Справа № 826/8727/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8727/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Степанюк А.Г., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 28.07.2014 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України в частині
ненадання інформації на інформаційний
запит від 31.03.14 ОСОБА_2 та зобов'язати
надати запитувану інформацію -
скановані копії оригіналів документів
(а) погодження (схвалення) умов
приватизації (продажу) 25% державного
пакету акцій ПАТ ДТЕК
«Донецькобленерго».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
28.07.2014 позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він просить оскаржувану
постанову скасувати, як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового процесу, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
04.06.2014 ОСОБА_2 електронною поштою на
адресу звернувся до
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України з запитом в
порядку Закону України «Про доступ до
публічної інформації», у якому просив
надати скановані копії оригіналів
документів (а) погодження (схвалення)
умов приватизації (продажу) 25%
державного пакету акцій ПАТ ДТЕК
«Донецькобленерго».

Про існування вказаної інформації
позивач дізнався 04.06.2014 після
повідомлення УНІАН, що згідно слів
представника Міністерства енергетики
та вугільної промисловості України,
Міністерство схвалило приватизацію
блокуючих пакетів ряду
енергопоставляючих і генеруючих
компаній. За словами неназваного
представника, зокрема, йдеться про 25%
пакету акцій «Дніпро-», «Вінниця-»,
«Донецьк-», «Закарпаття-»,
«Чернівціобленерго», «Крименерго», а
також «Донбасенерго» і «Київенерго»,
що перебувають у держвласності.

25.06.2044 ОСОБА_2 отримано відповідь на
запит, яким йому направлено
відскановані копії двох документів:

- листа Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України від
20.06.14 №2/12-2700, у якому повідомлено про
те, що листом від 29.01.2014 №01/12-0077
Міненерговугілля погодило без
зауважень розроблений Фондом
державного майна України проект
постанови Кабінету Міністрів України
«Про внесення змін до деяких актів
Кабінету Міністрів України» (копія
погодження додається). Зазначений
проект постанови прийнято Урядом 12.02.2014
№47. Також, у листі зазначено, що
законодавством про приватизацію не
передбачено умов продажу у разі
здійснення приватизації на фондових
біржах. Положення про порядок продажу в
процесі приватизації на фондових
біржах пакетів акцій акціонерних
товариств затверджено наказом Фонду
державного майна України, Державної
комісії з цінних паперів та фондового
ринку, Антимонопольного комітету
України від 16.11.1989 №2141/297/9;

- листа від 25.10.11 №03/12-4034, яким погоджено
проект розпорядження Кабінету
Міністрів України «Про погодження умов
продажу державного пакета акцій
публічного акціонерного товариства
«Донецькобленерго», надісланий листом
Фонду державного майна України від
21.10.2011 №10-33-14362.

Позивач - ОСОБА_2 - вважає бездіяльність
щодо надання йому інформації на запит
протиправною з таких підстав.

Станом на 16.06.2014 відповіді позивачем не
отримано взагалі.

Відповідь від 25.06.2014 отримана позивачем
після звернення до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що оскільки позивач
звернувся за отриманням публічної
інформації, про існування якої
довідався у червні 2014 р., то у наданій
йому відповіді мало міститися
роз'яснення, про яке конкретно
погодження йшлося в інформаційному
повідомленні, на яке посилається
позивач, а тому суд першої інстанції
погодився, що відповідач не надав
відповідь по сутті звернення позивача.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що до
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України не надходив
інформаційний запит від 31.03.2014, а
надходив лише запит від 20.06.2014, на який
Міненерговугілля надало відповідь в
повному обсязі.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про
інформацію» від 02.10.1992 передбачено, що
інформація - будь-які відомості та/або
дані, які можуть бути збережені на
матеріальних носіях або відображені в
електронному вигляді.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про
інформацію» кожен має право на
інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, використання,
поширення, зберігання та захисту
інформації, необхідної для реалізації
своїх прав, свобод і законних
інтересів.

Реалізація права на інформацію не
повинна порушувати громадські,
політичні, економічні, соціальні,
духовні, екологічні та інші права,
свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Закон України «Про доступ до публічної
інформації» визначає порядок
здійснення та забезпечення права
кожного на доступ до інформації, що
знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес.

Згідно положень ст. 1 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» передбачено, що
право на доступ до публічної
інформації гарантується, зокрема,
обов'язком розпорядників інформації
надавати та оприлюднювати інформацію,
крім випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» доступ
до інформації забезпечується шляхом
надання інформації за запитами на
інформацію. Розпорядники інформації
зобов'язані: 6) надавати достовірну,
точну та повну інформацію, а також у
разі потреби перевіряти правильність
та об'єктивність наданої інформації
(ст. 14 Закону України «Про доступ до
публічної інформації»).

В даному випадку позивач звернувся з
приводу отримання публічної
інформації з огляду на повідомлення
УНІАН від 04.06.2014, згідно якого
Міністерство енергетики і вугільної
промисловості схвалило приватизацію
блокуючих пакетів ряду
енергопоставляючих і генеруючих
компаній, повідомив УНІАН представник
міністерства. За його словами, йдеться,
зокрема, про 25-процентні пакети акцій
«Дніпро-», «Вінниця-», «Донецьк-»,
«Закарпаття-», «Чернівціобленерго»,
«Крименерго», а також «Донбасенерго» і
«Київенерго», що перебувають у
держвласності.

Відповідно, відповідь на запит
позивача мала надаватися саме з огляду
на вказане інформаційне повідомлення,
зміст якого є загальнодоступним.

Згідно ст. 29 Закону України «Про доступ
до публічної інформації» розпорядник
інформації має надати відповідь на
запит на інформацію не пізніше п'яти
робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України
«Про доступ до публічної інформації» у
разі якщо запит стосується надання
великого обсягу інформації або
потребує пошуку інформації серед
значної кількості даних, розпорядник
інформації може продовжити строк
розгляду запиту до 20 робочих днів з
обґрунтуванням такого продовження. Про
продовження строку розпорядник
інформації повідомляє запитувача в
письмовій формі не пізніше п'яти
робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно вимог ч. 1 ст. 22 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках: 1) розпорядник інформації не
володіє і не зобов'язаний відповідно до
його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; 2) інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; 3) особа, яка подала запит
на інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; 4) не дотримано вимог до запиту
на інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
відповідь розпорядника інформації про
те, що інформація може бути одержана
запитувачем із загальнодоступних
джерел, або відповідь не по суті запиту
вважається неправомірною відмовою в
наданні інформації.

Колегія суддів звертає увагу, що надана
позивачу відповідь листом
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України від 20.06.2014 №2/12-2700
жодної інформації про погодження
приватизації блокуючого пакету акцій
ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго», про яке
містилося повідомлення у ЗМІ за 04.06.2014
не містить, натомість містить
інформацію про попереднє погодження
продажу - листом від 25.10.2011 №03/12-4034 на
адресу Фонду державного майна України
(відсканована копія якого надана), а
також про факт погодження без
зауважень розробленого Фондом
державного майна України проекту
постанови Кабінету Міністрів України
«Про внесення змін до деяких актів
Кабінету Міністрів України» листом від
29.01.14 р. №01/12-0077 (копія якого позивачу не
надана).

При цьому, роз'яснення відповідача у
наданій відповіді про те, що із актами
КМ України, на які він посилається,
можна ознайомитись на сайті Урядового
порталу також суперечить ч. 2 ст. 22
Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Частиною 4 ст. 22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
передбачено, що у відмові в задоволенні
запиту на інформацію має бути
зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові
та посаду особи, відповідальної за
розгляд запиту розпорядником
інформації; 2) дату відмови; 3)
мотивовану підставу відмови; 4) порядок
оскарження відмови; 5) підпис.

Згідно ч. 5 ст. 22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
відмова в задоволенні запиту на
інформацію надається в письмовій
формі.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
відстрочка в задоволенні запиту на
інформацію допускається в разі, якщо
запитувана інформація не може бути
надана для ознайомлення в передбачені
цим Законом строки у разі настання
обставин непереборної сили. Рішення
про відстрочку доводиться до відома
запитувача у письмовій формі з
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення.

Згідно ч. 7 ст. 22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» в
рішенні про відстрочку в задоволенні
запиту на інформацію має бути
зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові
та посаду особи, відповідальної за
розгляд запиту розпорядником
інформації; 2) дату надсилання або
вручення повідомлення про відстрочку;
3) причини, у зв'язку з якими запит на
інформацію не може бути задоволений у
встановлений цим Законом строк; 4)
строк, у який буде задоволено запит; 5)
підпис.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що Законом
України «Про доступ до публічної
інформації» передбачено два шляхи
надання відповіді на запит, якщо він
був направлений до неналежного
розпорядника інформацією: 1) прийняття
рішення про відстрочку задоволення
запиту на інформацію чи продовження
строку розгляду запиту відповідно до ч.
4 ст. 20 та ч. 6 ст. 22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» або 2)
відмови в задоволенні запиту
відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 22 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» з роз'ясненням права на
оскарження відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 23
Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Колегія суддів звертає увагу, що
матеріалами справи не підтверджено, що
відповідачем приймалося рішення про
відстрочку задоволення запиту чи
продовження строку розгляду запиту на
інформацію в порядку, передбаченому ч. 4
ст. 20 та ч. 6 ст. 22 Законом України «Про
доступ до публічної інформації».

Відповідь відповідача колегія суддів
не розцінює як відмову в задоволенні
запиту в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», оскільки така відповідь
не містить роз'яснення права на
оскарження, як того вимагає ч. 4 ст. 22
Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що, оскільки позивач звернувся за
отриманням публічної інформації, про
існування якої довідався у червні 2014
року, то у наданій йому відповіді мало
міститися роз'яснення, про яке
конкретно погодження йшлося в
інформаційному повідомленні, на яке
посилається позивач: якщо погодження
продажу пакету акцій мало місце у січні
2014 року - надати відповідну копію
погодження, якщо після цього мали місце
будь-які інші погодження щодо продажу
вказаного об'єкта - надати позивачу
інформацію про це.

Доводи апелянта про те, що до
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України не надходив
інформаційний запит від 31.03.2014
відповідачем не доведено.

Більш того, в даному випадку
відповідачем порушений вказаний
Законом України «Про доступ до
публічної інформації» строк надання
позивачу письмової відповіді по суті
інформаційного запиту від 31.03.2014.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив законне
та обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28.07.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Василенко
Я.М.

Судді:
Степанюк
А.Г.,

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
31.10.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Степанюк А.Г.

Шурко О.І.