Справа № 816/3854/14
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/3854/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Мекенченко М.А.,

представника позивача - Кивви В.С.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
представленого Козельщинським
районним центром зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення допомоги по
безробіттю, -

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2014 року Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, представлений
Козельщинським районним центром
зайнятості (надалі - позивач або Центр
зайнятості) звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_2
(надалі - відповідач) про стягнення
допомоги по безробіттю в розмірі 3020
грн. 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач на момент
реєстрації в центрі зайнятості в
якості безробітного не повідомила про
останнє місце роботи в окружній
виборчій комісії під час виборів
Президента України, тобто про умови, що
впливають на призначення та розмір
допомоги по безробіттю, чим порушила ч.
2 ст.36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", у зв'язку з чим допомога по
безробіттю отримана незаконно.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечувала, просила відмовити
у задоволенні позовних вимог.У
запереченнях посилалася на те, що між
окружною виборчою комісією та членом
комісії не виникають трудові
відносини, а виплати, нараховані
виборчою комісією, не є зарплатними
виплатами, а є винагородою за договором
цивільно-правового характеру. Тож
виконання обов'язків члена виборчої
комісії в окружній виборчій комісії не
є місцем роботи в розумінні трудового
законодавства.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.06.2014 року ОСОБА_2
звернулася до Козельщинського
районного центру зайнятості із заявою
про надання статусу безробітного.

Згідно персональної картки ОСОБА_2
останнім місцем роботи відповідача є
Козельщинський районний центр
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді, де вона прцювала на посаді
фахівця із соціальної роботи у період з
08.01.2014 року по 30.04.2014 року.

Наказом центру зайнятості № НТ140604 від
04.06.2014 року відповідачу було надано
статус безробітного, наказом № НТ140611
від 11.06.2014 року призначено та розпочато
виплату допомоги по безробіттю, що
підтверджується витягом із наказів по
ОСОБА_2(а.с. 21)

Відповідно до наказу центру зайнятості
№ 140904 від 04.09.2014 року відповідачу
припинено виплату допомоги по
безробіттю у зв'язку з
працевлаштуванням безробітного
відповідно до пп. 1 п. 1 ст.31 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття".

У зв'язку з надходженням відомостей від
органів Пенсійного фонду України про
обставини, що впливають на умови
виплати матеріального забезпечення
безробітного, позивачем проведено
звірку (перевірку) факту
працевлаштування відповідача протягом
2 кварталу 2014 року.

За результатами перевірки складено акт
№ 64 від 04.09.2014 року, в якому зафіксовано,
що відповідно до документів, наданих
трудовим архівом Глобинського району,
безробітна ОСОБА_2 перебувала у
трудових відносинах із окружною
виборчою комісією територіального
виборчого округу № 151 згідно договору
від 08.05.2014 року у період підготовки і
проведення виборів Президента України.

За таких обставин позивач дійшов
висновку, що відповідачем надано
недостовірні дані стосовно трудової
діяльності, у зв'язку з чим
безпідставно отримано допомогу по
безробіттю, сума якої відповідно до
довідки Козельщинського РЦЗ складає 3020
грн. 60 коп. (а.с. 12).

Центром зайнятості 04.09.2014 року за №64
видано наказ "Про повернення допомоги
по безробіттю ОСОБА_2" та, з метою
повідомлення відповідача про
необхідність повернення безпідставно
отриманої допомоги по безробіттю,
надіслано ОСОБА_2 вимогу про
відшкодування допомоги по безробіттю
від 05.09.2014 року №716 (а.с. 18-19).

Оскільки відповідачем кошти в
добровільному порядку не відшкодовано,
позивач звернувся до суду з позовом про
їх стягнення.

Надаючи оцінку обґрунтованості
позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку
реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2013 № 198 реєстрація безробітних,
які звертаються за сприянням у
працевлаштуванні (далі - реєстрація),
проводиться територіальним органом
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи перебування. Під час
проведення реєстрації працівник
територіального органу заповнює в
Єдиній інформаційно-аналітичній
системі Державної служби зайнятості
персональну картку, в якій
зазначаються персональні дані
безробітного (прізвище, ім'я та по
батькові, зареєстроване місце
проживання чи перебування, число,
місяць та рік народження,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків або серія та номер
паспорта (для осіб, які через свої
релігійні переконання відмовилися від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби і мають
відповідну відмітку в паспорті),
відомості про останнє місце роботи або
вид діяльності згідно із частиною
першою статті 4 Закону України "Про
зайнятість населення", підстава для
припинення трудових відносин
відповідно до запису в трудовій книжці
або іншого виду діяльності, що
підтверджено документально.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про
зайнятість населення" передбачено, що
до зайнятого населення належать особи,
які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Як встановлено судом, відповідач у
період з 08.01.2014 року по 30.04.2014 року
працювала у Козельщинському районному
центрі соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді на посаді фахівця із
соціальної роботи та вказане місце
роботи при постановці на облік до
центру зайнятості вказала як останнє.

Згідно договору від 08.05.2014 року,
укладеного між окружною виборчою
комісією виборчого округу № 151 в особі
її голови та ОСОБА_2, відповідач
зобов'язувався виконувати обов'язки
члена виборчої комісії, пов'язані з
підготовкою та проведенням виборів
Президента України, а замовник
зобов'язувався здійснити оплату
виконаних робіт у порядку, розмірі та
строки, визначені цим договором. (а.с.
13-15)

Відповідно до довідки, виданої
окружною віборчою комісією з виборів
Президента України територіального
виборчого округу № 151, вих. № 1007 від
26.05.2014 року, ОСОБА_2 виконувала обов'язки
члена дільничної виборчої комісії №
530331 з 25 травня 2014 року по 26 травня 2014
року з нарахуванням 468,14 грн. за
оформленням цивільно-правового
договору. (а.с. 46)

На думку позивача, у зв'язку з тим, що
ОСОБА_2 перебувала у трудових
відносинах з окружною виборчою
комісією виборчого округу № 151, при
постановці на облік до центру
зайнятості вона повинна була вказати
роботу в комісії як останнє місце
роботи, і при розрахунку розміру
середньої заробітної плати для
визначення розміру допомоги по
безробіттю сума, отримана за виконання
обов'язків члена виборчої комісії,
повинна була включатися до фактичного
заробітку за основним місцем роботи.

Суд не погоджується із такою думкою, з
огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 40 Закону
України "Про вибори Президента України"
від 05.03.1999 року робота члена виборчої
комісії, який виконує свої
повноваження у виборчій комісії на
платній основі, оплачується у
визначеному Кабінетом Міністрів
України розмірі та в порядку,
визначеному Центральною виборчою
комісією, за рахунок коштів Державного
бюджету України, що виділяються на
підготовку і проведення виборів.

Оплата праці члена виборчої
комісії, звільненого від виконання
виробничих або службових обов'язків за
основним місцем роботи, не може бути
нижчою від його середньої заробітної
плати за основним місцем роботи. Оплата
праці члена виборчої комісії, який є
пенсіонером або особою, яка тимчасово
не працює, не може бути нижчою від
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленого на момент її
нарахування.

Праця, пов'язана з організацією
підготовки і проведення виборів
Президента України, осіб, визнаних в
установленому законом порядку
безробітними, у складі окружних,
дільничних виборчих комісій чи як
спеціалістів, експертів та технічних
працівників, зазначених у частині
третій статті 25 та частині двадцятій
статті 28 цього Закону, не є підставою
для зняття цих осіб з обліку в
державній службі зайнятості як таких,
що шукають роботу, або для припинення
виплати їм допомоги по безробіттю та
інших видів соціальної допомоги.

Оплата праці членів виборчої
комісії, а також осіб, які залучаються
до роботи в комісії, у тому числі в день
голосування, дні встановлення
підсумків голосування та результатів
виборів, не може бути підставою для
скасування, обмеження або зменшення їм
та членам їх сімей, які проживають
разом з ними, будь-яких видів
соціальних виплат, пенсій, субсидій для
відшкодування витрат на оплату
житлово-комунальних послуг тощо.

Норми аналогічного змісту
містяться також в Розділі 1 Порядку
оплати праці членів окружних та
дільничних виборчих комісій з виборів
Президента України, затвердженому
постановою Центральної виборчої
комісії від 08.04.2014, № 226.

З аналізу вказаних норм можна
зробити висновок, що законодавцем
передбачено чотири категорії осіб, які
можуть виконувати обов'язки члена
виборчої комісії: 1) працюючі особи, які
мають основне місце роботи; 2)
пенсіонери; 3) особи, які тимчасово не
працюють; 4) особи, визнані в
установленому порядку безробітними.
Виконання обов'язків члена виборчої
комісії не позбавляє особу статусу,
який вона мала до виконання таких
обов'язків.

Враховуючи, що відповідач з
Козельщинського районного центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді звільнилася 30.04.2014 року, а
статусу безробітного набула 04.06.2014
року, то на момент виконання обов'язків
члена виборчої комісії в травні 2014 року
вона була тимчасово непрацюючою
особою.

Стосовно тверджень позивача, що
ОСОБА_2 перебувала з окружною виборчою
комісією у трудових відносинах, суд
зазначає наступне.

Пунктом 2.2 Розділу 2 Порядку
оплати праці членів окружних та
дільничних виборчих комісій з виборів
Президента України, затвердженому
постановою Центральної виборчої
комісії від 08.04.2014, № 226 передбачено, що
між членом виборчої комісії та
окружною виборчою комісією (для
виборчих комісій закордонних виборчих
дільниць - відповідною закордонною
дипломатичною установою України, через
яку здійснюється фінансове
забезпечення дільничної виборчої
комісії закордонної виборчої дільниці)
укладається цивільно-правовий договір
за зразком, наведеним у додатку до
Порядку.

Суд зазначає, що
цивільно-правовий договір - це угода
між громадянином і організацією
(підприємством тощо) на виконання
першим певної роботи, предметом якого є
надання певного результату праці, але
за цього виду договору не виникають
трудові відносини, на які поширюється
трудове законодавство.

Серед ознак, за допомогою яких
відрізняються один вид договору від
іншого, можна виділити такі.

За цивільно-правовим договором,
укладеним між установою і
громадянином, останній зобов'язується
за винагороду виконувати
індивідуально визначену роботу.
Основною ознакою, що відрізняє
цивільно-правові відносини від
трудових, є те, що трудовим
законодавством регулюється процес
трудової діяльності, її організація. За
цивільно-правовим договором процес
організації трудової діяльності
залишається за його межами, метою
договору є отримання певного
матеріального результату.

За трудовим договором працівника
приймають на роботу (посаду), включену
до штату підприємства, для виконання
певної роботи (певних функцій) за
конкретною кваліфікацією, професією,
посадою. Працівникові гарантується
заробітна плата, встановлені трудовим
законодавством гарантії, пільги,
компенсації тощо.

За цивільно-правовим договором
оплачується не процес праці, а її
результати, котрі визначають після
закінчення роботи і оформляють актами
здавання-приймання виконаних робіт
(наданих послуг), на підставі яких
провадиться їх оплата. Договором також
може бути передбачено попередню або
поетапну оплату. У трудовій книжці не
робиться запис про виконання роботи за
цивільно-правовими договорами.

Судом встановлено, що договір між
окружною виборчою комісією і
відповідачем від 08.05.2014 року укладений
відповідно до зразка, передбаченого
Додатком 2 до постанови Центральної
виборчої комісії від 08.04.2014 № 226. За його
умовами відповідач зобов'язувалася
виконувати обов'язки члена виборчої
комісії, пов'язані з підготовкою та
проведенням виборів Президента
України, а замовник зобов'язувався
здійснити оплату виконаних робіт у
порядку, розмірі та строки, визначені
цим договором.

Отже, вказаний договір є
цивільно-правовим, а не трудовим, з
огляду на що відповідач не перебувала з
окружною виборчою комісією у трудових
відносинах.

Таким чином, відповідач при
постановці на облік до центру
зайнятості правомірно вказала своїм
останнім місцем роботи Козельщинський
районний центр соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді, оскільки
перебувала з ним у трудових відносинах.

Доводи позивача, що відповідно до
пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів
України "Про умови оплати праці членів
виборчих комісій, комісій
всеукраїнського референдуму" від 28.07.2004
року сума, отримана відповідачем за
виконання обов'язків члена виборчої
комісії, повинна була включатися до
фактичного заробітку за основним
місцем роботи та враховуватися при
розрахунку середньої заробітної плати,
судом оцінюється критично, оскільки
дана норма стосується осіб, які мають
основне місце роботи.

Крім того, суд зазначає, що за
умови, якщо б така сума включалася до
фактичного заробітку відповідача в
Козельщинському районному центрі
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді, то розмір середньої заробітної
плати відповідача, а відповідно і
розмір допомоги по безробіттю був би
більшим, ніж встановлений центром
зайнятості.

Згідно частини 3 статті 44 Закону
України "Про зайнятість населення"
відповідальність за достовірність
поданих до територіального органу
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, даних та документів, на
підставі яких приймається рішення щодо
реєстрації безробітного та
призначення матеріального
забезпечення, надання соціальних
послуг, покладається на
зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Отже, законодавцем передбачені
підстави для стягнення із
застрахованої особи суми виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг лише внаслідок
умисного надання нею недостовірних
відомостей про обставини, що впливають
на умови виплати забезпечення та
надання соціальних послуг.

За наведених обставин, суд
приходить до висновку, що факт
незаконного отримання допомоги на
випадок безробіття ОСОБА_2 та порушення
нею вимог Закону України «Про
загальнообовязкове державне соціальне
страхування України на випадок
безробіття», в тому числі і в частині
надання недостовірних відомостей про
обставини, які впливають на виплату
допомоги по безробіттю, місця не мав, у
звязку з чим, позовні вимоги про
стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю є
безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України , у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
представленого Козельщинським
районним центром зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення допомоги по безробіттю
відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 31
жовтня 2014 року.

Суддя
Л.О. Єресько