Справа № 332/4811/14-а
Суддя: Мєркулова Л. О.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4811/14-а
Провадження № 2-а/332/70/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014 р.
м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м.
Запоріжжя Мєркулова Л.О. розглянувши у
скороченому провадженні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Запоріжжя про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання
неправомірними дій Управління
пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Запоріжжя щодо несвоєчасного
перерахунку та виплати пенсії, в якому
просить визнати дії відповідача
протиправними по відмові в перерахунку
пенсії як інваліду 3 групи та
додаткової пенсії як особі, яка
постраждала внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії,
зобов'язати відповідача провести
перерахунок як особі, яка постраждала
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії з 01.01.2014 року пенсії як
інваліду 3 групи та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю з
розрахунку 50% мінімальної пенсії за
віком.

Ухвалою суду від 30.09.2014
адміністративний позов ОСОБА_1 в
частині визнання незаконними дій
суб'єкта владних повноважень і
зобов'язання виплатити пенсію за
період з 01.01.2014 року по 24.03.2014 року
залишений без розгляду відповідно до
положень ст.ст. 99, 100, 107 КАС України.
Провадження по справі відкрито за
період з 25.03.2014 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України,
суддя розглядає справу в порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Відповідач надав письмові
заперечення на позов, у яких зазначив,
що нарахування позивачеві пенсії
проведено відповідно до чинного
законодавства.

Всебічно з'ясувавши обставини справи,
дослідивши надані докази, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія І) та є інвалідом ІІІ групи,
захворювання якого пов'язано з
роботами по ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи. Позивач
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Запоріжжя та отримує пенсію
по інвалідності та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі
ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: державної
пенсії; додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії, інвалідам ІІІ
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком. Виплата
додаткової пенсії відповідно до ст. 53
зазначеного Закону здійснюється
повністю незалежно від заробітку,
пенсії чи іншого доходу.

Згідно з ч. 4 ст. 54 цього Закону, яка
визначає підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії І та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів
України на виконання вказаного
положення ст.54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильські катастрофи» 23.11.2011 року
прийнято постанову №1210 «Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
пунктом 11 якої передбачено, що
мінімальний розмір пенсії для
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 3 групи
інвалідності, з 01.01.2012 року становить -
145 відсотків прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Також пунктом 13 встановлено, що
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, що належать до
категорії 1 з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС інвалідам IIІ групи
виплачується у розмірі 284,70 грн. У
відповідності до вказаної постанови КМ
України, позивачу провадиться
нарахування і виплата основної та
додаткової пенсій.

Положення п.28 розділу II Закону України
«Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» №107-VI, яким були внесені
зміни до ст.50 та ст.54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи» і які
обмежували права інвалідів 3 групи,
віднесених до категорії 1 потерпілих
від Чорнобильської катастрофи щодо
призначення щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком та призначення державної
пенсії інвалідам, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по ІІІ групі інвалідності
в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій
за віком, Рішенням Конституційного
суду України у справі №10-рп/2008 від
22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їхні окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
із дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, вищенаведені положення ч.4
ст.54 та ст.50 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними у редакції до
внесення змін до них Законом України
«Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України».

На даний час Закони України «Про
державний бюджет України на 2011 рік»,
«Про державний бюджет України на 2012
рік» та «Про державний бюджет України
на 2013 рік», які також обмежували права
інвалідів 3 групи, віднесених до
категорії 1 потерпілих від
Чорнобильської катастрофи щодо
призначення щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком та призначення державної
пенсії інвалідам, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по ІІІ групі інвалідності
в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій
за віком, - втратили чинність.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012р.
Конституційний суд України зазначив,
що надання Верховною Радою України
права Кабінету Міністрів України
встановлювати у випадках, передбачених
законом, порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України. Отже, Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного
подання положення частини другої
статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116
Конституції України треба розуміти
так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд
України визнав конституційним
регулювання Кабінетом Міністрів
України розміру соціальних виплат та
допомоги, які фінансуються за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Разом з тим, метою і особливістю закону
про Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій
(пункт 4 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі про
соціальні гарантії громадян).

Таким чином, виключно законом про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків, що
кореспондується з положеннями ст.95
Конституції України.

Так, з 01.01.2014 року набрав чинності Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», яким і визначено, зокрема,
доходи і видатки Державного бюджету
України у 2014 році.

Проте, положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» до
03.08.2014 року не було передбачено
обмежень для реалізації положень
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Такі обмеження з'явилися у Законі
України «Про внесення змін до Закону
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік» від 31.07.2014 р., що набув
чинності 03.08.2014 р., і який передбачає,
що у п. 67 прикінцевих положень
установити, що норми і положення статей
20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України
визначено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Частиною 1 статті 8 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права. При
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод (ч.3 ст.22 Конституції
України).

Отже, суд приходить до висновку, що
застосування відповідачем у період з
25.03.2014 року по 02.08.2014 року положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року №1210 при нарахуванні
державної та додаткової пенсії
суперечить положенням Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» і Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», та не може бути віднесено до
реалізації права Кабінету Міністрів
України на встановлення розмірів
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, як таке, що
передбачено законом.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014 року
по 02.08.2014 року є чинними і підлягають
застосуванню: ч.4 ст.54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в
редакції, відповідно до якої державна
пенсія для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по ІІІ групі інвалідності
не може бути нижчою 6 мінімальних
пенсій за віком та ст.50 цього Закону
України, в редакції, відповідно до якої
інвалідам ІІІ групи, віднесеним до
категорії 1 потерпілих від
Чорнобильської катастрофи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Виходячи з наведеного, суд вважає
обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 у
період з 25 березня по 02 серпня 2014 р.
включно.

На підставі вищевикладеного та
керуючись Законом України «Про
пенсійне забезпечення», ст.ст. 14, 49, 50, 51,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік",
ст.ст. 6-14, 71, 99, 100, 159-163, 167, 183-2, 186 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Запоріжжя щодо відмови у
здійсненні перерахунку та виплати
ОСОБА_1 як інваліду 3 групи державної та
додаткової пенсії, як особі, яка
постраждала внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії.

Зобов'язати управління пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 державної пенсії (по
інвалідності) відповідно до ст. ст. 49, 54,
67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі шести
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 25.03.2014 року по
02.08.2014 року включно, з урахуванням
різниці, яка була виплачена у цей
період.

Зобов'язати управління пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Запоріжжя здійснити нарахування і
виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії
відповідно до ст. ст. 49, 50, 53, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 50 (п'ятдесяти) відсотків
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 25.03.2014 року по
02.08.2014 року включно, з урахуванням
різниці, яка була виплачена у цей
період.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до суду, що її
постановив, протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Л.О. Мєркулова