Справа № 804/875/14
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2014 рокусправа № 804/875/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мельника
В.В.

суддів: Юхименка О.В.
Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Лащенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства з іноземними
інвестиціями «Дніпропетровський
олійноекстраційний завод» на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2014 року у справі №808/875/14 за
позовом Приватного акціонерного
товариства з іноземними інвестиціями
«Дніпропетровський
олійноекстраційний завод» до про
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного Управління
Міндоходів скасування податкових
повідомлень - рішень,- ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство з
іноземними інвестиціями
«Дніпропетровський
олійноекстраційний завод» (далі по
тексту - позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного Управління
Міндоходів (далі по тексту -
відповідач), в якому просило скасувати
податкові повідомлення - рішення №
від 24.07.2013 року в частині
донарахування податку на прибуток у
розмірі 1128344, 00 грн. та штрафних санкцій
у розмірі 280174, 33 грн. і № від 24.07.2013
року на суму 510, 00 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року відкрито провадження в
адміністративній справі №804/875/14.

Позивач, посилаючись на доводи,
викладені у позовній заяві, зазначив,
що висновки акту перевірки є
безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2014 року у справі №804/875/14 у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено. (суддя - Лозицька І.О.) (т.2,
а.с.154-158)

Постанова суду першої інстанції
обґрунтована тим, що підприємством
надано податкову звітність про суми
доходів нарахованих (сплачених) на
користь платника податків, суми
утриманого з них податку (за формою
№1ДФ) з недостовірними даними та з
помилками, що є порушенням п.51.1 ст.51 та
пп. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу
України.

Позивач - Приватне акціонерне
товариство з іноземними інвестиціями
«Дніпропетровський
олійноекстраційний завод», не
погодившись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції у
даній адміністративній справі, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року у справі №804/875/14 та задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач зазначає, що вартість
автомобільних шин та акумуляторів
правомірно не враховувалась позивачем
в обліку запасів, оскільки вони були
надані зі складу в експлуатацію. Також
судом першої інстанції неправильно
застосовано п.п.8.3.9 та не враховано п.8.1.4
ст.8 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2014 року у справі №804/875/14 та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення вимог
апеляційної скарги заперечував, просив
залишити без змін постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року у справі №804/875/14.

У судовому засіданні, заслухавши
пояснення представників сторін по
справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до матеріалів справи, в
період з 15 квітня 2013 року по 31 травня 2013
року посадовими особами відповідача
проведено планову виїзну перевірку
Приватного акціонерного товариства з
іноземними інвестиціями
«Дніпропетровський
олійноекстраційний завод» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 квітня 2010
року по 31 грудня 2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
квітня 2010 року по 31 грудня 2012 року,
результати якої оформлено актом
№12/26.2-00374385 від 08 липня 2013 року.

Висновками зазначеного акту
встановлено порушення позивачем:

- п.5.9 ст.5 Закону України від 28.12.94р.
№334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (зі змінами та
доповненнями) занижено валовий дохід
на 455501 грн., та в порушення п.п.5.4.6 п.5.4
ст.5 Закону України від 28.12.94р. Ж334/94-ВР
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (зі змінами та
доповненнями), підприємством завищено
валові витрати по страхуванню
орендованого майна та давальницької
сировини в 2 квартал 2010 року на 363801,00
грн., в 4 кварталі 2010 року в сумі 1039021,00
грн. та 1 квартал 2011 року в сумі 445295,00
грн.;

- п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2 з урахуванням п.1.32 ст.1,
п.п..5.3.9 п.5.3 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.94р. №334/94-ВР, у редакції Закону
України від 22.05.97р. 283/97-ВР із змінами та
доповненнями, завищено валові витрати
у періоді з 01.04.2010р. по 31.03.2011р. на суму
278928,26 грн., в тому числі за 2 квартал 2010
року в сумі 14896,00 грн., за 3 квартал 2010
року в сумі 38354,00 грн., за 4 квартал 2010
року в сумі 149933,33 грн., за 1 квартал 2011
року в сумі 75744,96 грн.;

- п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України завищено витрати операційної
діяльності у періоді з на 2693602,57 грн. у
т.ч. 2 квартал 2011 року на 1222073,29 грн., 3
квартал 2011 року на 35560,50 грн., 4 квартал
2011 року на 13480,0 грн., 1 квартал 2012 року на
209312,33 грн., 2 квартал 2012 року на 513149,93
грн., 3 квартал 2012 року на 437494,65 грн., 4
квартал 2012 року на 262531,87 грн.;

- п.п. 138.8.5 п. 138.8 ст. 138, п.п. 140.1.6 п. 140.1 ст. 140
Податкового кодексу України ПрАТ з II
«Дніпропетровський
олійноекстракційний завод» при
визначенні об'єкта оподаткування по
податку на прибуток, завищено витрати
по страхуванню майна (майна у оренді), у
1 кварталі 2012 року на 3333220,04 грн. та
занижено витрати у 2 кварталі 2012 року на
764385,05 грн.;

- п.п. 8.3.9 п.8.3 ст.8 Закону України від
28.12.94р. № 334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств» (із змінами та
доповненнями), підприємством ПрАТ з
«Дніпропетровський
олійноекстракційний завод» нараховані
амортизаційні відрахування на
нематеріальні активи, строк
безперервної експлуатації яких,
перевищує 10 років в сумі 51934 грн., в тому
числі за 2 квартал 2010 року в сумі 41699,00
грн., за 3 квартал 2010 року 10235,00 грн., чим
занижено податок на прибуток
підприємств за період з 01.04.10р. по 31.12.12р.
на суму 1789155 грн.;

- п. 188.1. ст. 188 п. 198.2. п. 198.3, п. 198,6 ст. 198
розділу 5 Податкового кодексу України
пп.7.4.1, пп..7.4.5 п.7.4 пп.7.5.1 п.7.5 ст.7, Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.97 року № 168/97-ВР, чим
занижено податок на додану вартість до
сплати в бюджет в сумі 1139441 грн., у тому
числі за: червень 2010р. на 1062 грн., липень
2010р.на 9457 грн., вересень 2010р. на 13481 грн.,
січень 2011р. на 68023 грн., лютий 2011р. на 25429
грн., березень 2011р. на 9804 гри., квітень
2011р. на 35282 грн., травень 2011р. на 227806 грн.,
липень 2011р. на 27459 грн., серпень 2011р. на
27585 грн., вересень 2011р. на 5217 грн.,
листопад 2011р. на 51115 грн., січень 2012р. на
64708 грн., лютий 2012р. на 18883 грн., квітень
2012р. на 57653 грн., червень 2012р. на 188962 грн.,
липень 2012р. на 42333 грн., серпень 2012р. на
48264 грн., вересень 2012р. на 67695 грн.,
жовтень 2012р. на 37701 грн., листопад 2012р.
на 62419 грн., грудень 2012р. на 49097 грн.;

- п. 51.1. ст.51 та пп. «б» п. 176.2 ст. 176
Податкового кодексу України,
підприємством надано податкову
звітність про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку (за формою № 1ДФ) за I, II
квартали 2011 року та за I, III квартали 2012
року з недостовірними даними та з
помилками.

24 липня 2013 року відповідачем на
підставі акта перевірки №12/26.2-00374385 від
08 липня 2013 року прийнято податкове
повідомлення-рішення № в частині
донарахування податку на прибуток у
розмірі 1128344,00 грн. та штрафних санкцій
у розмірі 280174,33 грн. і податкове
повідомлення-рішення № на суму
510,00 грн.

Відповідачем в акті перевірки
встановлено, що автомобільні шини та
акумулятори, які знаходяться в
експлуатації та на складі Приватного
акціонерного товариства з іноземними
інвестиціями «Дніпропетровський
олійноекстракційний завод» рахуються
у складі запасів підприємства - ДТ 207
«Запасні частини», що підтверджено
матеріалами перевірки та відповідає
вимогам пункту 16 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 9 «Запаси»,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 20.10.1999р. №246.

Списання шин та акумуляторних батарей
при досягненні нормативного пробігу,
або заміна у зв'язку з повним зношенням
в бухгалтерському обліку,
відображається проводкою: Дт 23 (91, 92, 93)
Кт 207. При цьому, вартість шин, які
знаходяться в експлуатації,
враховується на підприємстві згідно з
оборотною відомістю у складі запасів.

Згідно ст.5.9 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
платник податку веде податковий облік
приросту (убутку) балансової вартості
товарів (крім тих, що підлягають
амортизації, та цінних паперів),
сировини, матеріалів, комплектуючих
виробів, напівфабрикатів, малоцінних
предметів (далі - запасів) на складах, у
незавершеному виробництві та залишках
готової продукції, витрати на
придбання та поліпшення (перетворення,
зберігання) яких, включаються до складу
валових витрат, згідно з цим Законом (за
винятком тих, що отримані безкоштовно).

Вартість запасів оплачених, але не
отриманих (не оприбуткованих)
платником податку-покупцем, до
приросту запасів не включається.

Вартість запасів оплачених, але не
відвантажених (не знятих з обліку)
платником податку-продавцем, до убутку
запасів не включається.

У разі, коли балансова вартість таких
запасів на кінець звітного періоду
перевищує їх балансову вартість на
початок того ж звітного періоду,
різниця включається до складу валових
доходів платника податку у такому
звітному періоді.

У разі, коли балансова вартість таких
запасів на кінець звітного періоду, є
меншою за їх балансову вартість на
початок того ж звітного періоду,
різниця включається до складу валових
витрат платника податку у такому
звітному періоді.

З метою податкового обліку, платник
податку за своїм вибором здійснює
оцінку вибуття запасів за одним з таких
методів бухгалтерського обліку,
визначених у відповідному стандарті:

- ідентифікованої вартості відповідної
одиниці запасів;

- середньозваженої вартості однорідних
запасів;

- вартості перших за часом надходження
запасів (ФІФО);

- нормативних затрат;

- ціни продажу запасів (виключно для
запасів, що реалізуються через
роздрібну торгівлю).

Для всіх одиниць податкового обліку
запасів, що мають однакове призначення
та однакові умови використання,
застосовується тільки один із
наведених методів.

У разі обрання платником податку
методу оцінки вартості вибуття
запасів, зміна такого методу протягом
податкового року для цілей податкового
обліку не дозволяється.

Податковий облік приросту (убутку)
балансової вартості запасів, які
використовуються з метою виробництва
електроенергії за переліком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України, здійснюється за наслідками
звітного (податкового) року, а решта
запасів підлягає коригуванню в
загальному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що інформація
в оборотній відомості по автомобільним
шинам та акумуляторним батареям з
01.04.2010 по 31.12.2010 року складена в
порушення абз.11 п.5.9 ст.5 Закону України
від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Також судом встановлено, що відповідно
до генерального договору страхування
майна №-05 від 01.05.2009 року Приватне
акціонерне товариство з іноземними
інвестиціями «Дніпропетровський
олійноекстракційний завод»
(страхувальник) підписав договір
страхування з страховиком ЗАТ СК «АІГ
Україна»/3AT СК «Чартіс Україна» (період
страхування з 00.00 01 квітня 2009 до 24.00 31
березня 2010 року, за Київським часом.
Відповідно до додатку №1 до договору
страхування №0 дія договору
подовжена до 24.00 годин 31 травня 2010 року).

Предметом страхування, є майнові
інтереси страхувальника, що не
суперечать чинному законодавству
України, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядження майном.
До страхування підлягає усе рухоме та
нерухоме майно страхувальника, або за
яке страхувальник несе
відповідальність, що зазначене у
договорі страхування.

Згідно пп.3.1.1, пп.3.1.2, пп.3.1.3 вказаного
договору: будівлі (додаткові, допоміжні
пристрої орендодавця, підйомники,
робочі містки, годинники, паркани,
стіни, ворота, невеликі надвірні
будівлі, зовнішні та підземні водні,
дренажні з'єднання); машинне
обладнання, установки та весь іншій
вміст; товарні запаси та товари в
обороті (сировина, запаси та інші
товари, які не виробляються
страхувальником, товари у обороті,
готова продукція, вироблена
страхувальником).

За даними податкового обліку
відповідно генерального договору
страхування майна №-05 від 01.05.2009р.,
додатку №1 до договору страхування
Приватне акціонерне товариство з
іноземними інвестиціями
«Дніпропетровський
олійноекстракційний завод» до складу
валових витрат віднесено суму в
розмірі 363801,00 грн. - страхування майна
дог. сч 4/133 від 21.05.10р.

За даними бухгалтерського обліку, на
рахунку 103 рахуються будівлі
невиробничого призначення, які
розташовані за адресою: вул.
Ленінградська буд. 40а, первинною
вартістю 2531568,32 грн., вул. Короленко
буд.14б (дитячий садок), первинною
вартістю 378591,86 грн. амортизаційні
відрахування до складу валових витрат
у податковому обліку за перевірений
період не відображалися. Виробничі
будівлі, обладнання, рухоме майно
Приватного акціонерного товариства з
іноземними інвестиціями
«Дніпропетровський
олійноекстракційний завод» відповідно
договорів від 16.11.09р. №б/н, від 01.06.2011р.,
від 01.06.09р. №б/н орендує у ДП з II
«Сантрейд». Відповідно договорів
оренди нерухомого майна орендодавець
зобов'язується передати орендареві у
строкове платне користування нерухоме
майно разом з обслуговуючою це
нерухоме майно земельною ділянкою.

У відповідності до статті 759 Цивільного
кодексу України визначено, що за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Згідно зі ст.139 Господарського кодексу
України, майном визнається сукупність
речей та інших цінностей (включаючи
нематеріальні активи), які мають
вартісне визначення, виробляються чи
використовуються у діяльності
суб'єктів господарювання та
відображаються в їх балансі або
враховуються в інших передбачених
законом формах обліку майна цих
суб'єктів. Залежно від економічної
форми, якої набуває майно у процесі
здійснення господарської діяльності,
майнові цінності належать до основних
фондів, оборотних засобів, коштів,
товарів.

Зокрема, основними фондами виробничого
і невиробничого призначення є будівлі,
споруди, машини та устаткування,
обладнання, інструмент, виробничий
інвентар і приладдя, господарський
інвентар та інше майно тривалого
використання, що віднесено
законодавством до основних фондів.

У відповідності до пп.8.5.1 п.8.5 ст.8 Закону
України від 28.12.1994р.№334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
визначено, що балансова вартість
відповідної групи основних фондів не
зменшується на вартість основних
фондів, які надаються платником
податку в оперативний лізинг (оренду).
Тобто, основні фонди, які знаходяться в
оренді, рахуються на балансі
орендодавця.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», валові витрати
виробництва та обігу - це сума будь-яких
витрат платника податку в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Абзацом 1 пп.5.4.6 п.5.4 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», передбачено можливість
включення до складу валових витрат
підприємства будь-яких витрат зі
страхування ризиків загибелі врожаю,
транспортування продукції платника
податку; цивільної відповідальності,
пов'язаної з експлуатацією
транспортних засобів, що перебувають у
складі основних фондів платника
податку; екологічної та ядерної шкоди,
що може бути завдана платником податку
іншим особам; майна платника податку;
кредитних та інших комерційних ризиків
платника податку, за винятком
страхування життя, здоров'я або інших
ризиків, пов'язаних з діяльністю
фізичних осіб, що перебувають у
трудових відносинах з платником
податку, обов'язковість якого, не
передбачена законодавством, або будь -
які витрати зі страхування сторонніх
фізичних чи юридичних осіб.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
приходить до висновку, що витрати на
страхування орендованого майна не
повинні включатися до складу валових
витрат підприємства - орендаря.

Відповідно до матеріалів справи,
Приватним акціонерним товариством з
іноземними інвестиціями
«Дніпропетровський
олійноекстракційний завод» укладено
договір страхування №251.992234.0045 від
23.12.2011р. з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ
Україна».

Предметом договору страхування, є
майнові інтереси страхувальника, що не
суперечать закону і пов'язані з
володінням, користуванням
розпорядженням застрахованого майна.
Договір страхування фактично укладено
23.12.2011 року. Період дії з 00.00 годин
01.06.2011р. до 24.00 годин 31 травня 2012 року.
Перший страховий платіж був внесений
17.01.2012 року. У податковому обліку
страхова премія відображено у 1
кварталі 2012 року у сумі 4586310,28 грн.,
тобто по даті фактичної сплати.

У відповідності до ст. 2 Закону України
«Про страхування», страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) .

Згідно ст.8 Закону України «Про
страхування», страховий ризик - певна
подія, на випадок якої, проводиться
страхування і яка має ознаки
ймовірності та випадковості настання.

Укладаючи договір страхування 23.12.2011р.
обидві сторони договору були обізнані,
що страховий ризик, тобто, страхова
подія за період з 01.06.2011р. по 22.12.2011 року
вже не відбулась, тому немає ознаки
ймовірності та випадковості настання.

З матеріалів справи вбачається, що
заяву на добровільне страхування майна
юридичних осіб від 30.05.2011 року та
сертифікат покриття від 01.06.2011 року
позивач не надав до свого заперечення
на акт перевірки від 08.07.2013 №12/26.2-00374385
та жодним чином не зазначив про
наявність таких документів.

Відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового
кодексу України, у разі, якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому п.44.7 цієї
статті, платник податків не надає
посадовим особам органу державної
податкової служб, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків в податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складання
такої звітності.

Також згідно матеріалів справи
встановлено, що позивачем нараховані
амортизаційні відрахуванню на
нематеріальні активи, строк
безперервної експлуатації яких,
перевищує 10 років на суму 51934,00 грн., в
тому числі за 2 квартал 2010 року в сумі
41699,00 грн., за 3 квартал 2010 року 10235,00 грн.,
а саме:

- програмне забезпечення Sun Systems введено
в експлуатацію 01.12.1999р., строк
використання в експлуатації закінчено
01.12.2009р., у 2 кварталі 2010 року нараховане
амортизаційне відрахування на суму
30277,00 грн.;

- програмне забезпечення Sun Systems введено
в експлуатацію 01.03.2000р., строк
використання в експлуатації закінчено
01.03.2010р., у 2 кварталі 2010 року нараховане
амортизаційне відрахування на суму
11422,00 грн., у 3 кварталі 2010 року - 10235,00 грн.

У відповідності до вимог пп.8.3.9 п.8.3 ст.8
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», для амортизації
нематеріальних активів застосовується
лінійний метод, відповідно якому,
кожний відокремлений вид
нематеріального активу амортизується
різними долями, виходячи з його
первинної вартості з урахуванням
індексації протягом строку, який
зизначається платником податку
самостійно, виходячи зі строку
корисного використання таких
нематеріальних активів, але не більше 10
років безперервної експлуатації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивачем завищено амортизаційні
відрахування на нематеріальні активи,
строк безперервної експлуатації яких,
перевищує 10 років на суму 51934 грн.

Приймаючи рішення, колегія суддів
враховує, що позивачем надано
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку (форма №1ДФ):

- за І квартал 2011 року від 06.05.2011р.
№900291272, від 10.05.2011р. за реєстраційними
номерами №, ;

- за II квартал 2011 року від 09.08.2011 за
реєстраційними номерами №, ;

- за І квартал 2012 року від 07.05.2012 №,
від 08.05.2012р. №;

- за III квартал 2012 року від 08.11.2012р. за
реєстраційними номерами №, ,
.

На підставі п. 1.9 Додатку №3 до
«Методичних рекомендацій щодо
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в органах ДПС України»,
затверджених наказом ДПС України від
14.06.2012р. №516, ДПС України сформовано
протоколи помилок податкових агентів
та реєстри відбракованих даних (далі -
протоколи помилок), поданих за формою
№1ДФ:

- за І квартал 2011 року від 26.07.2011р.;

- за II квартал 2011 року від 30.08.2011р.;

- за І квартал 2012 року від 21.05.2012р.;

- за III квартал 2012 року від 26.11.2012р.

Згідно зазначених протоколів помилок,
в податкових розрахунках сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку (форма №1ДФ) за вищевказані
періоди, податкові номери фізичних
осіб - недійсні (тип помилки - 99 -
податковий номер фізичної особи
недійсний або серія та номер паспорта
відсутні в окремому реєстрі ДРФО).

Відповідно до протоколу помилок в
податковому розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку (форма №1ДФ) за І квартал 2011
року, встановлено тип помилки 98 -
податковий номер фізичної особи або
реєстрацію за серією та номером
паспорту фізичної особи, закрито по
ідентифікаційним номерам: , ,
, , , , , ,
, , , ,, ,
, .

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що
підприємством надано податкову
звітність про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку (за формою № 1ДФ) з
недостовірними даними та з помилками,
що є порушенням п.51.1. ст.51 та пп. «б» п.
176.2 ст.176 Податкового кодексу України.

За даних обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції під час розгляду даної
справи об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи,
застосував до правовідносин, які
виникли між сторонами у справі, норми
права які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються належними письмовими
доказами, які зібрані та досліджені
судом у судовому засіданні під час
розгляду даної адміністративної
справи, рішення суду першої інстанції
у даній справі про відмову у
задоволенні позову прийнято без
порушення норм процесуального та
матеріального права, і тому постанову
суду першої інстанції у даній
адміністративній справі від 17 лютого
2014 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства з іноземними
інвестиціями «Дніпропетровський
олійноекстраційний завод» - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2014 року у справі №808/875/14 -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 20 жовтня 2014
року.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна