Справа № К/9991/36451/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/36451/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Решетилівському районі Полтавської
області про визнання бездіяльності
незаконною, зобов'язання щодо
перерахунку пенсії та видачі
несплаченої пенсії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Решетилівського районного суду
Полтавської області від 14 грудня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 квітня 2011 року, -

встановив:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом, у
якому просила визнати протиправними
дії Управління Пенсійного фонду
України в Решетилівському районі
Полтавської області, зобов'язати
відповідача здійснити з 9 квітня 2010
року перерахунок та виплату їй
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон
№ 796-XII), виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Постановою Решетилівського районного
суду Полтавської області від 14
грудня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року, позов задоволено частково.
Визнано відмову Управління Пенсійного
фонду України в Решетилівському районі
Полтавської області в перерахунку
ОСОБА_4 додаткової пенсії у розмірах,
передбачених статтею 50 Закону № 796-XII,
протиправною. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Решетилівському районі Полтавської
області провести перерахунок та
виплату додаткової пенсії ОСОБА_4
відповідно до статті 50 Закону № 796-XII як
інваліду І групи у розмірі 100%
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон №
1058-ІV) за період з 9 квітня 2010 року по 14
грудня 2010 року. В іншій частині
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_4
звернулася з касаційною скаргою,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 квітня 2011 року та змінити
постанову Решетилівського районного
суду Полтавської області від 14 грудня
2010 року, виключивши кінцеву дату
здійснення перерахунку додаткової
пенсії.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Враховуючи те, що сторони у судове
засідання не з'явились, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, то суд
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у ній матеріалами.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4
має статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, є інвалідом I групи
внаслідок захворювання, яке пов'язане
з роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Решетилівському районі Полтавської
області. Відповідно до постанови
Решетилівського районного суду
Полтавської області від 8 квітня 2010
року, яку залишено без змін ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 27 серпня 2010 року, ОСОБА_4 здійснено
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі, передбаченому статтею 50
Закону № 796-ХІІ, за період з 22 травня 2008
року по 8 квітня 2010 року.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами І групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 100%
мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктом 12 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від
28 грудня 2007 року № 107-VI до Закону №
796-ХІІ, зокрема, до статті 50, визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 щодо неконституційності
підпункту 12 пункту 28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України» вказана
правова норма втратила чинність і
застосуванню не підлягала.

У 2010 році положення статті 50 Закону №
796-ХІІ зупинено чи змінено не було.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди дійшли
вірного висновку про те, що при
визначенні розміру додаткової пенсії
позивачеві, застосуванню підлягають
положення саме статті 50 Закону № 796-XII, а
не положення постанови Кабінету
Міністрів України, якими керувався
відповідач, оскільки такі істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав позивача.

З положень статті 50 Закону № 796-ХІІ
випливає, що за основу нарахування
розміру додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, береться
мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону № 1058-ІV, іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№ 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, правильними є
висновки судів щодо неприйняття в
даному випадку положень частини 3
статті 28 Закону № 1058-ІV, відповідно до
якої мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтею 50 Закону № 796-ХІІ.

Згідно частини 3 статті 67 Закону №
796-ХІІ у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції
України та статтею 50 Закону № 796-ХІІ,
щодо визначення розміру та виплати
пенсій.

Таким чином, суд першої інстанції, з
рішенням якого погодився апеляційний
суд, дійшов вірного висновку, що ОСОБА_4
має право на отримання додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 100% мінімальної пенсії за віком,
як це встановлено статтею 50 Закону №
796-ХІІ, з 9 квітня 2010 року, однак при
цьому помилково встановив кінцеву дату
її виплати - 14 грудня 2010 року.

Пенсія - це щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом
(стаття 1 Закону № 1058-ІV).

Отже, законом не встановлюється ні
строковість, ні обмеженість у часі цих
видів виплат. З самого визначення
поняття «пенсія» випливає, що ці
виплати здійснюються на постійній
основі, один раз на місяць протягом
невизначеного періоду часу. В цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок). Кінцевий термін, або
строк, на який призначається пенсія не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії.

Станом на дату ухвалення судового
рішення зміни законодавства щодо
виплати додаткової пенсії особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, прийняті не були, а тому
підстав обмежувати виплати конкретною
датою не було.

На зазначене порушення суд апеляційної
інстанції уваги не звернув та не
виправив його.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 223 КАС
України суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право змінити судове рішення суду
першої інстанції, скасувавши судове
рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 225 КАС України суд
касаційної інстанції має право змінити
судове рішення, якщо у справі немає
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року - скасувати.

Постанову Решетилівського
районного суду Полтавської області від
14 грудня 2010 року - змінити, в
абзаці третьому резолютивної частини
постанови слова та цифри «по 14 грудня
2010 року» - виключити. В іншій частині
постанову Решетилівського районного
суду Полтавської області від 14 грудня
2010 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.