Справа № К/9991/92856/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/92856/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., розглянувши
у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 листопада 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області, Дружківського
міського відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області про визнання
незаконними та скасування наказів,
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року позивач звернувся
до суду з зазначеним позовом до
відповідачів. Просив визнати
незаконними та скасувати наказ
начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області від 25 травня 2011
року № 1052 «Про порушення службової
дисципліни працівниками Дружківського
міського відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області та покарання
винних» в частині накладення на ОСОБА_4
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ
та наказ т.в.о. начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області від 21
червня 2011 року №230 о/с «Про звільнення
ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ за п.
66 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (далі -
Положення) (за скоєння вчинку, що
дискредитує звання рядового і
начальницького складу). Поновити його
на посаді дільничного інспектора
міліції сектора ДІМ Дружківського
міського відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області та стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, починаючи з 22 червня 2011 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2011 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах, встановлених статтею 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з серпня 2005 року
по червень 2011 року проходив службу в
органах внутрішніх справ України,

Наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області від 21 червня 2011
року № 230 о/с лейтенанта міліції
дільничного інспектора міліції
сектора ДІМ Дружківського міського
відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області ОСОБА_4, звільнено з
органів внутрішніх справ у запас (із
постановленням на військовий облік) за
п. 66 (за скоєння вчинку, що дискредитує
звання рядового і начальницького
складу) з 21 червня 2011 року.

Підставою для звільнення стали
результати службового розслідування
за фактом спричинення 28 квітня 2011 року
невідомими особами тілесних ушкоджень.
У ході проведення дослідчої перевірки
і збору матеріалів встановлено
причетність до вказаної події
дільничних інспекторів ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 З висновку службового
розслідування від 17 травня 2011року та
постанови Костянтинівської
міжрайонної прокуратури про відмову в
порушенні кримінальної справи
стосовно ОСОБА_4 від 9 травня 2011 року
вбачається, що позивач разом з іншими
співробітниками 28 квітня 2010 року о 10-00
годині, прийнявши в приміщенні
міськвідділу заяву про злочин, до книги
прийому громадян останню не записав,
заяву не зареєстрував, на розгляд
керівництву міського відділу не надав,
а за власною ініціативою виїхав за межі
обслуговування адміністративної
території Дружківського міського
відділу у с. Миколайпілля
Костянтинівського району для збору
матеріалів дослідчої перевірки за цією
заявою. Заяву було зареєстровано у
відповідному журналі міськвідділу
лише о 17 год. 00 хв.

Наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області від 24 травня 2011
року № 1052, за порушення вимог п. п. 2.1
Інструкції про порядок прийняття,
реєстрації та розгляду в органах
внутрішніх справ України заяв і
повідомлень про злочини, що вчинені або
готуються, в частині реєстрації
інформації в ЖРЗПЗ МВ у встановленому
порядку, п.п. 10.9, 10.11, 14.3 Положення про
службу дільничних інспекторів міліції
в системі Міністерства внутрішніх
справ України, наказу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області від 9
листопада 2009 року № 76 дск в частині
дотримання пропускного режиму в
адмінбудинок міського відділу та
запису заявниці в журналі реєстрації
відвідувачів, дільничного інспектора
міліції СДІМ Дружківського міського
відділу лейтенанта міліції ОСОБА_4
наказано вирішити питання про
покарання позивача після виходу на
службу з чергової відпустки.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з правомірності дій
відповідачів про звільнення позивача
на підставі п. 66 Положення, оскільки
факт реєстрації позивачем заяви у
журналі реєстрації інформації про
злочини о 17-00 годині 28 квітня 2011 року,
тоді як заява надійшла о 10-00 годині того
ж дня, є приховуванням злочину від
обліку, а відповідно до п. 3.17 Інструкції
від 14 квітня 2004 року № 400 приховуваними
від обліку вважаються заяви і
повідомлення про злочини, що вчинені
або готуються, якщо відомості про них
на час виявлення не занесені до ЖРЗПЗ
або ЖРІЗ, а самі заяви та повідомлення
не отримали відповідного
реєстраційного номера і заявнику не
вручено талон-повідомлення.

Згідно п. 66 Положення особи
рядового і начальницького складу, які
скоїли вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ.

Пунктами 10.9, 10.11, 14.3 Положення про
службу дільничних інспекторів міліції
в системі Міністерства внутрішніх
справ України, затвердженого наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 11 листопада 2011 року № 550
передбачено, що усі звернення під час
особистого прийому громадян
заносяться дільничним інспектором
міліції до журналу обліку особистого
прийому громадян дільничним (старшим
дільничним) інспектором міліції
(додаток 3) і реєструються відповідно до
вимог Закону України «Про звернення
громадян» та наказу Міністерств
внутрішніх справ України від 14 квітня
2004 року № 400 «Про порядок приймання,
реєстрації та розгляду в органах і
підрозділах внутрішніх справ України
заяв і повідомлень про злочини, що
вчинені або готуються».

Дільничний інспектор міліції
негайно доповідає в чергову частину
міськрайоргану внутрішніх справ про
одержані під час роботи на дільниці
заяви і повідомлення громадян про
злочини, що вчинені або готуються.
Уживає заходів щодо запобігання
злочинам та їх припинення, затримання
злочинців, надання допомоги
потерпілим, охорони місця події.

За приписами п. 3.1 наказу
Міністерства внутрішніх справ України
від 14 квітня 2004 року № 401
«Про порядок приймання, реєстрації та
розгляду в органах і підрозділах
внутрішніх справ України заяв і
повідомлень про злочини, що вчинені або
готуються», кожен факт приховання
злочинів від обліку, винесення
незаконної постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи, у т. ч.
шляхом фальсифікації, слід розцінювати
як порушення законності. Працівників,
які приховали злочин від обліку,
прийняли незаконне рішення про відмову
в порушенні кримінальної справи, та
керівників, які його затвердили,
притягувати до суворої дисциплінарної
відповідальності і негайно
інформувати про це прокурора для
прийняття рішення.

За таких обставин, коли
відповідачем доведено факт вчинення
позивачем проступку, що дискредитує
звання рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ
України, під час винесення
оскаржуваних наказів відповідачем
врахована тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно, суди
попередніх інстанцій обґрунтовано
відмовили у задоволенні позову.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 22
вересня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало
Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк