Справа № 826/14149/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П. при секретарі судового
засідання Берко А.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомПриватного підприємства
"АСМ-Максимум"до Державної податкової
інспекції у Деснянському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
провизнання дій та бездіяльності
представника позивача - Андрієнка С.В.
(довіреність № 92 від 08.09.2014),
представника відповідача - Сакала Я.О.
(довіреність № 4091/9/26-52-10-17 від 16.06.2014),
на підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 09.10.2014
проголосив вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне підприємство "АСМ-Максимум"
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві про визнання дій та
бездіяльності протиправними.
У судовому засіданні 09.10.2014
представником позивача подано заяву
про уточнення позовних вимог в якій
позовні вимоги викладено в наступній
редакції: "1. Визнати дії та
бездіяльність ДПІ у Деснянському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві, які
виразились у несвоєчасному
повідомленні ПП «АСМ-МАКСИМУМ» про
призначення та проведення
позапланової документальної невиїзної
перевірки та її результати, не
врахуванні наявної об'єктивної
інформації та судового рішення за
позовом контрагента ПП «АСМ-МАКСИМУМ»,
не наданні для ознайомлення та
підписання акту перевірки, складанні
та направленні безпідставного
протоколу про адміністративне
правопорушення відносно керівника ПП
«АСМ-МАКСИМУМ» - протиправними; 2.
Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
судові витрати.". зазначені уточнення
прийняті судом.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що посадовими особами
відповідача розпочато та проведено
перевірку позивача за відсутності
підстав для проведення перевірки,
оскільки позивача не було належним
чином повідомлено про факт призначення
та проведення перевірки. Також позивач
посилався на те, що відповідачем під
час проведення перевірки та складання
за її результатами акту №
2318/26-52-22-01-11/35619220 від 22.08.2014 не було
враховано наявної об'єктивної
інформації та судового рішення за
позовом контрагента.
Водночас, позивач посилався на те, що
відповідачем не було направлено на
його адресу для ознайомлення та
підписання акту № 2318/26-52-22-01-11/35619220 від
У судовому засіданні 09.10.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов у
Відповідач проти позовних вимог
заперечив, у судовому засіданні 09.10.2014
надав письмові заперечення проти
позовних вимог та просив суд відмовити
у задоволенні позову у повному обсязі.
Свої заперечення на адміністративний
позов відповідач обґрунтовує тим, що
повідомлення № 78 від 15.08.2014 на копію
наказу № 1244 від 15.08.2014 було направлено
на адресу позивача рекомендованою
поштовою кореспонденцією 15.08.2014 та
отримано ним 11.09.2014. Також відповідач
посилався на те, що акт №
2318/26-52-22-01-11/35619220 від 22.08.2014 було
направлено на адресу позивача
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення, водночас він повернувся
без вручення адресату.
У судовому засіданні 09.10.2014 представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог та просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача суд , -
15.08.2014 в.о. начальника Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві видано наказ №1244 "Щодо
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки",
яким з метою здійснення контролю за
своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів), на
підставі підпункту 75.1.2, пункту 75.1,
статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1
статті 78, та у відповідності до статті 79
Податкового кодексу України наказано
провести документальну позапланову
невиїзну перевірку Приватного
підприємства «АСМ-Максимум» по
взаємовідносинам з ТОВ «ТД Сієна» за
березень 2014 року з 18.08.2014 тривалістю 5
Заступником начальника Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві складено повідомлення №
78/26-52-22-01 від 15.08.2014, яким Приватне
підприємство «АСМ-Максимум»
повідомлялось про проведення з 18.08.2014
документальної позапланової невиїзної
перевірки по взаємовідносинам з ТОВ
«ТД Сієна» за березень 2014 року
Зазначені повідомлення та наказ були
направлені на адресу Приватного
підприємства «АСМ-Максимум»
рекомендованою поштовою
кореспонденцією 15.08.2014 та отримані
В період з 18.08.2014 по 22.08.2014 Державною
податковою інспекцією у Деснянському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві на підставі наказу № 1244
від 15.08.2014 проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
Приватного підприємства
«АСМ-Максимум» з питань дотримання
вимог чинного податкового
законодавства, по взаємовідносинах з
ТОВ «ТД Сієна» за період з 01.03.2014 по
31.03.2014, за результатами якої складено
акт № 2318/26-52-22-01-11/35619220 від 22.08.2014.
22.08.2014 Державною податковою інспекцією
у Деснянському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві складено
відносно директора Приватного
підприємства «АСМ-Максимум» протокол
про адміністративне правопорушення за
ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Зазначені акт та протокол про
адміністративне правопорушення
направлено на адресу Приватного
підприємства «АСМ-Максимум»
рекомендованою поштовою
кореспонденцією 22.08.2014 та поштове
відправлення повернулось без вручення
адресату, в довідці ф. 20 причиною
повернення досилання зазначено "за
зазначеною адресою не знаходиться".
Приватне підприємство «АСМ-Максимум»
вважаючи протиправними дії
податкового органу щодо несвоєчасного
повідомлення про призначення та
проведення позапланової
документальної невиїзної перевірки та
її результати, не врахування наявної
об'єктивної інформації та судового
рішення за позовом контрагента ПП
«АСМ-МАКСИМУМ», не надання для
ознайомлення та підписання акту
перевірки, складанні та направленні
безпідставного протоколу про
адміністративне правопорушення
відносно керівника звернулось з
відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України
встановлено, що документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наявності хоча б однієї з таких
обставин, зокрема, за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит контролюючого органу,
в якому зазначаються можливі порушення
цим платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Пунктом 79.1 статті 79 Податкового
кодексу України встановлено, що
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником контролюючого органу
рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з пунктом 79.2 статті 79
Податкового кодексу України
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки. Виконання умов цієї
статті надає посадовим особам
контролюючого органу право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки.

Отже, посадові особи контролюючого
органу мають право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки, зокрема, у випадку
надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення копії
наказу про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки, при цьому відповідне право
не пов'язується з моментом отримання
платником податків відповідного
поштового відправлення.

Наказ № 1244 від 15.08.2014 та повідомлення №
78/26-52-22-01 від 15.08.2014 були направлена на
адресу позивача рекомендованою
поштовою кореспонденцією з
повідомленням про вручення поштового
відправлення 15.08.2014, що підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
повідомлення про вручення та конверта,
а також інформацією з веб - сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта".

Відповідно до акту № 2318/26-52-22-01-11/35619220
від 22.08.2014 документальна позапланова
невиїзна перевірка позивача з питань
дотримання вимог чинного податкового
законодавства, по взаємовідносинах з
ТОВ «ТД Сієна» за період з 01.03.2014 по
31.03.2014 була проведена в період з 18.08.2014
по 22.08.2014.

Таким чином, наказ № 1244 від 15.08.2014 та
повідомлення № 78/26-52-22-01 від 15.08.2014 були
направлена на адресу позивача у
відповідності до положень Податкового
кодексу України та позивач був
повідомлений про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки у порядку та строки
встановлені пунктом 79.2 статті 79
Податкового кодексу України.

Пунктом 86.4 статті 86 Податкового
кодексу України встановлено, що акт
(довідка) документальної невиїзної
перевірки складається у двох
примірниках, підписується посадовими
особами контролюючого органу, які
проводили перевірку, та реєструється у
контролюючому органі протягом п'яти
робочих днів з дня, що настає за днем
закінчення установленого для
проведення перевірки строку (для
платників податків, які мають філії
та/або перебувають на консолідованій
сплаті, - протягом 10 робочих днів). Акт
(довідка) документальної невиїзної
перевірки після його реєстрації
вручається особисто платнику податків
чи його законним представникам або
надсилається рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. У разі
відмови платника податків або його
законних представників від підписання
акта (довідки) перевірки посадовими
особами контролюючого органу
складається відповідний акт, що
засвідчує факт такої відмови. Відмова
платника податків або його законних
представників від підписання акта
перевірки не звільняє такого платника
податків від обов'язку сплатити
визначені контролюючим органом за
результатами перевірки грошові
зобов'язання. Заперечення по акту
перевірки розглядаються у порядку і
строки, передбачені пунктом 86.7 цієї
статті. Податкове повідомлення-рішення
приймається у порядку і строки,
передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

Згідно з пунктом 58.3 статті 58
Податкового кодексу України податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) фізичній особі,
якщо його вручено їй особисто чи її
законному представникові або
надіслано на адресу за місцем
проживання або останнього відомого її
місцезнаходження фізичної особи з
повідомленням про вручення. У такому
самому порядку надсилаються податкові
вимоги та рішення про результати
розгляду скарг. У разі коли пошта не
може вручити платнику податків
податкове повідомлення-рішення або
податкові вимоги, або рішення про
результати розгляду скарги через
відсутність за місцезнаходженням
посадових осіб, їх відмову прийняти
податкове повідомлення-рішення або
податкову вимогу, або рішення про
результати розгляду скарги,
незнаходження фактичного місця
розташування (місцезнаходження)
платника податків або з інших причин,
податкове повідомлення-рішення або
податкова вимога, або рішення про
результати розгляду скарги вважаються
врученими платнику податків у день,
зазначений поштовою службою в
повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення. У разі
якщо вручити податкове
повідомлення-рішення неможливо через
помилку, допущену контролюючим
органом, податкове
повідомлення-рішення вважається таким,
що не вручено платнику податків.

Акт № 2318/26-52-22-01-11/35619220 від 22.08.2014 було
направлено на адресу позивача "02166 м.
Київ, пр-т Лісовий, буд. 12-А"
рекомендованою поштовою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення 22.08.2014 та конверт повернувся
без вручення адресату в довідці ф. 20
причиною повернення досилання
зазначено "за зазначеною адресою не
знаходиться".

Відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи серії А00 №
755308 від 06.07.2009 та довідки серії АБ № 517472
з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України від
23.10.2012, копії яких надано суду
позивачем, місцезнаходженням позивача
є "02166 м. Київ, пр-т Лісовий, буд. 12-А".
Також зазначений факт визнається
позивачем.

Таким чином акт № 2318/26-52-22-01-11/35619220 від
22.08.2014 було направлено на адресу
позивача для ознайомлення та
підписання у відповідно до положень
пункту 86.4 статті 86 Податкового кодексу
України.

Відповідно до частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Згідно з пунктом 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач - особа, на захист прав, свобод
та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду

Таким чином судовому захисту в
адміністративних судах України
підлягає лише порушене право, а отже
предмет оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, а також
встановлені законом умови їх
реалізації.

Отже, до адміністративного суду вправі
звернутися кожна особа, яка вважає, що
її право чи охоронюваний законом
інтерес порушено чи оспорюється, та
підставою для звернення особи до суду з
позовом є її суб'єктивне уявлення,
особисте переконання в порушенні прав
чи свобод, однак обов'язковою умовою
здійснення такого захисту судом є
об'єктивна наявність відповідного
порушення права або законного інтересу
на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною
ознакою порушення права особи є зміна
стану суб'єктивних прав та обов'язків,
тобто припинення можливості чи
неможливість реалізації її законного
права та/або виникнення додаткового
обов'язку.

Рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень є такими, що
порушують права і свободи особи в тому
разі, якщо, по-перше, такі рішення, дія
чи бездіяльність прийняті владним
суб'єктом поза межами визначеної
законом компетенції, а по-друге,
оспорюванні рішення, дія чи
бездіяльність є юридично значимими,
тобто такими, що мають безпосередній
вплив на суб'єктивні права та обов'язки
особи шляхом позбавлення можливості
реалізувати належне цій особі право
або шляхом покладення на цю особу
будь-якого обов'язку.

Дії працівників контролюючого органу
зі складання та направлення на адресу
позивача протоколу про
адміністративне правопорушення є лише
службовою діяльністю таких осіб на
виконання своїх посадових обов'язків
щодо документального оформлення факту
встановлення допущення посадовою
особою платника податків
адміністративного правопорушення та
направлення відповідного
процесуального документу на адресу
платника податків, з огляду на що, не
створює жодних правових наслідків для
суб'єкта господарювання та не змінює
стану його суб'єктивних прав, оскільки
сама по собі не породжує настання
будь-яких юридичних наслідків та не
впливає на права та обов'язки суб'єкта
господарювання.

Відповідно до пункту 3 розділу І
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України № 984 від 22.12.2010 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011 за № 34/18772 акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Отже, акт перевірки є носієм доказової
інформації, яка в подальшому має
використовуватися контролюючим
органом для прийняття рішення щодо
визначення платникові грошових
зобов'язань, а висновки посадових осіб
контролюючого органу, викладені в акті
перевірки, є позицією цих осіб щодо
кваліфікації дій платника податків,
однак самі по собі не впливають на стан
суб'єктивних прав платника та не
створюють для нього будь-яких
додаткових обов'язків.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
Вищого адміністративного суду Украйни
від 10.10.2012 у справі № К/9991/30241/12.

З огляду на зазначене, податковий орган
не позбавлений права викладати в акті
перевірки власні суб'єктивні висновки
щодо зафіксованих обставин, та в
подальшому, у разі виникнення спору
щодо рішень про визначення грошових
зобов'язань, що приймаються на підставі
такого акту, обґрунтовувати ними
власну позицію щодо наявності певних
допущених платником податків порушень,
а оцінка акту перевірки, в тому числі і
оцінка дій посадових осіб податкового
органу щодо його складання, викладення
у ньому висновків перевірки, а також
щодо самих висновків перевірки,
надається при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акту.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 25.06.2012 у справі № К/9991/16720/12.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
дії працівників контролюючого органу
зі складання та направлення на адресу
позивача протоколу про
адміністративне правопорушення є лише
службовою діяльністю таких осіб на
виконання своїх посадових обов'язків
та самі по собі не породжує настання
будь-яких юридичних наслідків та не
впливають на права та обов'язки
суб'єкта господарювання, а також те, що
акт перевірки та викладені у ньому
факти та висновки не можна розглядати
як рішення суб'єкта владних
повноважень, що породжує для платника
податків певні правові наслідки,
оскільки він є виключно носієм
доказової інформації про виявлені
податковим органом порушення вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства платниками податків,
обов'язковим документом, на підставі
якого приймається відповідне рішення
контролюючого органу, суд дійшов
висновку про те, що у даному випадку
позовні вимоги щодо визнання
протиправними дій та бездіяльності
позивача, які полягають у складанні та
направленні безпідставного протоколу
про адміністративне правопорушення
відносно керівника ПП "АСМ-МАКСИМУМ" та
не врахуванні наявної об'єктивної
інформації та судового рішення за
позовом контрагента ПП «АСМ-МАКСИМУМ»
при складанні акту
№ 2318/26-52-22-01-11/35619220 від 22.08.2014 не
спрямовані на захист та відновлення
порушених прав та інтересів позивача, а
отже не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, керуючись
вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку для її апеляційного оскарження.
У разі апеляційного оскарження
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П.
Огурцов

Постанова складена в повному обсязі
16.10.2014.