Справа № 357/17540/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/13727/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 08 січня
2014 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Біла Церква про визнання
рішення незаконним, зобов'язання
вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до Управління
Пенсійного фонду України в м. Біла
Церква з позовом про визнання рішення
№ 17/333 від 21 жовтня 2013 року незаконним
та зобов'язання призначити пенсію за
віком згідно із ст. 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 08 січня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 січня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернулася з касаційною
скаргою, в якій просить їх скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

В запереченнях на касаційну скаргу
відповідач просив в її задоволенні
відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач є постраждалою
внаслідок Чорнобильської катастрофи 4
категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1.

Позивач звернувся до відповідача із
заявою про призначення пенсії зі
зменшенням пенсійного віку відповідно
до ст. 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідач відмовив позивачу в
призначенні пенсії, яке мотивоване тим,
що позивач не досяг пенсійного віку для
призначення пенсії.

Не погоджуючись з відмовою
відповідача, позивач заявив цей позов.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, щодо відмови у задоволенні
позову.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особи, які
постійно проживали або постійно
проживають чи постійно працювали або
постійно працюють у зоні посиленого
радіологічного контролю за умови, що
вони станом на 1 січня 1993 року прожили
або відпрацювали у цій зоні не менше 4
років пенсії надаються із зменшенням
пенсійного віку на 2 роки та додатково 1
рік за 3 роки проживання, роботи, але не
більше 5 років.

Слід зазначити, що початкова величина
зниження пенсійного віку
встановлюється лише особам, які
постійно проживали або постійно
працювали у зазначених зонах з моменту
аварії по 31 липня 1986 року незалежно від
часу проживання або роботи в цей
період.

Відповідно до статті 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування (в редакції
Закону від 08 липня 2011 року № 3668-VI особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років; до досягнення віку,
встановленого абзацом першим цієї
статті, право на пенсію за віком мають
жінки 1961 року народження і старші після
досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, має посвідчення
громадянки, яка постійно проживає або
постійно працює на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач станом на 1 січня 1993 року
проживала в м. Біла Церква (у зоні
посиленого радіологічного контролю) не
менше 4 років, а саме: з 27 липня 1988 року
по 08 грудня 1998 року, - про що свідчить
довідка ОСББ № 66 від 29 березня 2013 року,
копія ф-А будинкової книги та акт
зустрічної перевірки № 464 від 22
жовтня 2013 року.

Враховуючи те, що позивач не працювала
(не проживала) в зоні посиленого
радіологічного контролю з моменту
аварії по 31 липня 1986 року, початкова
величина зниження пенсійного віку на
неї не поширюється. Отже, оскільки
період проживання та роботи позивача в
зоні посиленого радіологічного
контролю станом на 21 жовтня 2013 року
становить 9 років 6 місяців та 24 дні, то
право на пенсію із зниженням
пенсійного віку (на 3 роки) вона
набуде при досягненні 57 років.

Таким чином, при розгляді цієї справи
судами повно встановлені обставини у
справі та правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є
декларативними та не спростовують
правильних висновків судів попередніх
інстанцій.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України,
суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 08 січня 2014 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 січня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: