Справа № 872/17468/13
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2014 рокусправа № 804/13065/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів: Нагорної
Л.М. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «НВФ
Проммонтажстрой»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «НВФ
Проммонтажстрой» до Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів про визнання
протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «НВФ Проммонтажстрой» звернулось з
вищевказаним позовом до суду в якому
просило визнання протиправними дій
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів щодо
прийняття 28.05.2013 року податкового
повідомлення-рішення № про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 204 600,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на
порушення строку прийняття
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
жовтня 2013 у задоволенні позову було
відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ТОВ «НВФ Проммонтажстрой» подало
апеляційну скаргу в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права просила скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу Криворізька південна ОДПІ
Головного управління Міндоходів
просить відмовити у її задоволенні та
залишити без змін постанову суду
першої інстанції.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не з'явились, про час
та місце слухання справи повідомлялися
належним чином, а тому відповідно до
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 21 березня 2013
року головним держподатревізором -
інспектором відділу адміністрування
податку на додану вартість управління
оподаткування юридичних осіб
Козаковою А.Г. було проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з ПДВ за січень 2013 р. на
підставі п. 200.10 ст. 200 ПК України в
порядку статті 76 розділу II Податкового
кодексу України.

За результатами перевірки складено Акт
про результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
№ 71/152/36607279 від 21.03.2013 року, який
відповідно до копії довідки про
вручення рекомендованого листа №
17/11-1089 від 31.05.2013 року, 21 березня 2013 року
був відправлений на адресу Товариства
з обмеженою відповідальністю «НВФ
Проммонтажстрой» рекомендованим
листом №190 та вручений
уповноваженому представнику
товариства 27.03.2013 року.

Криворізькою південною МДПІ
Дніпропетровської області ДПС
складено та направлено позивачу
податкове повідомлення-рішення від
28.05.2013 року № про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 204
600,00 грн. за податковою декларацією з
ПДВ за січень 2013 року, яке було отримано
позивачем 28 травня 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем безпосередньо оскаржується
податкове повідомлення-рішення від 28
травня 2013 року № у справі №
804/13068/13-а. Питання відносно визнання
протиправними дій податкового органу
щодо прийняття податкового
повідомлення - рішення може бути
виключно додатковим обґрунтуванням
позовних вимог у справі щодо визнання
такого повідомлення - рішення
протиправним і не може бути
самостійним предметом
адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується із
зазначеними висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України
податкове повідомлення-рішення
приймається керівником контролюючого
органу (його заступником) протягом
десяти робочих днів з дня, наступного
за днем вручення платнику податків
акта перевірки у порядку,
передбаченому статтею 58 цього Кодексу,
для надсилання (вручення) податкових
повідомлень-рішень (за результатами
фактичної перевірки - з дня реєстрації
(надходження) акта такої перевірки до
контролюючого органу за основним
місцем обліку платника податків), а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом трьох робочих
днів, наступних за днем розгляду
заперечень і надання (надсилання)
письмової відповіді платнику податків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Отже, до адміністративних судів можуть
бути оскаржені рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Із наведених правових норм вбачається,
що позивач на власний розсуд визначає,
чи порушені його права рішеннями, дією
або бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень. Проте ці рішення, дії або
бездіяльність повинні бути такими, які
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин. Таким
чином, предмет оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, а також
встановлені законом умови їх
реалізації.

Закріплення частиною 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
положення про можливість оскарження до
адміністративних судів будь-яких
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження, не
означає спростування висновку про
юридичне значення рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень як предмета судового
оскарження, так само як не означає і
нівелювання способу захисту
порушеного права, свобод чи законних
інтересів.

Оскільки наслідком розв'язання
публічно-правового спору по суті має
бути захист порушеного права позивача,
то у разі незгоди з діями чи рішенням
контролюючого органу, вимога про
визнання протиправними дій
відповідача, в тому числі і по
проведенню перевірки та по складанню
рішення (акту) або по оскарженню наказу
про проведенню перевірки вже після
його фактичного виконання і складення
акту перевірки, не буде мати своїм
правовим наслідком захист прав
позивача, адже таке право підлягає
захисту виключно шляхом пред'явлення
позову про скасування рішення
контролюючого органу, яким визначено
суму податкових зобов'язань чи
штрафних (фінансових) санкцій.

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку,
що позивачем подано позов про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 28 травня 2013
року № у справі № 804/13068/13-а.
Питання відносно визнання
протиправними дій податкового органу
щодо прийняття податкового
повідомлення - рішення може бути
виключно додатковим обґрунтуванням
позовних вимог у справі щодо визнання
такого повідомлення - рішення
протиправним і не може бути
самостійним предметом
адміністративного позову.

Крім того колегія суддів зазначає, що
недодержання вимог правових норм, які
регулюють порядок прийняття акта, у
тому числі стосовно його форми, строків
прийняття тощо, може бути підставою для
визнання такого акта недійсним лише у
тому разі, коли відповідне порушення
спричинило прийняття неправильного
акта. В даному ж випадку правомірність
прийнятого рішення є окремим предметом
судового розгляду, з чим фактично
погодився позивач подавши позов про
скасування податкового повідомлення
рішення від 28.05.2013 року № .

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «НВФ
Проммонтажстрой» - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
С.В. Сафронова