Справа № 0101/3347/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/60502/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Алушта Автономної Республіки Крим про
визнання відмови протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в місті
Алушта Автономної Республіки Крим на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2013 року,

встановив:

У липні 2013 року ОСОБА_4. пред'явив позов
до Управління Пенсійного фонду України
в місті Алушта Автономної Республіки
Крим (далі - УПФ) про визнання
протиправною відмови у зарахуванні до
стажу роботи періоду знаходження у
засланні та зобов'язання зарахувати до
пенсійного стажу період знаходження у
засланні з 11 травня 1944 року по 28 квітня
1956 року у потрійному розмірі.

Позов обґрунтував тим, що оскільки він
є реабілітованим громадянином
відповідно до статті 1 Закону України
від 17 квітня 1991 року № 962-XII «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон № 962-XII), то
час заслання зараховується йому у
потрійному розмірі в стаж роботи для
призначення трудової пенсії.

Постановою Алуштинського міського
суду Автономної Республіки Крим від 10
вересня 2013 року відмовлено в
задоволенні позову.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2013 року скасовано
постанову суду першої інстанції, а
позов задоволено: зобов'язано УПФ
зарахувати до стажу роботи в
потрійному розмірі ОСОБА_4. час
знаходження у засланні з 11 травня 1944
року по 28 квітня 1956 року.

У касаційній скарзі УПФ просить
скасувати судове рішення апеляційного
суду та залишити в силі постанову суду
першої інстанції. Скаргу обґрунтовує
тим, що позивач при зверненні за
перерахунком пенсії не надав документ,
який би встановлював факт його
перебування у засланні з 11 травня 1944
року по 28 квітня 1956 року.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити судове
рішення апеляційної інстанції без
змін, посилаючись на його законність і
обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що 11 червня 2013 року
позивач звернувся до УПФ із заявою про
перерахунок пенсії.

Листом від 12 червня 2013 року йому
відмовлено з посиланням на те, що він
відноситься до осіб, реабілітованих на
підставі статті 3 Закону № 962-XII, та
повинен надати довідку органів
внутрішніх справ для підтвердження
такого статусу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції вважав, що особи,
реабілітовані згідно із статтею 3
Закону № 962-XII, для підтвердження
статусу реабілітованого мають надати
до УПФ довідку органів внутрішніх
справ, видану на підставі наявних у них
відповідних документів (постанови про
вислання, особових справ на висланих
осіб тощо), а за відсутності таких
документів - довідку районних комісій з
поновлення прав реабілітованих, видану
на підставі встановленого факту
переселення.

Апеляційний суд, скасовуючи постанову
суду першої інстанції та задовольняючи
позов, виходив з того, що позивач є
реабілітованим громадянином
відповідно до статті 1 Закону № 962-XII, а
тому від нього не вимагається надання
вказаних довідок.

Апеляційним судом встановлено, що
статус реабілітованого позивач
отримав за рішенням Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28 травня 2013 року, яким зобов'язано
виконавчий комітет Алуштинської
міської ради надати ОСОБА_4.
посвідчення реабілітованого
відповідно до статті 6 Закону № 962-XII.

Цим же судовим рішенням встановлено, що
ОСОБА_4. в 1944 році на підставі постанови
Державного комітету оборони від 11
травня 1944 № 5859-сс «Про кримських татар»
був підданий репресивному акту -
насильницькому виселенню по
національному признаку зі своєї рідної
землі міста Алушта Кримської АРСР та
взятий на облік в спецпоселенні
Андежанської області Узбекської РСР.

На підставі Указу Президіуму Верховної
Ради СРСР від 28 квітня 1956 року позивача
звільнено від спецпоселення.

Зазначені факти підтверджуються
довідкою Управління внутрішніх справ
Хокимията Андижанської області від 10
травня 1993 року № 962.

З огляду на встановлені обставини,
апеляційний суд дійшов висновку, що
ОСОБА_4. є реабілітованим громадянам
саме відповідно до статті 1 Закону
№ 962-XII.

Відповідно до статті 1 Закону № 962-XII
реабілітованими є особи, які з
політичних мотивів були
необґрунтовано засуджені судами або
піддані репресіям позасудовими
органами, в тому числі «двійками»,
«трійками», особливими нарадами і в
будь-якому іншому позасудовому
порядку, за вчинення на території
України діянь, кваліфікованих як
контрреволюційні злочини за
кримінальним законодавством України
до набрання чинності Законом СРСР «Про
кримінальну відповідальність за
державні злочини» від 25 грудня 1958
року, за винятком осіб, зазначених у
статті 2 цього Закону.

Статтею 6 Закону № 962-XII та статтею 58
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що
реабілітованим громадянам відповідно
до статті 1 Закону № 962-XII час тримання
під вартою, відбування покарання в
місцях позбавлення волі, заслання або
перебування на примусовому лікуванні
зараховується у потрійному розмірі в
стаж роботи.

За правилами пункту 20 Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в
редакції, чинній на момент звернення із
заявою про перерахунок пенсії), за
документ, який засвідчує, що особа
визнана реабілітованою, приймається
завірена в установленому порядку копія
посвідчення реабілітованого. Для осіб,
реабілітованих згідно із статтею 3
Закону України "Про реабілітацію жертв
політичних репресій в Україні",
приймаються довідки органів
внутрішніх справ, видані на підставі
наявних у них відповідних документів
(постанови про вислання, особових справ
на висланих осіб тощо), а за відсутності
таких документів - довідки районних
комісій з поновлення прав
реабілітованих, видані на підставі
встановленого факту переселення.

Згідно з положеннями статті 98 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
перерахунок пенсії провадиться на
підставі документів про вік, стаж,
заробіток та інших, наявних на час
перерахунку в пенсійній справі, а також
додаткових документів, поданих
пенсіонером на час перерахунку.

Згідно зі статтею 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини встановлені судовим
рішенням, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді справ, у яких
беруть участь ті самі особи або особа
щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено Севастопольським
апеляційним адміністративним судом,
позивач є реабілітованим громадянином
відповідно до статті 1 Закону № 962-XII, а
не 3, як на це помилково вказував суду
першої інстанції, а тому має право на
зарахування стажу з 11 травня 1944 року по
28 квітня 1956 року у потрійному розмірі
відповідно до статті 6 Закону № 962-XII.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції повно і
всебічно встановив обставини справи,
дав їм належну юридичну оцінку,
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятого ним рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Алушта Автономної Республіки Крим
залишити без задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.