Справа № 806/2676/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"05" листопада 2014 р.
Справа № 806/2676/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Житомирського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "02" липня 2014
р. у справі за позовом Житомирського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Приватного акціонерного товариства
"Виробничо-комерційна фірма "Леся"
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 02 липня 2014
року відмовлено у задоволенні позову
Житомирського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
приватного акціонерного товариства
«Виробничо-комерційна фірма «Леся» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 121335,68 грн., за
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів.

В апеляційній скарзі Житомирське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів просить скасувати
вказану постанову через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Апеляційний розгляд справи
проводиться в порядку письмового
провадження за правилами,
встановленими ст. 197 КАС України.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (далі Закон), для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік,а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 20 Закону
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Крім того, згідно положень ч.1,3 ст.18
Закону забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості. Підбір
робочого місця здійснюється переважно
на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Разом з тим, положеннями ч.3 ст. 18-1
Закону визначено, що державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань, а
відповідно до ч. 3 ст. 19 вказаного Закону
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Відповідач вимоги Закону виконав.
Згідно з наявного у матеріалах справи
Звіту відповідача, про зайнятість та
працевлаштування інвалідів по формі
10-П1 за 2013 рік і який здається ним до
Фонду соціального захисту інвалідів за
місцем реєстрації ( а.с.6), вбачається, що
відповідач у 2013 році повинен створити 14
робочих місця для працевлаштування
інвалідів, створених відповідно 4-х
відсоткового нормативу. Фактично на
підприємстві відповідача
працевлаштовано 10 штатних працівників,
яким відповідно до чинного
законодавства встановлена
інвалідність.

Товариство протягом 2013 року
повідомляло відповідні органи про
наявні вільні робочі місця та вакантні
посади, на яких може використовуватися
праця інвалідів, що підтверджується
листами відповідача до
Новоград-Волинського міського центру
зайнятості про створення та атестацію
ним робочих місць для працевлаштування
інвалідів та звітами про наявність
вакансій форми 3-ПН.

З наведених норм права та встановлених
по справі обставин випливає, що
обов'язок відповідача створити робочі
місця для інвалідів не супроводжується
його обов'язком їх працевлаштувати.
Закон України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
покладає на підприємство обов'язок
створити (пристосувати), атестувати
належним чином робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
повідомити про це органи, перелічені в
ч. 1 ст.18 Закону, а ті, в свою чергу,
зобов'язані направити підприємству на
працевлаштування інвалідів.

Враховуючи вимоги Закону, підприємство
може бути звільнено судом від
відповідальності щодо сплати штрафних
санкцій за невиконання нормативу
працевлаштування інвалідів, якщо воно
розробило необхідні заходи по
створенню робочих місць для інвалідів
та включило їх до колективного
договору, провело атестацію робочих
місць з відповідними державними
установами, своєчасно, достовірно, в
повному обсязі проінформувало
відповідні установи, але фактично не
працевлаштувало інваліда з причин,
незалежних від нього: відсутність
інвалідів, відмова інваліда від
працевлаштування на працевлаштування
на підприємство, бездіяльність
державних установ, які повинні сприяти
працевлаштуванню інвалідів.

Згідно ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського
кодексу України підставою для
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Поскільки відповідач у своїй
діяльності порушень чинного
законодавства не допустив, то
застосування до нього адміністративно
- господарських санкцій та пені у сумі
121335,68 грн. є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлене із
дотриманням судом норм матеріального
та процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "02" липня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів вул.Домбровського,
38,м.Житомир,10029

3- відповідачу/відповідачам: Приватне
акціонерне товариство
"Виробничо-комерційна фірма "Леся"
вул.Радянська,3
А,м.Новоград-Волинський,Житомирська
область,11700

- ,