Справа № 825/1340/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/1340/14
інстанції: Лобан Д.В.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

представника прокуратури
Шукайло О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атіква" на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Прокурора Бачацького району в
інтересах держави в особі Бучацької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атіква" про
стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атіква" в якому
просив стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю "Атіква"
податкового боргу з орендної плати за
землю в розмірі 5729,50 грн. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що відповідач є
платником податків і зобов'язаний
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законодавством терміни,
однак всупереч ст. 16 Податкового
кодексу України має вищезазначений
податковий борг.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року позов задоволено повністю.

Суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем підтверджено належними і
допустимими доказами наявність у
відповідача податкового боргу у
зазначеному розмірі, відтак, суд дійшов
висновку про наявність правових
підстав для задоволення його вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що в
даному випадку, на думку відповідача,
спір виник між Бучацькою районною
державною адміністрацією
Тернопільської області як
орендодавцем земельної ділянки і
суб'єктом підприємницької діяльності
товариством з обмеженою
відповідальністю "Атіква" як орендарем
земельної ділянки з приводу несплати
орендної плати за землю, спірні
правовідносини урегульовано
цивільним, господарським та земельним
законодавством, тобто за своїм
характером спір між сторонами є
господарським, позивач у даному
випадку реалізує свої права як
власника (розпорядника) землі, а не
здійснює функції суб'єкта владних
повноважень у сфері публічних
правовідносин. Враховуючи, що
Бучацькою районною державною
адміністрацією Тернопільської області
реалізувала свої права, звернувшись до
господарського суду з позовом до
Скаржника з вимогою оплатити
заборгованість за договором оренди
землі, тому огляду на викладене, спір у
даній справі підвідомчий
господарському суду і дана справу
підлягає закриттю, у зв'язку з тим, що її
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Від прокуратури Бучацького району
Тернопільської області та Бучацької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
надійшли заперечення на апеляційну
скаргу, в яких позивач та особа, в
інтересах якої подано позов, просили
залишити оскаржувану постанову суду
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

В судове засідання з'явилася
представник прокуратури, проти
апеляційної скарги заперечувала та
просила відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача до суду не
з'явився, хоча він був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
його відсутності, відповідно до ч. 4 ст.
196 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, постанова суду - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Атіква" (код 32736727)
зареєстроване в якості юридичної
особи, про що 25.06.2004 внесено запис до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 08.04.2014 №
18494385.

На підставі укладеного з Бучацькою
районною державною адміністрацією
Тернопільської області договору
оренди землі від 04.09.2009 ТОВ "Атіква"
користується земельною ділянкою, що
підтверджується договором, копія якого
наявна в матеріалах справи,
реєстраційною справою № 1167 від 04.09.2009,
висновком управління Держкомзему у
Бучацькому районі № 1167 про державну
реєстрацію договору оренди земельної
ділянки.

Нормативна грошова оцінка вказаної
земельної ділянки становить 92740,03 грн.,
що підтверджується витягом з технічної
документації.

Судом встановлено, що відповідач має
податковий борг з орендної плати за
землю в розмірі 5729,50 грн., який виник на
підставі самостійно поданої
відповідачем податкової декларації,
копія якої також міститься в
матеріалах справи.

Бучацькою ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
винесено податкову вимогу № 5-15 від
24.09.2013.

У зв'язку з несплатою товариством суми
податкового боргу який виник внаслідок
несплати відповідачем узгодженого
податкового зобов'язання, а
передбачені чинним законодавством
заходи не призвели до погашення
вказаного податкового боргу, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення цієї суми.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погоджується апеляційний суд, про
наявність правових підстав для
задоволення вимог позивача.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України
податковий борг - це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності) самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Тобто сума узгодженого грошового
зобов'язання набуває якості
податкового боргу у разі її несплати у
встановлений цим Кодексом строк, з
наступного дня після граничного строку
її сплати.

Пунктом 287.4 статті 287 Податкового
кодексу України визначено, що
податкове зобов'язання по земельному
податку, визначене в податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 ПК
України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо платник
податків не подає в установлені строки
податкову (митну) декларацію.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у
разі визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Судом встановлено, що відповідач має
податковий борг з орендної плати за
землю в розмірі 5729,50 грн, який виник на
підставі самостійно поданої
відповідачем податкової декларації

Порядок стягнення податкового боргу
платників податків, крім фізичних осіб,
регулюється статтями 95- 99 Податкового
кодексу України.

У відповідності до п.95.1 ст.95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадиться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
моменту надіслання такому платнику
податкової вимоги (п.95.2 ст.95
Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу
виникає у контролюючого органу на
наступний день після закінчення 60 днів
з дня надіслання платникові податків
податкової вимоги.

Відповідно до пп.14.1.153 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України податкова
вимога - це письмова вимога органу
державної податкової служби до
платника щодо погашення суми
податкового боргу.

Відповідно до ст.59 Податкового кодексу
України у разі, коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання. Податкова
вимога повинна містити відомості про
факт виникнення грошового зобов'язання
та права податкової застави, розмір
податкового боргу та можливі наслідки
його непогашення в установлений строк,
попередження про опис активів, які
відповідно до законодавства можуть
бути предметом податкової застави, а
також про можливі дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Згідно із п.59.5 ст.59 Податкового кодексу
України у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги. Підстави для відкликання
податкової вимоги встановлені ст.60
Податкового кодексу України.

Положеннями Податкового кодексу
України не передбачено направлення
податкової вимоги на кожну нову суму
податкового боргу. Виставлення нової
податкової вимоги на нову суму
податкового боргу можливе лише після
відкликання попередньої податкової
вимоги за наявності підстав,
передбачених ст.60 Податкового кодексу
України.

Тобто податкова вимога є дійсною
протягом усього терміну безперервного
існування податкового боргу платника
податків з моменту його утворення до
моменту, зокрема, повного погашення
податкового боргу платником за всіма
видами податків і зборів. При цьому
грошові зобов'язання, які складають
податковий борг, можуть змінюватися як
кількісно, так і за видами податків.
Тільки після того, як платник податків
повністю погасить податковий борг,
включаючи пеню, податкова вимога буде
вважатись відкликаною, а у разі
виникнення в майбутньому суми
податкового боргу - контролюючим
органом має бути виставлена нова
податкова вимога.

При цьому відповідно до п.59.1 ст.59
Податкового кодексу України порядок
надіслання платникові податків
податкової вимоги є тотожним порядку
надіслання податкового
повідомлення-рішення.

У свою чергу, відповідно до п.58.3 ст.58
Податкового кодексу України податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) юридичній особі,
якщо його передано посадовій особі
такої юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення.

Судом першої інстанції встановлено, що
Бучацькою ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
винесено податкову вимогу № 5-15 від
24.09.2013 та направлено її на адресу
відповідача.

Отже, в даному випадку, податковий борг
виник внаслідок несплати відповідачем
узгодженого податкового зобов'язання,
а передбачені чинним законодавством
заходи не призвели до погашення
вказаного податкового боргу.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для задоволення вимог
позивача.

В той же час, надаючи оцінку доводам
апелянта, колегія суддів вважає їх
помилковими і необґрунтованими.

Так, на думку відповідача, спір виник
між Бучацькою районною державною
адміністрацією Тернопільської області
як орендодавцем земельної ділянки і
суб'єктом підприємницької діяльності
товариством з обмеженою
відповідальністю "Атіква" як орендарем
земельної ділянки з приводу несплати
орендної плати за землю, спірні
правовідносини урегульовано
цивільним, господарським та земельним
законодавством, тобто за своїм
характером спір між сторонами є
господарським, позивач у даному
випадку реалізує свої права як
власника (розпорядника) землі, а не
здійснює функції суб'єкта владних
повноважень у сфері публічних
правовідносин. Враховуючи, що
Бучацькою районною державною
адміністрацією Тернопільської області
реалізувала свої права, звернувшись до
господарського суду з позовом до
Скаржника з вимогою оплатити
заборгованість за договором оренди
землі, тому огляду на викладене, спір у
даній справі підвідомчий
господарському суду і дана справу
підлягає закриттю, у зв'язку з тим, що її
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

З цього приводу, колегія суддів звертає
увагу апелянта на те, що підпунктом 9.1.10
пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу
України, до загальнодержавних податків
і зборів віднесено плату за землю.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14
цього Кодексу визначено, що плата за
землю - загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Платників податку, об'єкт та базу
оподаткування, а також ставку податку
та правовідносини щодо його справляння
закріплені Розділом ХІІІ Податкового
кодексу України.

Контроль за правильністю нарахування,
повнотою і своєчасністю сплати
податків і зборів, у відповідності до
ст. 61 ПК України, покладено на органи
державної податкової служби.

Таким чином, доводи апелянта відносно
того, що спірні правовідносини
урегульовано цивільним, господарським
та земельним законодавством, тобто за
своїм характером спір між сторонами є
господарським, є безпідставними.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Атіква" на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Прокурора Бачацького району в
інтересах держави в особі Бучацької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атіква" про
стягнення податкового боргу - залишити
без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 31
жовтня 2014 року

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.