стягнення, які
застосовані до працівника за порушення
трудової дисципліни відповідно до
положення або статуту, що визначає
діяльність громадської організації, і
з дня накладення яких до видання наказу
про звільнення минуло не більше одного
року.

Відповідно до ст. 148 Кодексу законів про
працю України, дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

А згідно з вимогами ст. 149 зазначеного
вище Кодексу, дисциплінарне стягнення
не може бути накладене пізніше шести
місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення враховувати
ступінь тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника.

Стягнення оголошується в наказі
(розпорядженні) і повідомляється
працівникові під розписку.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 Кодексу законів
про працю України якщо протягом року з
дня накладення дисциплінарного
стягнення працівника не буде піддано
новому дисциплінарному стягненню, то
він вважається таким, що не мав
дисциплінарного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, на
адресу Держфінінспекції України
надійшло подання начальника
Держфінінспекції в Харківській
області Косінова С.А. від 15 серпня 2013
року № 20-24-23-18/8666 щодо притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_3 у формі звільнення з займаної
посади.

У вказаному вище поданні вказані факти
неналежного виконання позивачем вимог
наказів Держфінінспекції в
Харківській області від 13 серпня 2012
року № 304, від 11 лютого 2013 року № 24 та
від 22 липня 2013 року № 165 «Про розподіл
обов'язків між начальником
Держфінінспекції та його
заступниками» щодо здійснення
координації роботи підпорядкованих
структурних підрозділів,
незабезпечення з його боку належного
контролю за проведенням цими
підрозділами контрольних заходів.

На підставі вищевикладеного Державною
фінансовою інспекцією на підставі
наказів Держфінінспекції України від 06
листопада 2012 року № 917-0, від 04 квітня 2013
року № 279-о та від 10 липня 2013 року № 579-о
«Про притягнення до відповідальності»,
подання начальника Держфінінспекції в
Харківській області Косінова С.А. від 15
серпня 2013 року № 20-24-23-18/8666, пояснення
ОСОБА_3 від 14 серпня 2013 року, листа
Міністерства фінансів України від 15
серпня 2013 року № 31-19030-08/1-27/24443 було
прийнято наказ «Про звільнення ОСОБА_3»
№ 671-о від 16 серпня 2013 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу, що спірний наказ про
звільнення позивача із займаної посади
був винесений із врахуванням наказів
Держфінінспекції України від 06
листопада 2012 року № 917-0, від 04 квітня 2013
року № 279-о та від 10 липня 2013 року № 579-о
«Про притягнення до відповідальності»,
якими на ОСОБА_3 накладались
дисциплінарні стягнення у вигляді
доган.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_3, згідно із Наказом
Державної фінансової інспекції в
Харківській області «Про розподіл
обов'язків між начальником
Держфінінспекції та його
заступниками» від 22.07.2013 року № 165
здійснював організацію роботи
підрозділів (відділ державного
фінансового аудиту бюджетних програм
та діяльності суб'єктів господарювання
державного сектору економіки; сектор
інформаційних технологій; відділ
інспектування у соціальній сфері та
культури) Державної фінансової
інспекції в Харківській області по
координації їх діяльності органами
влади і депутатами.

З матеріалів справи також вбачається,
що Наказом Державної фінансової
інспекції України від 06 листопада 2012
року № 917-0 за невиконання доручення
Держфінінспекції України оголошено
догану заступнику начальника
Держфінінспекції в Харківській
області ОСОБА_3, який відповідно до
наказу Держфінінспекції в Харківській
області від 13.08.2012 № 304 «Про розподіл
обов'язків між начальником
Держфінінспекції та його заступником»
координує роботу відділу
інспектування в агропромисловому
комплексі та сфері використання
природних ресурсів. Підставами для
прийняття зазначеного наказу є
службова записка директора
Департаменту інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів,
пояснення заступника начальника
Держфінінспекції в Харківській
області ОСОБА_3

Так, підставою для винесення
зазначеного вище Наказу та оголошення
позивачу догани стало наступне.

У зв'язку з виявленням випадків
безпідставного використання
нафтогазових родовищ, які перебувають
у державній власності,
Держфінінспекція України листом від 22
жовтня 2012 року № 07-18/1419 доручила
Держфінінспекції в Харківській
області у термін до 25 жовтня 2012 року
провести їх комісійні обстеження
(залучивши при цьому представників
органів місцевого самоврядування,
правоохоронних органів, а також, за
потреби, спеціалістів інших органів
виконавчої влади).

Проте, станом на 30 жовтня 2012 року
Держфінінспекція в Харківській
області через формальне ставлення до
виконання доручення Держфінінспекції
України провела обстеження лише однієї
нафтогазової площі із семи доведених, у
зв'язку із чим позивача притягнуто до
дисциплінарної відповідальності.

Також, згідно пояснення заступника
начальника ДФІ в Харківській області
ОСОБА_3 та свідчень свідка ОСОБА_5 -
начальника відділу інспектування в
агропромисловому комплексі та сфері
використання природних ресурсів, ДФІ в
Харківській області їм було доручено
провести комісійне обстеження родовищ
(площ), згідно переліку, на предмет
виявлення випадків їх безпідставного
використання.

Перелік користувачів, територіальне
місцезнаходження зазначених площ
надано не було.

Родовища не мають чітко визначених меж
і можуть займати декілька
адміністративно-територіальних
одиниць, навіть областей.

Виходячи з того, що родовища
перебувають у стадії вивчення і на них
не ведеться активна промислова
розробка, ДФІ в Харківській області не
накопичило під час контрольних заходів
підприємств нафтогазвидобування
інформації про їх прив'язку до
конкретних місцевих рад,
адміністративних районів, тощо. Тобто,
взагалі було невідомо навіть на
території яких районів проводити
обстеження та з якими вихідними даними.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що матеріали справи
містять лише лист позивача від 07.11.2012
року № 07-18/15049 направлений на адресу
Богодухівської, Валківської,
Ізюмської, Красноградської
міжрайонних ДФІ в Харківській області
(в доповнення до листа від 05.11.2012 р.) про
надання інформації вказаним
інспекціям щодо прив'язки родовищ
(площ), які підлягають комісійному
обстеженню, до територій відповідних
рад.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що
відповідачем - Державною фінансовою
інспекцією України було правомірно
винесено Наказ від 06 листопада 2012 року
№ 917-0, яким позивача притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани.

Судом першої інстанції вірно
визначено, що згідно з наказом
Державної фінансової інспекції
України від 04 квітня 2013 року № 279-о за
незабезпечення неналежного контролю
за проведенням контрольних заходів за
централізованим дорученням
Держфінінспекції України та
зверненнями правоохоронних органів
щодо проведення перевірок
використання бюджетних коштів на
створення в регіонах перинатальних
центрів незабезпечення повноти
ревізійних дій працівниками
підпорядкованого підрозділу оголошено
догану ОСОБА_3, заступнику начальника
Державної фінансової інспекції в
Харківській області. Підставами є
подання Держфінінспекції в
Харківській області від 29 березня 2013
року № 20-09-02-18/3194, пояснення ОСОБА_3 від 15
березня 2013 року.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що пунктом 3 постанови
колегії Державної фінансової
інспекції України від 14.02.2013 № 2.3. «Про
недоліки в організації проведення
контрольних заходів щодо використання
коштів на створення перинатальних
центрів» визначено про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
посадових осіб, які відповідали за
проведення перевірки вартості
будівельних матеріалів, використаних
на реконструкцію будівель КЗОЗ
«Обласна клінічна лікарня - Центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» при перевірці
питання здійснення державних
закупівель під час реалізації
національного проекту «Нове життя -
нова якість охорони материнства та
дитинства».

Відповідно до наказу Держфінінспекції
в Харківській області від 13 серпня 2012
року № 304 «Про розподіл обов'язків між
начальником Держфінінспекції та його
заступниками» заступник начальника
Держфінінспекції в Харківській
області ОСОБА_3 координує роботу
відділу інспектування у соціальній
сфері та культурі, фахівцями якого
проводилась зазначена перевірка.

Так, в поданні щодо притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_3 вказано, що Розпорядженням
Харківської обласної державної
адміністрації від 04.11.2011 № 637
затверджено проект «Реконструкція
приміщень Харківського регіонального
перинатального центру ІІІ рівня» у
складі КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня -
Центр екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» кошторисною
вартістю 45,2 млн. гривень.

Держфінінспекцією в Харківській
області виявлено незначний обсяг
порушень, що призвели до збитків - 14,4
тис.грн.

Аналіз матеріалів зазначеної
перевірки засвідчив ряд недоліків в
організації проведення контрольних
заходів, відсутність дієвого
внутрішнього контролю за проведенням
контрольних заходів та повнотою
ревізійних дій.

Також, у вказаному вище подані
зазначено, що роботи з реконструкції
приміщень лікарні, в яких розташовано
центр, виконувалися підрядною
організацією ПП «ВКФ
«Харківтехпромбуд». Проведеною
зустрічною звіркою встановлено, що
первинні документи щодо виконання
робіт з реконструкції приміщення
перинатального центру на підприємстві
відсутні, так як 09.04.2012 вони вилучені
працівниками УДСБЕЗ ГУ МВСУ в
Харківській області у зв'язку з
розслідуванням кримінальної справи №
561200251.

Під час проведення контрольних обмірів
перевірялося 92 кондиціонерів, 105
умивальників, 40 водонагрівачів, 8
душових кабін, 60 душових піддонів, 75
унітазів та джакузі, проте вартість їх
придбання не досліджено.

Крім цього, джакузі не включено до
примірного табеля оснащення
перинатальних центрів III рівня, який
затверджено наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 14.11.2011 № 783,
про що не відмічено ні в довідці, ні в
інформації, направленої до
Держфінінспекції України.

Вказані недоліки обумовлені
неналежним станом внутрішнього
контролю у відділі інспектування у
соціальній сфері та культурі, а тому, на
думку начальника Інспекції,
заступником начальника
Держфінінспекції в Харківській
області, ОСОБА_3 не забезпечено
належної координації дій фахівців
відділу інспектування у соціальній
сфері та культурі при проведенні
контрольного заходу, що призвело до
зазначених недоліків та упущень.

Також, згідно матеріалів справи,
Департамент інспектування у
соціальній сфері та культурі за
результатами розгляду подання
начальника Держфінінспекції в
Харківській області косінова С.А. щодо
притягнення до дисциплінарної
відповідальності заступника
начальника Держфінінспекції в
Харківській області ОСОБА_3 за недоліки
в організації проведення контрольних
заходів використання коштів на
створення перинатальних центрів не
заперечує проти пропозиції щодо
притягнення до дисциплінарної
відповідальності позивача.

Отже, зазначений вище Наказ Державної
фінансової інспекції України від 04
квітня 2013 року № 279-о є обґрунтованим та
таким, що прийнятий з дотриманням вимог
чинного законодавства України.

Також, відповідно до наказу Державної
фінансової інспекції України від 10
липня 2013 року № 579-о за неналежне
виконання Правил внутрішнього
трудового розпорядку для працівників
Держфінінспекції в Харківській
області, затверджених наказом
Інспекції від 16.05.2012 № 215, наказу
Інспекції від 17.01.2013 № 8, Правил
доведених ГоловКРУ листом від 18.09.2007 №
24-18/272 та Постанови Колегії
Держфінінспекції в Харківській
області від 25.02.2013 № 1, введеної в дію
наказом Інспекції від 01.03.2013 № 44,
заступника начальника
Держфінінспекції в Харківській
області ОСОБА_3 притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани. Підстави є акт
службового розслідування від 27.06.2013 №
24-19/04 (із запереченнями від 03.07.2013 вх. №
15-60 від 03.07.2013) та пояснення ОСОБА_3

Зокрема, в матеріалах справи міститься
копія акту службового розслідування
від 27 червня 2013 року № 24-19/04 за
результатом якого встановлено
наступні порушення:

- заступник начальника
Держфінінспекції і Харківській
області ОСОБА_3, головний державний
фінансовий інспектор відділу
інспектування в агропромисловому
комплексі та сфері використання
природних ресурсів Держфінінспекції в
Харківській області ОСОБА_6. та
провідний державний фінансовий
інспектор Харківської об'єднаної
держфінінспекції ОСОБА_7., здійснивши
поїздку на службовому автомобілі
Управління водних ресурсів у смт.
Сахновщина 23 травня 2013 року, порушили
пункт 3 наказу Інспекції від 17 січня 2013
року № 8 та Правил, що доведені ГоловКРУ
листом від 18 вересня 2007 року № 24-18/272;

- заступник начальника
Держфінінспекції Харківській області
ОСОБА_3 в порушення п. 14 Правил
внутрішнього трудового розпорядку № 215
залишив робоче місце без дозволу
безпосереднього керівника 23 травня 2013
року, виїхавши до смт. Сахновщина
Харківської області;

- підтверджено інформацію ОСОБА_3 про
те, що ОСОБА_7. не висвітлив в актах
контрольного огляду порушень, про
наявність яких стверджує ОСОБА_3, але це
твердження, відповідно до абзацу 3
пункту 1 Порядку проведення службового
розслідування стосовно осіб,
уповноважених на виконання функцій
держави або органів місцевого
самоврядування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 червня 2000 року № 950, потребує
додаткового дослідження шляхом
проведення службового розслідування
стосовно ОСОБА_7 Та проведення
позапланової ревізії в Управлінні
водних ресурсів (під час якої
проведення контрольних обмірів із
залученням спеціалістів з геодезії)
відповідно до пункту 6 частини 5 статті
11 Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні.

А тому, на підставі викладеного, за
висновками службового розслідування
запропоновано за неналежне виконання
Правил внутрішнього трудового
розпорядку для працівників
Держфінінспекції в Харківській
області, затверджених наказом
Інспекції від 16 травня 2012 року № 215, п. 3
наказу Інспекції від 17 січня 2013 року № 8
та правил, доведених ГоловКРУ листом
від 18 вересня 2007 року № 24-18/272,
заступника начальника
Держфінінспекції в Харківській
області ОСОБА_3 притягнули до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що не погодившись із
висновками акту службового
розслідування позивач звертався із
скаргами до В.о голови
Держфінінспекції України. За
результатами розгляду скарги та
заперечень Держфінінспекція України
повідомила позивача, що висновки
комісії в акті службового
розслідування від 27.06.2013 № 24-19/04 є
обґрунтованими та не суперечать
чинному законодавству.

Так, на думку позивача, згідно
направлення від 20 травня 2013 року №732,
підписаного особисто Косіновим С.А.,
він мав знаходитися на ревізії
Харківського обласного управління
водних ресурсів (м. Харків, вул..
Космічна,21(робоче місце).А, направляючи
його на зазначений контрольний захід
начальник Держфінінспекції в
Харківській області усвідомлював, що
він обов'язково має залишити робоче
місце і вибувати на інші об'єкти для
контролю.

Проте, відповідно до листа від 04 червня
2013 року № 20-24-23-18/5791 начальник
Держфінінспепкції в Харківській
області Косінов С.А. зазначив, що
ОСОБА_3, не повідомив його про
необхідність проведення контрольних
обмірів за межами м. Харкова. Також, під
час перебування позивача з іншими
працівниками контролюючого органу у
смт. Сахновщина, ДФІ у Харківській
області проводилася термінова нарада,
при цьому ніхто з працівників та
керівництва не знали про місце
перебування позивача.

Так, на об'єкті контролю за адресою м.
Харків, вул. Космічна 21, (Управління
водних ресурсів) були відсутні ОСОБА_3 і
ОСОБА_6 .(керівник ревізійної групи).
Присутні на робочому місці залучені
спеціалісти повідомили, що відсутні
працівники виїхали на проведення
контрольних обмірів до смт. Сахновщина
Харківської області.

Відповідно до пункту 14 Правил
внутрішнього трудового розпорядку для
працівників Держфінінспекції в
Харківській області, затверджених
наказом Інспекції від 16 травня 2012 року
№ 215, залишення працівником робочого
місяця без дозволу безпосереднього
керівника не допускається.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
погоджується із висновком Окружного
адміністративного суду міста Києва про
те, що позивачем дійсно було порушено
трудову дисципліну, а тому Наказ
Державної фінансової інспекції
України від 10 липня 2013 року № 579-о, яким
ОСОБА_3 оголошено догану є правомірним.

Відповідно до статті 150 Кодексу законів
про працю України дисциплінарне
стягнення може бути оскаржене
працівником у порядку, встановленому
чинним законодавством (глава XV цього
Кодексу).

Судом першої інстанції правомірно
зазначено, що громадян (суб'єктів
трудових відносин) законодавством
наділено правом оскаржувати
протиправні, на їх думку, заходи
дисциплінарного примусу у вигляді не
лише звільнень, а й доган, проте
позивачем жодного разу догани
оскаржені не були.

Як зазначалось вище, статтею 151 Кодексу
законів про працю України передбачено,
що дисциплінарне стягнення є чинним
протягом одного року з дня накладення.

Колегія суддів звертає увагу, що
позивачу було оголошено догани 06
листопада 2012 року, 04 квітня 2013 року та 10
липня 2013 року, а дисциплінарне
стягнення у вигляді звільнення було
застосовано 16 серпня 2013 року. Отже, при
звільненні позивача із займаної посади
зазначені вище догани не були погашені
у встановленому законодавством
порядку.

Апеляційний суд не приймає до уваги й
доводи апелянта як на необхідну
причину для скасування наказу
Держфінінспекції «Про звільнення
ОСОБА_3» від 16.08.2013 року № 671-о, той факт,
що відносно нього не було проведено
службового розслідування, чим грубо
порушено процедуру притягнення до
відповідальності.

Так, відповідно до п. 1 Порядку
проведення службового розслідування
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 червня 2000 р. №
950, відповідно до цього Порядку
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, може бути
проведено службове розслідування:

- у разі невиконання або неналежного
виконання ними службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень, що
призвело до людських жертв або
заподіяло значну матеріальну чи
моральну шкоду громадянинові, державі,
підприємству, установі, організації чи
об'єднанню громадян;

- у разі недодержання ними
законодавства про державну службу,
службу в органах місцевого
самоврядування, антикорупційного
законодавства, порушення етики
поведінки;

- на вимогу особи, уповноваженої на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, з метою
зняття безпідставних, на її думку,
звинувачень або підозри;

- з метою виявлення причин та умов, що
призвели до вчинення корупційного
правопорушення або порушення вимог
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», за поданням
спеціально уповноваженого суб'єкта у
сфері протидії корупції за рішенням
керівника органу, в якому працює особа,
яка вчинила таке правопорушення.

З даної норми випливає, що зазначеним
актом допускається не обов'язковість, а
можливість проведення службового
розслідування у визначених
законодавством випадках, а тому
відсутність такого розслідування не
може бути підставою для скасування
оскаржуваного наказу про звільнення
позивача із займаної посади.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 липня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 03.11.2014
року.

Головуючий суддя
Л.В. Бєлова

Судді
Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.