Справа № 2а-2459/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
Справа № 15472/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В В., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської області на постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 03 березня
2011 року у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області про зобов'язання перерахувати
та виплатити додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю та доплату до
пенсії,-

В С Т А Н О В
И В:

10.02.2011 року позивач звернулась до суду
з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області про зобов'язання перерахувати
та виплатити додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю, як особі яка
віднесена до четвертої категорії
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи та доплати до пенсії як
особі, яка постійно проживає на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю починаючи
з 14 серпня 2010 року до виникнення
обставин, з якими Закон пов'язує
виникнення, зміну або припинення
спірних правовідносин, відповідно до
ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 03
березня 2011 року позов задоволено
частково. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області провести ОСОБА_2 нарахування та
виплату додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, в розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком,
а також доплату до пенсії у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати
починаючи з 10.08.2010 року до виникнення
обставин, з якими Закон пов'язує
виникнення, зміну або припинення
спірних правовідносин з урахуванням
виплачених сум. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.
Покликається на те, що при обчисленні
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю позивачу по справі
Управління Пенсійного фонду
керувалосьПостановою КМ України №530
від 28 травня 2008 року та №836 від 26 липня
1996 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст. 183-2
цього Кодексу.

Заслухавши суддю -доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач є особою яка постійно проживає
на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, та
потерпілою від наслідків
Чорнобильської катастрофи 4 категорії,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно з ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин - громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата. Пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 4, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком.

Всупереч ст.ст. 39, 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України №836 від 26
липня 1996 року по ст. 39 вказаного Закону
та по ст. 51, відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України №530 від 28
травня 2008 року, а не в кратному
відношенні до мінімальної заробітної
плати та мінімальної пенсії за віком,
як того вимагає вказаний Закон.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності нормативно -
правового акта Конституції України,
закону України, міжнародному договору,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
положення ст.ст. 39,51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
вказані постанови Кабінету Міністрів
України, які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. За кожний повний
рік страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більше
ніж на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини. У частині другій
цієї статті вказано, що за наявності
страхового стажу меншої тривалості,
ніж передбачено частиною першою цієї
статті, пенсія за віком встановлюється
в розмірі, пропорційному наявному
страховому стажу, виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Також, слід зазначити, що оскільки
стосовно не нарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
шестимісячний строк звернення до суду
визначений ст.ст. 99, 100 КАС України (в
редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин).

Судом першої інстанції не враховано
тієї обставини, що позивач пропустив
строк звернення до суду, оскільки
звернувся з позовом лише 10.02.2011 року та
не надав доказів того, що ним був
пропущений строк для звернення до суду
з поважних причин, тому, з огляду на
наведене, позовні вимоги в частині
виплат за період з 14.08.2000 року по 09.08.2010
року включно слід залишити без
розгляду.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог позивача
щодо нарахування та виплати додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
доплати до пенсії як пенсіонеру який
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю починаючи
з 10.08.2010 року до виникнення обставин, з
якими Закон пов'язує виникнення, зміну
або припинення спірних правовідносин.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської області, відповідний
обов'язок слід покласти на відповідача
у справі.

Судом першої інстанції порушено норми
матеріального права та неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, що призвело до ухвалення
незаконного рішення, яке підлягає
скасуванню з підстав визначених ст. 202
КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги може своєю
постановою змінити постанову суду
першої інстанції або прийняти нову
постанову, якими суд апеляційної
інстанції задовольняє або не
задовольняє позовні вимоги.

З огляду на наведене апеляційні вимоги
слід задовольнити частково, а
оскаржувану постанову суду першої
інстанції скасувати.

Керуючись ст.183-2, ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198,
ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И
В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області - задовольнити частково.

Постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від 03
березня 2011 року у адміністративній
справі №2а-2459/11/1916 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області про зобов'язання перерахувати
та виплатити додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю та доплату до пенсії
за період з 14.08.2000 року по 09.08.2010 року
включно - залишити без розгляду.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Чортківському районі
Тернопільської області нарахувати та
виплатити додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком
та доплату до пенсії як пенсіонеру,
який проживає на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати на користь ОСОБА_2
починаючи з 10.08.2010 року до виникнення
обставин, з якими Закон пов'язує
виникнення, зміну або припинення
спірних правовідносин відповідно до
ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з врахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

В задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль