Справа № 826/8117/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві,
просив, з урахуванням уточнених
позовних вимог, визнати протиправними
та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 24 грудня 2012
року № та № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2013 року адміністративний
позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Державна податкова
інспекція у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві звернувся з апеляційною скаргою,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду заяви, в судове засідання не
з'явилися. Про причини своєї неявки суд
не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення заяви, а
особиста участь сторін в судовому
засіданні - не обов'язкова, колегія
суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України визнала можливим проводити
розгляд заяви за відсутності
представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Державною податковою інспекцією у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 за період з 01 січня
2011 року по 31 грудня 2011 року.

За наслідками перевірки відповідачем
складено Акт від 10 грудня 2012 року №
37/1702-НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 33 382,36
грн. та порушення п. 187.1 ст. 187, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено зобов'язання
з податку на додану вартість в сумі 24
425,00грн.

На підставі встановлених порушень, 24
грудня 2012 року відповідачем винесено
податкові повідомлення-рішення
№, яким позивачу збільшено
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 30 531,25 грн., в тому числі
за основним платежем в сумі 24 425,00 грн.
та штрафними санкціями в розмірі 6 106,25
грн. та №, яким позивачу збільшено
суму зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 41 727,95 грн., в тому
числі за основним платежем в сумі 33 382,36
грн. та штрафними санкціями в розмірі 8
345,59 грн.

Вважаючи вищевказані податкові
повідомлення-рішення відповідача
протиправними, позивач звернувся до
суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 177.2 ст. 177 Податкового кодексу
України визначено, що об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та не в грошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового Кодексу
України, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Податкового кодексу України.

В силу пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, не включаються до
складу валових витрат: витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунками, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач дійшов висновку про
порушення ФОП ОСОБА_3 податкового
законодавства на підставі
встановлення факту віднесення до
валових витрат та податкового кредиту
коштів сплачених при взаємовідносинах
з ТОВ «КосмоПакБуд», які не пов'язані із
власною господарською діяльністю
позивача та не підтверджені первинними
документами.

11 грудня 2011 року між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ
«КосмоПакБуд» укладено договір №
1/12/2011-1 купівлі-продажу
розчинно-бетонного вузла на суму 400 000,00
грн.

Пунктом 4 вищевказаного Договору
передбачено, що покупцем здійснюється
передоплата в розмірі 100 000,00 грн., а
решта суми виплачується до 30 грудня 2012
року.

Так, на виконання умов Договору
позивачем проведено передоплату в
розмірі 100 000,00 грн., а ТОВ «КосмоПакБуд»
здійснено поставку придбаного товару,
що підтверджується копією податкової
накладної № 36 від 15 грудня 2011 року на
суму 100 000,00 грн., в тому числі ПДВ на суму
16 666,67 грн., копією видаткової накладної
№ 1 від 31 травня 2012 року та копією акту
приймання-передачі основних засобів
від 31 травня 2012 року.

Як вбачається з реєстраційних даних
ФОП ОСОБА_3 здійснює, в тому числі,
діяльність з надання в оренду
будівельних машин і устаткування,
виробництво бетонних розчинів, готових
для використання, інші спеціалізовані
будівельні роботи.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції про те, що придбання
позивачем розчинно-бетонного вузла
безпосередньо пов'язано з його
господарською діяльністю.

Також, використання розчинно-бетонного
вузла у власній господарській
діяльності позивача підтверджується
копіями актів здачі-приймання робіт
(надання послуг), та договору № СК-20 від
17 серпня 2012 року про надання послуг з
приготування бетонних розчинів,
готових для використання з сировини
замовника, згідно яких, позивачем у
період з вересня по грудень 2012 року
надавались ТОВ з іноземними
інвестиціями «Дікергофф/Україна»
послуги з приготування бетонних
розчинів, готових для використання.

Крім того, позивачем надано копії
банківських виписок на підтвердження
здійснення оплати з ТОВ «КосмоПакБуд»
та ТОВ з іноземними інвестиціями
«Дікергофф/Україна».

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про безпідставність
висновків податкового органу щодо
відсутності доказів використання
придбаного товару у господарській
діяльності позивача та отримання
прибутку, а також відсутності
відповідних первинних документів
здійснення господарської операції.

Судом встановлено, що податковим
повідомленням-рішенням № від 24
грудня 2012 року позивачу збільшено
зобов'язання з податку на додану
вартість у зв'язку із заниженням
зобов'язання з податку на додану
вартість у серпні місяці 2011 року, що
виникло у зв'язку із невключенням до
суми зобов'язань коштів в сумі 38 789,85
грн., яка відповідно до книги обліку
доходів та витрат №41/17-219 від 28 лютого
2011 року, отримана позивачем 22 серпня 2011
року.

Відповідно до абз. 2 п. 2 «Порядку
ведення Книги обліку доходів і витрат,
яку ведуть фізичні особи - підприємці,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять незалежну професійну
діяльність», затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 24 грудня 2010 року №1025,
виправлення у Книзі допускаються з
завіренням їх самозайнятою особою.

Згідно копії книги обліку доходів та
витрат №41/17-219 від 28 лютого 2011 року, що
міститься в матеріалах справи, запис за
22 серпня 2011 року містить виправлення, а
саме: в стовпчику 3 - «розмір отриманих
доходів від здійснення діяльності»
викреслено суму 38 789,85 грн. як внесену
помилково, що завірено позивачем.

Відсутність отримання позивачем даної
суми також підтверджується копією
виписки по банківському рахунку
позивача НОМЕР_2 АТ «Прокредит Банк» за
2011 рік, при цьому, отримання цих коштів
готівкою виключається, оскільки всі
розрахунки позивачем здійснюються
виключно у безготівковій формі, що
відповідачем не заперечується.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про безпідставність включення
відповідачем до суми валового доходу
коштів в сумі 38 789,85 грн., які були
помилково внесені позивачем до книги
обліку доходів та витрат.

Так, податковим повідомленням-рішенням
№ від 24 грудня 2012 року ФОП ОСОБА_3
збільшено суму зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на підставі
заниження суми доходу, у зв'язку із
невключенням суми коштів, яка надійшла
на розрахунковий рахунок позивача від
ТОВ «Корма України» з призначенням
платежу «сплата за автопослуги», а
також встановленням факту допущення
арифметичної помилки при загальному
підсумку валового доходу за 2011 рік.

Судом встановлено, що позивачем у Книзі
обліку доходів та витрат при
відображенні виручки, отриманої від
ТОВ «Корма України» 23 серпня 2011 року не
відображено кошти в сумі 833,34 грн. та 16
грудня 2011 року кошти в сумі 5 347,98 грн.

При цьому, за результатами дослідження
податкової звітності позивача та Книги
обліку доходів та витрат за 2011 рік,
судом встановлено, що при заповненні
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб за 2011
рік суми, не зазначені у Книзі обліку
доходів та витрат, були враховані у
складі доходу та з них було сплачено
податок з доходів фізичних осіб у
повному обсязі.

З огляду на те, що помилка при
заповненні Книги обліку доходів та
витрат не призвела до заниження суми
сплаченого податку, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про безпідставність
донарахування відповідачем податку з
доходів фізичних осіб та накладення
штрафних санкцій.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 та скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 24
грудня 2012 року № та № .

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Водночас, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.