Справа № 826/13666/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06 жовтня 2014 року 15 год. 58
хв. № 826/13666/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Данилишина В.М., при секретарі судових
засідань Приходько О.В., за участю
представників позивача та відповідача,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Київські
телекомунікаційні мережі" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників про
визнання протиправним та скасування
рішення відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 06 жовтня 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 09 вересня 2014 року надійшов
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Київські
телекомунікаційні мережі" (далі -
позивач) до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників (далі - відповідач) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
відповідача від 20 серпня 2014 року
№ (далі - оскаржуване рішення).

В обґрунтування позову представник
позивача зазначив, що оскаржуване
рішення є протиправним та підлягає
скасуванню, оскільки прийняте
відповідачем на підставі висновків,
зроблених за результатами перевірки
позивача, які не відповідають
фактичним обставинам.

Ухвалою суду від 17 вересня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримав позов
та просив задовольнити його повністю.

Представник відповідача не визнав
позов та просив відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову та доказах на їх
обґрунтування, наданих суду у судовому
засіданні 29 вересня 2014 року. Пояснив, що
оскаржуване рішення є правомірним та
не підлягає скасуванню, оскільки
прийняте відповідачем у зв'язку з
виявленням у ході перевірки позивача
порушень ним норм податкового
законодавства.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 17 по 30 липня 2014
року проведено перевірку позивача, за
результатами якої 06 серпня 2014 року
складено акт № 822/28-10-42-10/30931228 про
результати позапланової виїзної
документальної перевірки позивача з
питань правильності обчислення та
своєчасності сплати до державного
бюджету податку на додану вартість
(далі - ПДВ) при проведенні
взаєморозрахунків із товариством з
обмеженої відповідальністю "Торенія"
(далі - ТОВ "Торенія") за період із 01
січня по 28 лютого 2014 року (далі - акт
перевірки), відповідно до висновків
якого, позивачем занижено ПДВ за січень
2014 року у розмірі 839520,00 грн., чим
порушено п.п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України (далі - ПК України).

За результатами адміністративного
(досудового) оскарження, висновки акту
перевірки залишені без змін.

На підставі акту перевірки, 20 серпня 2014
року відповідачем прийнято
оскаржуване рішення, яким позивачу
збільшено грошове зобов'язання з ПДВ у
розмірі 839520,00 грн. за основним платежем
та у розмірі 419760,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд погоджується з доводами
представника позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів, а також аналізу
наступних норм та обставин.

Так, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.
75.1 ст. 75 ПК України (у редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), контролюючі органи
мають право проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Перевірку проведено на підставі наказу
від 16 липня 2014 року № 696 "Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки".

Стосовно прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення суд зазначає
наступне.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що
висновок відповідача про заниження
позивачем ПДВ ґрунтується на тому, що
господарські операції за участю
позивача та ТОВ "Торенія" не мали
реального характеру.

У ході розгляду справи судом з'ясовано,
що 09 грудня 2013 року між позивачем, як
покупцем, та TOB "Торенія", як продавцем,
укладено договір купівлі-продажу № 001
ХТ-КТМ, за умовами якого продавець
передав у власність покупця, а останній
прийняв телекомунікаційне обладнання
і матеріали, які знаходяться у містах
Українка та Обухів Київської області.

Належне виконання умов вказаного
договору підтверджено первинними
документами, які надавались
відповідачу у ході перевірки, а також
містяться у матеріалах справи.

Зокрема, на виконання умов вказаного
договору позивач 13 грудня 2013 року
здійснив оплату вартості товару у
розмірі 10 %, що підтверджується
платіжним дорученням № 9705.

Крім того, 13 грудня 2013 року TOB "Торенія"
виписано податкову накладну № 534
(додаток № 8), суми якої включено до
податкової декларації з ПДВ за 12 місяць
2013 року.

09 січня 2014 року між позивачем та TOB
"Торенія" складено акт
приймання-передачі, який є
підтвердженням належного виконання
умов договору в частині передачі
товару.

Крім того, 09 січня 2014 року TOB "Торенія"
виписано податкову накладну № 92, суми
якої включено до податкової декларації
з ПДВ за 01 місяць 2014 року.

17 січня 2014 року позивач здійснив оплату
вартості товару у розмірі 90%, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 638.

У ході судового розгляду справи
представник позивача пояснив, що
позивач у встановленому п. 201.10 ст. 201 ПК
України порядку оскаржував порушення
порядку заповнення податкових
накладних.

Отже, формування позивачем податкового
кредиту щодо взаємовідносин позивача
із TOB "Торенія", за переконанням суду, є
правомірним, оскільки у позивача
наявні первинні документи, які
підтверджують факт реального
здійснення господарських операцій за
участю таких суб'єктів господарювання.

Стосовно посилань відповідача на
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB "Торенія" суд зазначає
наступне.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить із презумпції
добросовісності платника податків та
інших учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника податків, результатом
яких є отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, які містяться у податковій
та бухгалтерській звітності платника, -
достовірними.

Подання платником податків до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо контролюючий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, які
містяться у таких документах.

Доводи контролюючого органу про
отримання платником податків
необґрунтованої податкової вигоди
мають ґрунтуватись на сукупності
доказів, що безспірно підтверджують
існування обставин, які виключають
право платника податків, зокрема, на
формування податкового кредиту.

Неможливість проведення зустрічної
звірки контрагента платника не є
імперативною ознакою протиправності
діяльності такого суб'єкта
господарювання та не може
розцінюватись як беззаперечне
свідчення фіктивності усіх
господарських операцій, здійснюваних
таким суб'єктом.

При дотриманні контрагентом
законодавчо встановлених вимог щодо
формування відповідних документів
підстави для висновку про
недостовірність або суперечливість
відомостей, зазначених у таких
податкових накладних, відсутні, якщо не
встановлені обставини, які свідчать
про обізнаність покупця про зазначення
продавцем недостовірних відомостей.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44, пп. 14.1.181 п. 14.1
ст. 14, п. 198.6 ст. 198 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, первинні
документи - це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо.

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Залежно від характеру операції та
технології обробки даних до первинних
документів можуть бути включені
додаткові реквізити: ідентифікаційний
код підприємства, установи з
Державного реєстру, номер документа,
підстава для здійснення операцій, дані
про документ, що засвідчує
особу-одержувача тощо.

У ході розгляду справи судом також
з'ясовано, що основним видом діяльності
позивача є діяльність у сфері
проводового електрозв'язку. Позивач
надає провайдерам програмної послуги в
оренду власні телекомунікаційні
мережі для використання з метою
надання за їх допомогою населенню
телекомунікаційних послуг.

Позивач є оператором телекомунікацій,
тобто суб'єктом господарювання, який
має право на здійснення діяльності у
сфері телекомунікацій із правом на
технічне обслуговування та
експлуатацію телекомунікаційних
мереж, що підтверджується наявною у
матеріалах справи копією ліцензії
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері зв'язку та
інформатизації, серії АЕ №183831, а також
має право на будівництво та обладнання
телекомунікаційних мереж, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією ліцензії Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України серії АЕ № 261827.

Станом на 01 січня 2014 року штатна
чисельність працівників облікового
складу позивача складала 279 осіб, із
яких 187 осіб - технічні фахівці, які
здійснюють безпосередні роботи з
будівництва та обладнання
телекомунікаційних мереж, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи довідкою позивача.

З метою одержання прибутку, у грудні 2013
року позивач, згідно з основним видом
економічної діяльності, визначеним
його установчими документами, а також
наявними у нього дозвільними
документами, технічними і трудовими
ресурсами, збудував у містах Українка
та Обухів (Київська область)
телекомунікаційні мережі, які 31 грудня
2013 року прийняв на власний баланс у
якості основних засобів з інвентарними
№ 0229513 - телекомунікаційна мережа міста
Обухів, вартістю 3853199,69 грн., та № 02295155 -
телекомунікаційна мережа міста
Українка, вартістю 2770910,72 грн. Вище
викладені обставини підтверджується
актами приймання-передачі
(внутрішнього переміщення) основних
засобів, копії яких долучено до
матеріалів справи.

Крім того, 06 грудня 2013 року позивач,
маючи намір покращити досягнення
економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку від власної
господарської діяльності за основним
видом діяльності, уклав із товариством
з обмеженою відповідальністю
"РКІ-Консалтинг" (далі - ТОВ
"РКІ-Консалтинг") договір № D31206,
предметом якого є виконання робіт з
підготовки виконавчої документації
телекомунікаційної мережі та робіт з
розробки робочих проектів на
модернізацію телекомунікаційної
мережі у містах Обухів та Українка.

На виконання умов вказаного договору 31
грудня 2013 року TOB "РКІ-Консалтинг"
виготовило робочі проекти на
модернізацію телекомунікаційної
мережі у містах Обухів та Українка, які
31 грудня 2013 року передало позивачу
відповідно до акту здачі-приймання
виконаних проектних робіт та проектної
документації, зокрема, робочого
проекту на модернізацію ТКМ у місті
Обухів, Етап 1, робочого проекту на
модернізацію ТКМ у місті Обухів, Етап 2,
робочого проекту на модернізацію ТКМ у
місті Обухів, Етап 3, робочого проекту
на модернізацію ТКМ у місті Українка,
Етап 1 (додаток № 11), робочого проекту на
модернізацію ТКМ у місті Українка, Етап
2, робочого проекту на модернізацію ТКМ
у місті Українка, Етап 3, а також інших
складових телекомунікаційної мережі.
Вартість виконаних TOB "РКІ-Консалтинг"
робіт позивачем оплачено 22 січня 2014
року, що підтверджується платіжним
дорученням № 764.

У січні 2014 року позивач, використовуючи
власні ресурси та отримане від TOB
"Торенія" телекомунікаційне обладнання
і матеріали, згідно з умовами робочих
проектів, наданих TOB "РКІ-Консалтинг",
модернізував належні йому у містах
Українка та Обухів телекомунікаційні
мережі, що підтверджується актами
здачі-приймання виконаних робіт за
січень 2014 року.

Під час судового розгляду справи
представник позивача пояснив, що
модернізація телекомунікаційних мереж
у містах Українка та Обухів збільшила
первісну балансову вартість основних
засобів позивача з інвентарними № 0229513
- телекомунікаційна мережа, місто
Обухів, та № 02295155 - телекомунікаційна
мережа, місто Українка, на 3085908,95 грн. та
на 1884673,4 грн. відповідно, що відображено
у бухгалтерському обліку позивача.

Аналогічну вартість основних засобів
позивача відображено у бухгалтерській
довідці, яка міститься у матеріалах
справи.

Таким чином, із системного аналізу вище
викладених норм та обставини
вбачається помилковість висновків
відповідача та, як наслідок,
безпідставність прийняття ним
оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6
ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин суд прийшов до висновку, що
позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Київські
телекомунікаційні мережі" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників про
визнання протиправним та скасування
рішення відповідача є обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню
повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). У зв'язку з тим, що
представником позивача не заявлено
вимогу про стягнення судового збору за
рахунок бюджетних коштів, суд не
присуджує на користь позивача
здійснені ними судові витрати
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників від 20
серпня 2014 року № , яким товариству
з обмеженою відповідальністю "Київські
телекомунікаційні мережі"
(ідентифікаційний код 30931228) збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток на додану вартість (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) у загальному розмірі
1259280,00 грн. (Один мільйон двісті
п'ятдесят дев'ять тисяч двісті
вісімдесят гривень 00 копійок).

Копії постанови у повному обсязі
направити сторонам (вручити їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 13
жовтня 2014 року