Справа № 2а-364/12
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 р.
Справа № 68984/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Бродівського районного суду
Львівської області від 16 березня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Бродівської міської ради про
скасування незаконного рішення,-

В С Т А Н О
В И Л А:

18.11.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про скасування рішення VІІ
сесії VІ демократичного скликання
Бродівської міської ради Львівської
області №191 від 14.07.2011 року про
призупинення безоплатної передачі
громадянам земельних ділянок для
ведення садівництва в м.Броди як
незаконне та про зобов'язання
відповідача прийняти рішення про
безоплатну передачу позивачу ОСОБА_1 у
приватну власність земельної ділянки
площею 0.12 га для ведення садівництва та
городництва, яка перебуває у
користуванні по вул.Й.Рота,9 м.Броди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у
зв'язку з тим, що відповідач
безпідставно перешкоджав у
приватизації земельних ділянок і
умисно приймав неправомірні рішення
Львівський апеляційний
адміністративний суд своєю постановою
від О6 жовтня 2008 року зобов'язав
відповідача у визначений
законодавством термін прийняти
рішення щодо безоплатної передачі
позивачу у приватну власність земельні
ділянки площею 0,12 га для ведення
садівництва та 0.03 га для будівництва,
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд. Однак
відповідач постанови суду не виконав
та в черговий раз прийняв неправомірне
рішення про відмову у приватизації.

Постановою Бродівського районного
суду Львівської області від 16 березня
2012 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що у вказаних у постанові суду
статтях Земельного кодексу України та
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», на які в ній
покликається при прийнятті постанови
не визначено, що міська рада має право
призупиняти дію статей прийнятого
Верховною Радою України Земельного
кодексу.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
виходив з того. що виходячи з вимог
ст.ст.2 6, 60 Закону України «Про місцеве
самоврядування», ст.12 ЗК України,
оскаржуване рішення міської ради
прийняте в межах повноважень органу
місцевого самоврядування та у спосіб,
що передбачений законом.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що рішенням УІІ
сесії УІ демократичного скликання
Бродівської міської ради Львівської
області №191 від 14.07.2011 року призупинено
безоплатно передачі громадянам
земельних ділянок для ведення
садівництва в м.Броди.

Згідно статті 13 Конституції України
земля є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить:

а) розпорядження землями
територіальних громад;

б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для
суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст,
та ін.

Відповідно до оскаржуваного рішення
№191 від 14.07.2011 р. сесії Бродівської
міської ради «Про надання земельних
ділянок для ведення садівництва»
вирішено, що генеральним планом міста
не передбачено в межах міста земель
сільськогосподарського призначення,
призупинити безоплатну передачу
громадянам земельних ділянок для
ведення садівництва в м.Броди (а.с.9).

При прийнятті даного рішення міська
рада керувалась ст. 118 ч.7 Земельного
кодексу України, відповідно до якої
підставою для відмови у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», виключною компетенцією
місцевих рад є вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Зважаючи на вказане Бродівська міська
рада, як суб'єкт владних повноважень і
учасник публічно-правових відносин,
діючи від імені і в інтересах
територіальної громади м.Броди,
прийняла рішення в межах своїх
повноважень та у відповідності до норм
земельного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що виходячи з
вимог ст.ст.2 6, 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування», ст.12 ЗК
України, оскаржуване рішення міської
ради прийняте в межах повноважень
органу місцевого самоврядування та у
спосіб, що передбачений законом.

Крім цього посилання позивача на те, що
відповідачем не виконана постанова
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.10.2008 р. є
безпідставними, оскільки на
підтвердження виконання даного
рішення відповідачем представлено
рішення сесії Бродівської міської ради
№64 6 від 07.05.2009 р. «Про відмову у наданні
земельної ділянки по вул.Й.Рота,9 в
м.Броди у власність для ведення
садівництва ОСОБА_1М» (а.с.32).

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Бродівського
районного суду Львівської області від
16 березня 2012 року у справі №2а-364/12 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний