Справа № 2а-13144/12/2670
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

15 жовтня 2014 року м. Київ
В/800/4591/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.,

Амєліна С.Є.,

Білуги С.В.,

Бутенка В.І.,

Головчук С.В.,

перевіривши подану заяву ОСОБА_6 про
допуск до перегляду Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 29
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Генеральної прокуратури
України про забезпечення поновлення
прав на переписку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулась з заявою про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 29
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Генеральної прокуратури
України про забезпечення поновлення
прав на переписку.

Згідно статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судових
рішень подається до Верховного Суду
України через Вищий адміністративний
суд України.

Відповідно до положень статті 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України заява про перегляд судових
рішень подається до Верховного Суду
України через Вищий адміністративний
суд України, який за змістом статей 2392
та 240 Кодексу адміністративного
судочинства України перевіряє
відповідність заяви вимогам цього
Кодексу та вирішує питання про допуск
справи до провадження.

Згідно з статтею 235 Кодексу
адміністративного судочинства України
Верховний Суд України переглядає
судові рішення в адміністративних
справах виключно з підстав і в порядку,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 236 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають право
подати заяву про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
після їх перегляду в касаційному
порядку.

Пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана виключно з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Тобто, у пункті першому вказаної статті
чітко визначено, що судові рішення в
адміністративних справах можуть бути
переглянуті виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції лише
одних і тих самих норм матеріального
права.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

У заяві, що надійшла до Вищого
адміністративного суду України,
скаржник посилається на невірне
застосування Вищим адміністративним
судом України приписів п.4 ч.5 ст. 214 КАС
України щодо відмови у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_6 у зв'язку із тим, що є
ухвала про відмову у відкритті
касаційного провадження, цієї особи за
касаційною скаргою на це саме судове
рішення.

Як видно з матеріалів заяви та змісту
ухвал Вищого адміністративного суду
України від 13 травня 3 травня 2014 року, 17
червня 2014 року, 10 липня 2014 року, ОСОБА_6
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою на
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року по справі №2а-13144/12/2670.

Враховуючи те, що позивач оскаржує
ухвалу, яка стосується вирішення
питання щодо застосування норм
процесуального права, що не дає
можливості встановити наявність
підстав, передбачених ст. 237 КАС
України, то суд касаційної інстанції
приходить до висновку про відсутність
факту неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Керуючись статтями 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_6 до Генеральної прокуратури
України про забезпечення поновлення
прав на переписку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Ф. Ситников

С.Є. Амєлін

С.В. Білуга

В.І. Бутенко

С.В. Головчук