Справа № К/9991/14008/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/14008/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.02.2012р. у
справі № 2а-72/11 за позовом ОСОБА_4 до
Київської міської ради, треті особи:
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась з позовом про
скасування п. 4.2 рішення Київської
міської ради від 17.09.2009р. № 269/2338 «Про
приватизацію земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд у Солом'янському
районі м. Києва» в частині правового
статусу земельної ділянки.

Постановою Шевченківського районного
суду від 12 квітня 2011 року позов
задоволено та скасовано пункт 4.2
названого рішення.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.02.2012р.
постанову Шевченківського районного
суду від 12 квітня 2011 року скасовано.
Прийнято нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовлено.

На постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.02.2012р.
надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про її скасування та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були
співвласниками будинку по АДРЕСА_1.
Кожному з них належало по 1/2 частині
цього будинку.

За договором від 17.05.2008 р. ОСОБА_6
подарував належну йому частину ОСОБА_5

Рішенням Київської міської ради від 13
травня 1999 року № 238/339 «Про передачу
громадянам у приватну власність
земельних ділянок для обслуговування
жилих будинків і господарських
будівель» земельну ділянку площею 0,0770
га по АДРЕСА_1 передано у спільну
приватну власність громадянам ОСОБА_4
та ОСОБА_6

Підпунктом 4.2 пункту 4 рішення
Київської міської ради від 17 вересня 2009
року №269/2338 «Про приватизацію
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд у
Солом'янському районі м. Києва» внесено
зміни до вищезазначеного рішення.

Зокрема, у додатку до рішення Київської
міської ради від 13.05.1999р. № 238/339 «Про
передачу громадянам у приватну
власність земельних ділянок для
обслуговування жилих будинків та
господарських будівель» на другій
сторінці у дев'ятій позиції у шостій
графі цифри « 0,0770» замінено на цифри та
слова « 1/2 від 0,0770»та « 1/2 від 0,0770». У
сьомій графі слово «приватну» замінено
словом «часткову».

25 травня 2007 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_6
звернулись до Київської міської ради з
заявою якою просили внести зміни до
рішення від 13.05.1999 р. № 238/339 з
визначенням кожному з них по 1/2 частині
від земельної ділянки розміром 0,0770 га
по АДРЕСА_1. Ця заява і послугувала
підставою для прийняття відповідачем
спірного підпункту 4.2 рішення 17 вересня
2009 року №269/2338.

В подальшому, у зв'язку з тим, що ОСОБА_6
подарував належну йому частину будинку
ОСОБА_5, рішенням Київської міської
ради від 06 жовтня 2011 року № 361/6577
внесено зміни до рішення Київської
міської ради від 13.05.1999 р. № 238/339 «Про
передачу громадянам у приватну
власність земельних ділянок для
будівництва та обслуговування жилих
будинків і господарських будівель». На
другій сторінці у дев'ятій позиції
додатку до нього: у четвертій графі
слова «ОСОБА_6» замінено словами
«ОСОБА_5», у шостій графі цифри « 0,0770»
замінено цифрами та словами « 1/2 від
0,0770» та « 1/2 від 0,0770», у сьомій графі
слово «приватну» замінено словом
«часткову».

Цим же рішенням визнано таким, що
втратив чинність підпункт 4.2 пункту 4
рішення Київської міської ради від
17.09.2009 № 269/2338 «Про приватизацію
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування жилих будинків,
господарських будівель і споруд у
Солом'янському районі м. Києва»,
правомірність якого, в частині
правового статусу земельної ділянки,
оспорює позивач.

Суди попередніх інстанцій розглядаючи
справу та приймаючи протилежні рішення
обмежилися лише загальними
посиланнями.

Однак колегія суддів вважає такі
висновки судів передчасними, та вважає,
що суди фактично усунулись від
з'ясування та дослідження усіх
обставин у даній справі.

Так, згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, саме Київської міської ради
повинна довести правомірність свого
рішення від 17.09.2009р. № 269/2338 «Про
приватизацію земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд у Солом'янському
районі м. Києва» в частині правового
статусу земельної ділянки.

Також, суд першої інстанції
задовольнив позовні вимоги та скасував
п. 4.2 рішення Київської міської ради
від 17.09.2009р. № 269/2338 «Про приватизацію
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд у
Солом'янському районі м. Києва».

Однак, як вбачається з матеріалів
справи в процесі розгляду справи
ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про
зміну позовних вимог.

За змістом цієї заяви позивач просила
скасувати названий пункт лише в
частині правового статусу земельної
ділянки, тобто зменшила розмір
позовних вимог.

Крім того, суд першої інстанції
задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи п. 4.2 рішення
Київської міської ради від 17.09.2009р. №
269/2338 чітко не зазначив, які саме норми
чинного законодавства порушенні у
зв'язку з його прийняттям.

Згідно ч. ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Підставами для визнання рішення
недійсним (нечинним) є невідповідність
його вимогам чинного законодавства
та/або визначеній законом компетенції
органу, який прийняв це рішення. При
цьому обов'язковою умовою визнання
рішення недійсним (нечинним) є також
порушення у зв'язку з його прийняттям
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Між тим, судами попередніх інстанцій
взагалі не досліджувалися оскаржувані
рішення Київської міської ради на
предмет їх відповідності нормам
чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про передчасність
прийнятих судами попередніх інстанцій
рішень, без дослідження всіх обставин
справи.

Крім того, вирішуючи питання про
законність або незаконність
оскаржуваного рішення суб'єкту владних
повноважень, судам належало зробити
висновки на відповідність цього
рішення приписам ч.3 ст.2 КАС України.

Судова колегія дійшла висновку, що
рішення судів вимогам ст. 159 КАС України
не відповідають. Неповнота у
встановленні фактичних обставин
справи не дає можливості суду
касаційної інстанції визначитись в
правильності правової оцінки позовних
вимог, проведеної судами попередніх
інстанцій. Відповідно до приписів ст. 220
КАС України допущені порушення не
можуть бути перевірені і усунуті судом
касаційної інстанції.

З огляду на викладене, судові рішення,
ухвалені у даній справі, підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справу суду
належить врахувати недоліки, викладені
у мотивувальній частині ухвали і
правильно застосувати до спірних
правовідносин норми матеріального
права.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Шевченківського районного
суду від 12.04.2011р. та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.02.2012р.
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: