Справа № 821/1487/14
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1487/14

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Бездрабко О.І.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойко А.В.,
Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів в Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2014
року, у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дон" до
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів в Херсонській області про
скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2014
року позов задоволено та скасовано
податкове повідомлення-рішення
відповідача № від 26.03.2014 року про
збільшення підприємству сум ПДВ, на
суму 28637 грн., та застосування штрафних
санкцій, у розмірі 14318,50 грн.

Не погоджуючись з постановленим у
справі судовим рішенням податковим
органом подано апеляційну скаргу, з
якої вбачається, що рішення у справі
прийнято в порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати постанову
суду та прийняти нову, якою в
задоволені позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що судом першої
інстанції неповно встановлено
обставини справи та зроблено
необґрунтований висновок щодо
необхідності скасування оскаржуваного
рішення податкового органу, так як
відповідачем в ході проведеної
перевірки встановлено порушення
підприємством ст.198 та ст.201 ПК України,
а саме безпідставне віднесення
позивачем до складу свого податкового
кредиту суми, яку отримано за
договорами з ТОВ "Ривс" та ПП "Валга", а
тому податкове повідомлення-рішення є
правомірним.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а судове рішення - без
змін.

Судом першої інстанції
встановлено, що у період з 22.01.2014 року по
23.01.2014 року податковим органом
проведено позапланову виїзну
перевірку позивача щодо дотримання
вимог податкового законодавства, за
січень та липень 2012 року, про що
складено акт №29/21-03-22-05/32618271, яким
встановлено порушення позивачем п.198.2,
п.198.3 ст.198 та п.201.1, п.201.4, п.201.6 ст.201 ПК
України, що призвело до заниження
підприємством розміру податку на
додану вартість за цей період, на суму
28637 грн.

Порушення полягає у тому, що між
позивачем та вищевказаними
контрагентами укладено безтоварні
угоди, які не мають реальних наслідків,
а тому у підприємства позивача
відсутні підстави для віднесення
вказаних сум до складу свого
податкового кредиту з ПДВ.

За результатами проведеної
перевірки податковим органом винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від 26.03.2014
року про збільшення підприємству сум
ПДВ, на суму 28637 грн., та застосування
штрафних санкцій, у розмірі 14318,50 грн.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції, з яким
погоджується судова колегія, зроблено
висновок щодо відсутності порушення
податкового законодавства з боку
позивача, так як господарські операції
між ним та його контрагентами носять
реальний характер.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Статтею 188 Податкового Кодексу
України встановлено, що база
оподаткування операцій з постачання
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче за звичайних цін, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на етиловий спирт, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України
- право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: - дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; - дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України -
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: -
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; - придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
грунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» - первинні
документи, тобто податкові, видаткові
накладні, рахунки, довіреності, акти
виконаних робіт, акти прийому -
передачі товарів, робіт, послуг
оформлені на паперових носіях та при
наявності таких обов'язкових
реквізитів: назва документа (форми);
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильності її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що
відповідно до акту перевірки позивачем
занижено ПДВ за січень та липень 2012
року, на 16720 грн. та на 11917 грн.,
відповідно

На формування розміру ПДВ за
вказані періоди вплинули господарські
операції позивача з ТОВ "Ривс" щодо
придбання будівельних матеріалів, які
виконано на підставі договорів №02-01
від 05.01.2012 року і №26-06 від 26.07.2012 року та
з ПП "Валга" щодо отримання послуг
перевезення цих будівельних
матеріалів на підставі договору
транспортно-експедиційного
перевезення №04-07-12 від 04.07.2012 року.

На підтвердження господарських
відносин позивача з даними
контрагентами судом зібрано наступні
документи: копія договорів із
контрагентами (а.с.87,110), видаткові та
податкові накладні (а.с.90, 92, 111, 125-127,
195-196), рахунки-фактури (а.с.91, 93), реєстр
податкових накладних (а.с.83, 85), платіжні
доручення (а.с.86, 105-107),
товарно-транспортні накладні (а.с.94, 112)
докази подальшого використання
придбаних будівельних матеріалів у
власній господарській діяльності,
шляхом виконання будівельних робіт у
своєму офісі (а.с.59-65).

Судовою колегією досліджено дані
документи та встановлено, що позивач є
власником будівлі, за адресою: м.Херсон,
вул. Краснознаменна 1, та з метою
проведення її ремонту підприємством
придбано матеріали у ТОВ "Ривс", а ПП
"Валга" здійснено їх перевезення до
замовника, що підтверджено належними
доказами. Крім того, позивачем надано
докази проведення будівельних робіт
третьою особою - ПП "Херсонприватбуд", в
процесі яких й здійснення списання
придбаних матеріалів.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що
належними доказами підтверджено
товарність проведених операцій, а тому
позивачем підтверджено визначений ним
розмір ПДВ за вказані періоди, що є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення податкового
органу.

Колегія суддів також зазначає, що
позивачем добросовісно придбано
товари і послуги у вищевказаних
юридичних осіб, а тому, якщо
контрагенти не виконали свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме до цих осіб.

Такої правової позиції
додержується й Верховний Суд України у
постанові від 09.09.2008 року, по справі
№21-500во08, від 01.06.2010 року, по справі
№21-573во10 та від 31.01.2011 року, по справі
№21-47а10.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, що є підставою для
залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів в
Херсонській області - залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 23
травня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
О.В. Яковлєв

Судді:
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло