Справа № 808/6908/13-а
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2014 рокусправа № 808/6908/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Баранник
Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційну скаргу Мелітопольської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року у справі №808/6908/13-а за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Мелітопольської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання дій
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
15.05.2013 №,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів про визнання дій
протиправними щодо проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки та скасування податкового
повідомлення-рішення № від
15.05.2013.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем норм чинного
законодавства при проведенні
перевірки, а саме відсутністю підстав
для її проведення оскільки витребувані
документи були надані відповідачу,
ненадання направлень, порушень при
розгляді скарги на податкове
повідомлення-рішення, що є підставою
для скасування оскарженого рішення.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 жовтня
2013р. позов було задоволено.

На вказане рішення суду була подана
апеляційна скарга в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права просить скасувати рішення та
прийняти нове, яким відмовити у
задоволенні позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, дійшла
висновку що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги зокрема зазначав, що
відповідачем було порушено порядок
проведення перевірки - відсутні докази
пред'явлення та отримання направлення
відповідачем на проведення перевірки.

Щодо встановленого порушення
відповідачем під час перевірки п. 181.1
ст. 181, ст.ст. 183, 187 ПК України
нездійснення реєстрації в якості
платника податку на додану вартість у
встановлені законом терміни та
здійснювала оподатковані операції
після закінчення граничного терміну
реєстрації, що призвело до заниження
належного до сплати в бюджет ПДВ, суд
першої інстанції зазначив, що
відповідачем до суду не надано
будь-яких документів та доказів
відсутності такої реєстрації
позивачем як платником податку на
додану вартість, а тому оскаржене
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.

Колегія суду частково не погоджується
з доводами суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно з пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України документальна
позапланова перевірка здійснюється,
зокрема, у разі, коли за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Судом встановлено, що позивачем на
запит відповідача №1993/Г/17-213 від 18.03.2013
про надання первинних бухгалтерських
та податкових документів за період з
01.01.2011 по 31.03.2013, витребувані документи
були надані в повному обсязі., а також
на запит Мелітопольської ОДПІ
Запорізької області №2620/1717-213 від
11.04.2013, додатково позивачем були надані
копії документів листом від 12.04.2013.

Дані обставини не спростовується
сторонами.

З урахуванням наданих документів
позивачем, відповідачем відповідно до
ст.. 75 ПК України було прийнято рішення
про проведення перевірки, за
результатами якої складено Акт №
412/172/НОМЕР_1 від 24.04.2013.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК
України органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Згідно з вимогами статті 75 ПК України
документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

За змістом пункту 78.5 статті 78 ПК
України допуск посадових осіб органів
податкової служби до проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки здійснюється згідно із
статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України
передбачено, що непред'явлення
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або особам, які
фактично проводять розрахункові
операції) направлення на проведення
перевірки або пред'явлення
направлення, оформленого з порушенням
вимог, установлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб органу державної
податкової служби до проведення
документальної виїзної або фактичної
перевірки.

При цьому слід враховувати, що допуск
до перевірки нівелює правові наслідки
процедурних порушень, допущених
контролюючим органом при призначенні
та/або проведенні виїзної податкової
перевірки.

Як встановлено судом та не спростовано
відповідачем, відсутні докази
пред'явлення позивачу направлення на
проведення перевірки, тому лише з цих
підстав колегія суду погоджується з
доводами суду першої інстанції щодо
наявності протиправних дій щодо
проведення перевірки, оскільки наказ
про проведення перевірки було вручено
позивачу, доказів неможливості
вручення або відмови позивача від
отримання направлення суду не надано.

Що ж стосується позовної вимоги про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, такі
доводи позивача ґрунтуються лише на
процесуальних порушень відповідача
під час проведення перевірки. Суд
першої інстанції задовольняючи в цій
частині позов зазначив, щодо
встановленого порушення відповідачем
під час перевірки п. 181.1 ст. 181, ст.ст. 183,
187 ПК України нездійснення реєстрації в
якості платника податку на додану
вартість у встановлені законом терміни
та здійснювала оподатковані операції
після закінчення граничного терміну
реєстрації, що призвело до заниження
належного до сплати в бюджет ПДВ,та
оскільки відповідачем до суду не
надано будь-яких документів та доказів
відсутності такої реєстрації
позивачем як платником податку на
додану вартість, а тому оскаржене
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.

Позивачем рішення суду, з
обґрунтуванням підстав задоволення
позову, не оскаржене.

З такими доводами суду першої
інстанції колегія суду не погоджується
та зазначає наступне.

Відповідно матеріалам справи,
відповідачем було проведено
позапланової виїзної документальної
перевірки позивача, з питання повноти
та своєчасності нарахування та сплати
податку на додану вартість, контролю
щодо дотримання порядку здійснення
розрахункових операцій, ведення
касових операцій за період з 01.01.2011 по
31.03.2013, за результатами якої складено
Акт № 412/172/НОМЕР_1 від 24.04.2013.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 181.1 ст. 181, п. 183.2, 183.10 ст. 183,
п. 187.1 ст. 187 ПК України, нездійснення
реєстрації в якості платника податку
на додану вартість у встановлені
законом терміни та здійснювала
оподатковані операції після
закінчення граничного терміну
реєстрації, що призвело до заниження
належного до сплати в бюджет ПДВ за
період, що перевірявся, в загальній
сумі 61787 грн.

Позивачем самостійно було надано
відповідачу документи, на підставі
яких проводилась перевірка : звіти про
використання реєстраторів РРО за
січень 2011р. - лютий 2013р.; книги обліку
розрахункових операцій за січень 2011р. -
лютий 2013р.; книги обліку доходів і
витрат за січень 2011р. - березень 2013р.;
контрольні стрічки РРО за січень 2011р. -
лютий 2013р., а також комп'ютерна
автоматизована інформаційна система
податкового органу.

На підставі акту перевірки податковим
органом винесено податкове
повідомлення-рішення № від
15.05.2013, про збільшення суму грошового
зобов'язання за платежем податку на
додану вартість в розмірі 77233,75 грн., в
тому числі за основним платежем 61787
грн., штрафні (фінансові санкції) - 15446,75
грн.

Відповідно акту перевірки, з
посиланням на надані позивачем
документи, було встановлено
здійснення позивачем операцій з
постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню в період з
11.2012р. по 03.02.2013р. 308935,89грн. (а.с. 11, 13,14).

Позивач на спростування будь-яких
доказів не надав.

Відповідно до п.181.1 ст.181 ПК України у
разі якщо загальна сума від здійснення
операцій з постачання товарів/послуг,
що підлягають оподаткуванню згідно з
цим розділом, у тому числі з
використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку у
контролюючому органі за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
з дотриманням вимог, передбачених
статтею 183 цього Кодексу, крім особи,
яка є платником єдиного податку.

Згідно з п.183.2 п.183.10 ст.183 ПК України
будь-яка особа, що підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку, подає до контролюючого органу
за своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) реєстраційну заяву.
Будь-яка особа, яка підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку, і у випадках та в порядку,
передбачених цією статтею, не подала до
контролюючого органу реєстраційну
заяву, несе відповідальність за
ненарахування або несплату цього
податку на рівні зареєстрованого
платника без права нарахування
податкового кредиту та отримання
бюджетного відшкодування.

Як вбачається з вищевикладеного, в
березні, квітні 2012р. позивач повинен
був зареєструватися як платник податку
на додану вартість. Разом з тим, заява
про реєстрацію платника податку на
додану вартість від позивача до
податкового органу не надходила.

Позивач також не спростовує таких
доводів відповідача.

Отже, враховуючи викладене, перевіркою
було вірно встановлено нездійснення
реєстрації в якості платника податку
на додану вартість у встановлені
законом терміни та здійснювала
оподатковані операції після
закінчення граничного терміну
реєстрації, що призвело до заниження
належного до сплати в бюджет ПДВ.

Враховуючи зазначене, колегія суду
вважає помилковими висновки суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог про скасування
податкового повідомлення-рішення,
оскільки матеріалами справи не
спростовується встановлене
відповідачем порушення.

Крім того, як вбачається з позову та
матеріалів справи, позивачем з інших
підстав оскаржене податкове
повідомлення-рішення, а не відсутність
встановленого порушення,.

Враховуючи викладене, апеляційна
скарга відповідача підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Мелітопольської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року у справі №808/6908/13-а за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Мелітопольської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання дій
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
15.05.2013 № - скасувати в частині
задоволення позову про скасування
податкового повідомлення-рішення
Мелітопольської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області від 15.05.2013 № та в цій
частині у задоволенні позову
відмовити.

В іншій частині Постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
14 жовтня 2013 року у справі №808/6908/13-а
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення. Відповідно до ст.
254 КАС України може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Повний текст рішення
виготовлено 31 жовтня 2014року.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
А.А. Щербак