Справа № 826/15800/13-а
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/6530/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської
Т.Ф.,

Олексієнка
М.М.,

Черпака Ю.К.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Апарату
Верховної Ради України про визнання
рішення протиправним, зобов'язання
вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_5 -
представника позивача ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 5 листопада
2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4
звернулась до суду із позовом про
визнання протиправною відмови Апарату
Верховної Ради України у наданні
інформації на її запити від 5 квітня 2013
року та від 8 квітня 2013 року,
зобов'язання надати повну інформацію
на ці запити, а саме - копії списків
реєстрації народних депутатів на
пленарному засіданні, що відбулося 4
квітня 2013 року, з їх особистими
підписами.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
5 листопада 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги
позивач, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування
ухвалених у справі судових рішень та
прийняття нового про задоволення
позовних вимог.

В своєму запереченні на касаційну
скаргу відповідач зазначає, що суди
ухвалили законні та обґрунтовані
рішення, а тому підстави для їх
скасування відсутні.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 5 квітня 2013 року
ОСОБА_4 звернулася до Апарату
Верховної Ради України із запитом про
надання їй копії списків реєстрації
народних депутатів на пленарному
засіданні, що відбулося 4 квітня 2013
року, з їх особистими підписами, на який
отримала інформацію про депутатів, що
зареєструвалися та про результати
розгляду питань на цьому пленарному
засіданні.

8 квітня 2013 року ОСОБА_4 повторно
звернулася із аналогічним запитом,
наголосивши на наданні їй копії
зазначених списків саме з особистими
підписами народних депутатів. У своїй
відповіді на цей запит, відповідач
роз'яснив, що поширення такої
інформації суперечить Закону України
від 1 червня 2010 року № 2297-VI «Про
захист персональних даних» (далі -
Закон № 2297-VI).

Відповідно до частини першої статті 1
Закону України від 13 січня 2011
року № 2939-VI «Про доступ до публічної
інформації» (далі - Закон №
2939-VI), публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Пунктом 1 розпорядження Голови
Верховної Ради України від 11 травня
2011 року № 393 «Про забезпечення
виконання Закону України "Про доступ до
публічної інформації" в Апараті
Верховної Ради України» передбачено,
що розпорядником інформації, отриманої
або створеної в процесі реалізації
Верховною Радою України, її органами
повноважень, передбачених
законодавчими актами та отриманої або
створеної Апаратом Верховної Ради
України в процесі забезпечення
діяльності Верховної Ради України та
її органів, є Апарат Верховної Ради
України.

Пунктом 1 частини першої статті 14
Закону № 2939-VI закріплено обов'язок
розпорядників інформації надавати
достовірну, точну та повну інформацію,
а у разі потреби - перевіряти її
правильність та об'єктивність.

При цьому, публічна інформація є
відкритою, крім випадків, встановлених
законом (частина друга статті 1 Закону
№ 2939-VI).

Згідно із статтею 6 зазначеного Закону
інформацією з обмеженим доступом є
конфіденційна, таємна та службова
інформація.

Конфіденційна інформація -
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень, та яка
може поширюватися у визначеному ними
порядку за їхнім бажанням відповідно
до передбачених ними умов (частина
перша статті 7 Закону № 2939-VI).

Відповідно до статті 2 Закону № 2297-VI
персональні дані - це відомості чи
сукупність відомостей про фізичну
особу, яка ідентифікована або може бути
конкретно ідентифікована.

Статтею 13 цього ж Закону встановлено,
що накопичення персональних даних
передбачає дії щодо поєднання та
систематизації відомостей про фізичну
особу чи групу фізичних осіб або
внесення цих даних до бази
персональних даних. Зберігання
персональних даних передбачає дії щодо
забезпечення їх цілісності та
відповідного режиму доступу до них.

Поширення персональних даних
передбачає дії щодо передачі
відомостей про фізичну особу за згодою
суб'єкта персональних даних. Поширення
персональних даних без згоди суб'єкта
персональних даних або уповноваженої
ним особи дозволяється у випадках,
визначених законом, і лише (якщо це
необхідно) в інтересах національної
безпеки, економічного добробуту та
прав людини (стаття 14 Закону № 2297-VI).

З огляду на наведене, особистий підпис
особи - це його персональні дані, які є
конфіденційною інформацією.

Статтею 32 Конституції України
передбачено, що збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди не допускається, крім
випадків, визначених законом, і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

Разом з тим, відповідно до частини
сьомої статті 6 Закону № 2939-VI обмеженню
доступу підлягає інформація, а не
документ. Якщо документ містить
інформацію з обмеженим доступом, для
ознайомлення надається інформація,
доступ до якої необмежений.

Таким чином, відповідач надав позивачу
інформацію на його запит, відповідно до
вимог Закону № 2939-VI, з урахуванням
Закону № 2297-VI, тож суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
правомірність його дій.

Доводи позивача про неможливість
обмеження доступу до запитаної
інформації, з огляду на оприлюднення її
раніше на сайті Цетральної виборчої
комісії в деклараціях народних
депутатів, при реєстрації їх як
кандидатів на зайняття виборчих посад,
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки на опублікування цієї
інформації вони давали свою письмову
згоду.

За таких обставин, відповідно до
частини першої статті 224 КАС України,
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 2201, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 - представника
позивача ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
5 листопада 2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т. Ф. Весельська

Ю.К. Черпак

М. М. Олексієнко