Справа № 815/189/14
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/189/14

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Катаєва Е. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до начальника
Управління Держземагенства в
Комінтернівському районі Одеської
області Братінова Івана Івановича про
визнання дій суб'єкта владних
повноважень протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом, в якому
позивач просив визнати протиправними
дії відповідача, які полягали у відмові
в задоволенні запиту на інформацію від
04.12.2013 року; зобов'язати відповідача
протягом п'яти днів надати достовірну,
точну та повну інформацію, на запит від
04.12.2013 року, а саме завірену печаткою
копію Договору оренди землі від 17.01.2005
року, укладеного між Южненською
міською радою та ОСОБА_1; завірену
печаткою копію додаткової угоди до
договору оренди від 30.05.2005 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що позивач 17.01.2005 року
уклав з Южненською міською радою
договір оренди землі. 30.05.2011 року була
складена додаткова угода. Зазначені
договір та додаткова угода були
укладені у 3-х екземплярах для сторін
договору та Южненського міського
відділу Одеської регіональної філії ДП
«ЦДЗК», яке було в подальшому
ліквідовано, а повноваження та
документи передані Управлінню
Держземагенства в Комінтернівському
районі Одеської області.

У зв'язку з тим, що у нього не залишилось
його екземпляру договору та додаткової
угоди він відповідно до Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
04.12.2013 року направив електронною поштою
відповідачу запит про надання
інформації, а саме надати йому завірені
печаткою договір оренди від 17.01.2005 року
та додаткової угоди від 30.05.2005 року.

У відповідь на його запит з Управління
Держземагентства йому надійшла
безпідставна та необґрунтована
відмова в наданні інформації та було
зазначено, що Законом «Про доступ до
публічної інформації» не визначено
правових підстав звернення з вимогою
до суб'єктів владних повноважень та
обов'язку суб'єктів владних
повноважень щодо надання саме
засвідчених копій документів, що
виключає можливість задоволення такої
вимоги в порядку визначеному Законом
України «Про доступ до публічної
інформації».

Позивач вважав такі дії протиправними,
оскільки п.1 ст.22 Закону України
визначений вичерпний перелік підстав
для відмови у задоволенні запиту
оскільки у відповідача були відсутні
такі підстави.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року у задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального права, у зв'язку з чим
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою адміністративний
позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем 17.01.2005 року був укладений з
Южненською міською радою договір
оренди землі. 30.05.2011 року була складена
додаткова угода. Зазначений договір
було укладено у 3-х примирниках: для
сторін договору та органу, який провив
державну реєстрацію договору -
Южненського міського відділу Одеської
регіональної філії ДП «ЦДЗК».
Зазначені обставини не заперечуються
сторонами.

У зв'язку з втратою свого примірника
договору та додаткової угоди позивач
04.12.2013 року направив електронною поштою
відповідачу запит на отримання
публічної інформації, в якому просив
надати йому завірену печаткою копію
Договору оренди землі від 17.01.2005 року,
укладеного між Южненською міською
радою та ОСОБА_1; завірену печаткою
копію додаткової угоди до договору
оренди від 30.05.2005 року.

09.12.2013 року відповідачем ОСОБА_1 надано
відповідь, в якій зазначено, що основні
вимоги щодо здійснення та забезпечення
доступу до публічної інформації
врегульовані Законом України «Про
доступ до публічної інформації».

Законом не визначено правових підстав
задоволення вимог до суб'єктів владних
повноважень щодо надання саме
засвідчених копій документів, що
виключає можливість задоволення такої
вимоги в порядку визначеному Законом
України «Про доступ до публічної
інформації». Надання матеріалів
визначених запитом можливо
Управлінням Держземагенства у
Комінтернівському районі Одеської
області за результатами розгляду
поданого звернення в порядку
визначеному законом України «Про
звернення громадян».

Проте позивач звернувся до суду з даним
позовом, вважаючи, що відповідачем
порушені його права у сфері доступу до
публічної інформації.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач, який надав
відповідь позивачу на його запит від
04.12.2013 року, як на звернення, діяв
правомірно, оскільки зміст запиту
ОСОБА_1 від 04.12.2013 року не відповідав
змісту запиту про надання публічної
інформації у розумінні Закону України
«Про доступ до публічної інформації».

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Закону України «Про
доступ до публічної інформації».

За змістом ст. 1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
визначено, що публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

На підставі ч. 2 ст.2 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» щодо
мети та сфери дії Закону встановлено,
що цей Закон не поширюється на
відносини щодо отримання інформації
суб'єктами владних повноважень при
здійсненні ними своїх функцій, а також
на відносини у сфері звернень громадян,
які регулюються спеціальним законом.

Закон України «Про звернення громадян»
згідно його Преамбули забезпечує
громадянам України, крім іншого,
можливості для відстоювання своїх прав
і законних інтересів та відновлення їх
у разі порушення. Статтею 1 Закону
встановлено, що громадяни України
мають право звернутися, зокрема, до
органів державної влади, посадових
осіб відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Отже, Закони України «Про доступ до
публічної інформації» та Закон України
«Про звернення громадян»
регламентують різні правовідносини.

За таких обставинах суб'єкти владних
повноважень, які є також
розпорядниками публічної інформації,
опрацьовуючи запити, повинні визначати
порядок їх розгляду зі змісту запиту.

В ході судового розгляду встановлено,
що позивач пред'явив вимогу щодо
оскарження дій відповідача як
розпорядника публічної інформації,
проте фактично надав відповідачу
клопотання оформлене відповідно до
Закону України «Про звернення
громадян», тобто право позивача на
отримання саме публічної інформації не
порушено.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач, який надав відповідь
позивачу на його запит від 04.12.2013 року,
як на звернення, діяв правомірно,
оскільки зміст запиту ОСОБА_1 від 04.12.2013
року не відповідав змісту запиту про
надання публічної інформації у
розумінні Закону України «Про доступ
до публічної інформації». У
відповідача були наявні підстави для
опрацювання його відповідно до Закону
України «Про звернення громадян»,
оскільки правовідносини між сторонами
регулюються саме цим Законом України.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач надав суду належні докази
на підтвердження своїх заперечень
проти позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 11
лютого 2014 року у справі № 815/189/14 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян