Справа № 2а-19435/11/2670
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2014 року 08:20
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі судді Саніна Б.В., при
секретарі судового засідання
Дмитрієвій В.В. розглянувши у
письмовому проваджені адміністративну
справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Атем»доКиївської
регіональної митниці Міндоходів
проскасування рішення ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного
суду м. Києва надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Атем»
(надалі - Позивач / ТОВ «Атем») до
Київської регіональної митниці (надалі
- Відповідач / Митниця), в якому просить
суд:
1. Визнати протиправним та скасувати
рішення від 21.11.2011 р. №011/611936/1
Київської регіональної митниці про
визначення митної вартості товару.

2. Визнати протиправним та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон №100200000/1/62098
від 22.11.2011 р.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
04.04.2012 р. у справі №2а-19435/11/2670, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30.05.2012 р., в задоволені позовних
вимог було відмовлено в повному обсязі.
Водночас, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
17.09.2014 р. №К/9991/41782/12 зазначені рішення
були скасовані, а справа №2а-19435/11/2670
була направлена на новий розгляд до
Окружного адміністративного суду м.
Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 01.10.2014 р.
адміністративну справу було прийнято
до свого провадження та призначено до
судового розгляду.

22.10.2014 р. в судовому засіданні, судом
було допущено процесуальне
правонаступництво та Київську
міжрегіональну митницю було замінено
на Київську міжрегіональну митницю
Міндоходів.

В судове засідання з'явився
представник Позивача, який позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просить суд позов задовольнити з
огляду на те, що Позивачем для митного
оформлення товару та визначення митної
вартості за першим методом був поданий
повний пакет документів, також Позивач
вважає необґрунтованим витребуванням
Відповідачем додаткових документів, а
отже вважає що рішення про корегування
митної вартості товарів №100250001/2014/000063/2
від 06.03.2014р. незаконними та
протиправними та підлягає скасуванню.

В судове засідання з'явився
представник Відповідача, який проти
позовних вимог заперечив в повному
обсязі, просить суд в задоволені
адміністративного позову відмовити в
повному обсязі з огляду на те, що в
документах поданих Позивачем виникли
розбіжності, також Відповідачем від
Позивача витребовувались додаткові
документи, які надані не були, а отже
коригування митної вартості є
правомірним.

Відповідно до положень ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) суд перейшов до
письмового провадження по справі за
згодою сторін.

Суд розглянувши матеріали справи,
всебічно та повно з'ясувавши фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінивши
докази які мають значення для розгляду
справи, та вирішення спору по суті,
керуючись власним внутрішнім
переконанням, дійшов висновку про
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.07.2011 р. між ТОВ «Атем» та SACMI Imola S.C.,
Італія укладено зовнішньоекономічний
Контракт №20/07/11 (надалі - Контракт
№20/07/11) про поставку товару (частини до
машини для формування керамічних мас
під тиском, що використовується на
лінії по виробництву керамічної плити:
вузол подачі керамічної плити до
відділу сушарні мод. № FMS290/1) на умовах
поставки DDU KIEV та на безоплатній основі.

Водночас, для декларування ввезеного
на митну територію України товару
09.11.2011 р. Декларантом ТОВ «АТЕМ» ОСОБА_1
було подано до Митниці вантажну митну
декларацію № 100200000/2011/293082 (надалі - ВМД
№100200000/2011/293082) з визначенням вартості
за придбаний товар за ціною контракту,
у якій товар було задекларовано у
митний режим «імпорт 40».

Разом із ВМД №100200000/2011/293082 Позивачем
було подано була заповнена та подана до
митного оформлення декларація митної
вартості за формулою ДМВ-1 від 09.11.2011 №
100200000/2011/293082 та документи на
підтвердження заявленої митної
вартості, а саме: облікову картку
суб'єкта зовнішньоекономічної
діяльності №10000/37/98/2490 від 23.03.2011 р.;
повідомлення про намір увезення (ПНУ)
№100000005.2011.756222 від 03.08.2011 р.; накладна СМR
№ від 01.08.2011 р.; Інвойс №2043PF від
20.07.2014 р.; Контракт №20/07/11; доповнення №1
від 20.07.2011 р. до Контракту №20/07/11;
довідка про проведення декларування
валютних цінностей, доходів та майна,
що належить резиденту України і
знаходить за її межами від 27.10.2011 р.;
відбиток штампа територіальних
органів Держаної
санітарно-епідеміологічної служби
України «Санітарно-епідеміологічний
контроль здійснено» №2730 від 01.08.2011 р.;
відбиток штампа територіальних
органів Держаної екологічної
інспекції України «Екологічний
контроль віз/вивіз дозволено» №2730 від
01.08.2014 р.; акти про прийняття-передання
товарів (предметів) на зберігання під
митним контролем, у тому числі на СГД
№24-52/79 від 12.08.2014 р.

Проте, за наслідками опрацювання
наданих ТОВ «АТЕМ» документів
Відповідачем на підтвердження
заявленої митної вартості товару були
витребувані від Позивача наступні
додаткові документи:

- експортну декларацію країни
відправлення;

- документи на транспортування;

- інші документи для підтвердження
митної вартості (за бажанням
декларанта).

Перелік витребуваних документів
вказано на першому аркуші декларації
митної вартості від 09.11.2011 №
100200000/2011/293082 в графі «Для відміток
митного органу» та на її звороті.

09.11.2011 р. Відповідачем було складено Акт
про відмову декларанта Позивача ОСОБА_1
від ознайомлення з переліком
документів та проставляння підпису,
приз віща та дати ознайомлення з
переліком додаткових документів на ДМВ
№ 100200000/2011/293082 від 09.11.2014 р.

21.11.2011 р. Відповідачем було складено Акт
про те що, Позивачем не було подано
додаткових документів, які
витребовувались Митницею.

Рішенням Митниці № 011/614936/1 від
21.11.2011 р. було визначено митну вартість
товару - частини до машини для
формування керамічних мас під тиском,
що використовується на лінії по
виробництву керамічної плити, оскільки
ТОВ «Атем» не надало в 10-денний термін
витребуваних документів.

Разом з тим, 22.11.2011 р. Київською
регіональної митницею складена Картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 100200000/1/62098 з огляду на
відмову позивача внести зміни до
вантажної митної декларації в частині
визначення митної вартості.

Так, 09.12.2011 р. ТОВ «Атем» було оформлено
ВМД № 100200000/2011/296050 на товар за митною
вартістю відповідно до Рішення
Київської регіональної митниці від
21.11.2011 року.

Водночас, вважаючи Рішення
№011/614936/1 від 21.11.2011 р. та картку
відмови в прийнятті митної декларації
№100200000/1/62098 від 22.11.2011 р. протиправними
та необґрунтованими, ТОВ «Атем»
звернулася до адміністративного суду з
даним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.14 Митного кодексу
України від 11.07.2002 р. (в редакція яка
діяла на момент подачі Позивачем ВМД)
(надалі - МК України) регіональна
митниця є митним органом, який на
території закріпленого за ним регіону
в межах своєї компетенції здійснює
митну справу та забезпечує комплексний
контроль за додержанням законодавства
України з питань митної справи,
керівництво і координацію діяльності
підпорядкованих йому митниць та
спеціалізованих митних установ і
організацій.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.1 МК України
митні органи - є спеціально
уповноваженими органами виконавчої
влади в галузі митної справи, на які
відповідно до МК України та інших
законів України покладено її
безпосереднє здійснення.

Згідно ст.88 МК України декларант
виконує всі обов'язки і несе у повному
обсязі відповідальність, передбачену
цим кодексом, незалежно від того, чи він
є власником товарів і транспортних
засобів, які переміщуються через
митний кордон України, митним брокером
чи іншою уповноваженою особою.
Декларант зобов'язаний: здійснити
декларування товарів і транспортних
засобів відповідно до порядку,
встановленого цим кодексом; на вимогу
митного органу пред'явити товари і
транспортні засоби для митного
контролю і митного оформлення; надати
митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур; сплатити податки і збори.

Так, положеннями ст.259 МК України
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є їх ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього кодексу.

Разом з тим, ст.262 МК України
передбачено, що митна вартість товарів
і метод її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості. Порядок та умови
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, встановлюється Кабінетом
Міністрів України, а порядок
заповнення декларацій митної вартості
- спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Відповідно до ст.264 МК України заявлена
декларантом митна вартість і подані
відомості про її визначення повинні
базуватись на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Так, системний аналіз норм
законодавства на момент виникнення
спірних правовідносин дозволяє дійти
висновку, що до виключної компетенції
митних органів відноситься вирішення
питання перевірки та контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості, а також самостійного
її визначення у встановлених Законом
випадках

Водночас, на момент вчинення
декларування Позивачем товару, умови
та механізм декларування митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
встановлювались Порядком декларування
митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 №
1766 (далі - Порядок № 1766).

Так, Відповідно до п.2 Порядку №1766
визначення митної вартості товарів - це
сукупність дій, які вчиняються
декларантом та/або митним органом з
метою визначення вартості товарів
відповідно до положень МК України та
інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п.10 Порядку № 1766
відомості, на підставі яких
декларантом визначено та заявлено
(задекларовано) митну вартість товару,
повинні базуватися на об'єктивних
даних, що підлягають обчисленню та
перевірці відповідно до вимог Митного
кодексу України.

Згідно ч.2 ст.265 МК України митний орган
має право упевнитися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Крім того, Порядком роботи посадових
осіб митного органу при здійсненні
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, затвердженим наказом
Держмитслужби № 602 від 24.06.2009 р.,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 21.07.2009 р. за №669/16685 (далі -
Порядок № 602) (який діяв на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що у разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до Порядку 1766.

При цьому, згідно п.1.9 та 1.11 Порядку № 602
контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів під час
проведення митного контролю та митного
оформлення товарів здійснюється
шляхом, зокрема: порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено та
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів.

Згідно ст. 264 МКУ, у разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Разом з тим, відповідно до п.11 Порядку №
1766 для підтвердження митної вартості
товарів на вимогу митного органу
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи.

Також, у відповідності до п.13 Порядку №
1766 декларант зобов'язаний подати
додаткові документи протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
За вмотивованою заявою декларанта
такий строк продовжується.

Більше того, відповідно до п. 14 Порядку
№ 1766 якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи та з огляду на вище зазначені
норми, суд дійшов висновку про
наступне.

Суд приймає до уваги позицію
Відповідача, щодо порушення Позивачем
положень Порядку №1766, а саме не подання
Позивачем у строк визначений
законодавством додаткових документів
на вимогу Митниці.

Відповідно до законодавства, чинного
на момент виникнення спірних
правовідносин, Відповідач мав право
вимагати такі документи від Позивача, а
Позивач був зобов'язаний надати
Митниці витребовувані документи.

При цьому, відповідно до п.4 Положення
про вантажну митну декларацію,
затвердженого Постановою КМУ від 09.06.1997
р. № 574 (яке діяло на момент
правовідносин), митний орган не приймає
ВМД для оформлення, якщо вона подається
без повного пакету документів, в тому
числі ненадання додаткових документів.

Таким чином, суд не погоджується з
позицією Позивача, щодо протиправності
дій Відповідача щодо відмови в
прийняті декларації та корегуванні
митної вартості.

Разом з тим, відповідно до ухвали
Вищого адміністративного суду.
№К/9991/41782/12 від 17.09.2014 р., було зазначено
про необхідність дослідити питання
щодо проведення консультацій між
Митницею та ТОВ «АТЕМ» під час обрання
методу визначення митної вартості.

Так, відповідно до ч.5 ст.227 КАС України
Висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду
першої чи апеляційної інстанції при
розгляді справи.

Водночас, суд акцентує увагу, що
Відповідачем було витребувано
додаткові документи для підтвердження
митної вартості за першим методом,
однак, декларант Позивача ОСОБА_1
відмовився від ознайомлення із
переліком необхідних документів та
подання таких документів, що
унеможливило проведення подальших
консультацій.

Також, Вищим адміністративним судом,
було акцентовано увагу на необхідності
дослідити документи, які були подані
Позивачем разом із ВМД та зробити
висновок щодо можливості застосування
першого методу визначення митної
вартості.

Так, з огляду на матеріали справи,
вбачається, що в документах які були
подані Позивачем до Митниці були
наявні невідповідності на
підтвердження яких, Відповідачем і
витребовувались додаткові документи, а
саме у п.1 Контракту №20/07/11 вказується,
що товар отримується на безоплатній
основі, водночас, відповідно до
специфікації № від 20.07.2011 р. до
Контракту №20/07/11 зазначена сума товару
у розмірі 6 076,60 євро, що також зазначено
в наданому Позивачем Інвойсі.

За таких обставин, суд вважає, що
Відповідач мав право витребовувати
додаткові документи, для підтвердження
митної вартості визначеної ТОВ «АТМ».

Більше того, суд не погоджується з
позицією Позивача, яка зазначена в
письмових поясненнях (вх.01-5/77573/14 від
17.10.2014 р.) щодо порушення Відповідачем
норм МК України, з огляду на те що
Позивач обґрунтовує свою позицію
посилаючись на законодавство, яке діє
на даний момент, а не на норми
законодавства, що діяли на момент
оскаржуваних правовідносин.

Так з огляду на вище зазначене, суд
дійшов висновку щодо правомірності дій
Відповідача, щодо корегування митної
вартості товару та винесення Рішення
№011/614936/1 від 21.11.2011 р.

Стосовно вимоги про скасування Картки
відмови, суд прийшов до висновку, що
така позовна вимога в цій частині також
не підлягає задоволенню, оскільки
Картка відмови, жодних правових
наслідків для Позивача не несе.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В ч.1, ч.4, ч.5 та ч.6 ст.72 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст.72 цього
Кодексу. Суб'єкт владних повноважень
повинен подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали. Суд може збирати докази з
власної ініціативи. Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане, керуючись
положеннями ст.ст. 2, 11, 69, 71, 86, 158-163, 167, 254
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «АТЕМ» до
Київської регіональної митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя
Б. В.
Санін