Справа № 826/13052/14
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Шейко Т.І.
розглянувши у письмовому проваджені
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини
Лутковської В.В.провизнання дій,
бездіяльності протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини Лутковської В.В., в якому
- визнати дії та бездіяльність
відповідача щодо неналежного розгляду
звернень позивача від 10.02.2014, від 19.02.2014
- зобов'язати відповідача провести
перевірку діяльності прокуратури
Одеської області з усіх обставин
страхового випадку, що стався з
позивачем - цукрового діабету, його
лікування та лікування його наслідків,
відповідно до Закону України "Про
Уповноваженого Верховної Ради України
Позов мотивований тим, що відповідач не
надав відповідей на письмові звернення
позивача щодо проведення перевірки
діяльності прокуратури Одеської
області стосовно страхового випадку,
який стався з позивачем під час
проходження ним служби в органах
прокуратури, не звернувся з цього
приводу до суду за захистом прав і
свобод позивача, не зважаючи на
відповідну заяву позивача про захист
прав і свобод людини і громадянина, які
за станом здоров'я чи з інших поважних
причин не можуть цього зробити
самостійно, оскільки позивач є
інвалідом 1А групи (лежачий,
паралізований інвалід).
Позивач в судові засідання не прибув,
про час, дату та місце їх проведення
повідомлявся належним чином. У
позовній заяві позивач зазначив про
розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача у судовому
засіданні, 15.10.2014, проти позову
заперечив, подав письмові заперечення
в яких зазначено, що усі звернення
позивача, в тому числі й від 10.02.2014 та
від 19.02.2014, були розглянуті вчасно та по
суті з надсиланням письмових
відповідей позивачу. Також у
запереченнях вказано, що відповідач не
наділений правом проведення перевірок
діяльності державних органів, а лише
має право вимагати від посадових і
службових осіб органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності сприяння проведенню
перевірок підконтрольних і
підпорядкованих їм органів, і саме на
такі вимоги позивачу неодноразово
надавались роз'яснення чому
відповідачем не проводиться перевірка.
Керуючись ч. 6 ст. 128 КАС України суд
розглянув справу у письмовому
Суд, дослідивши матеріали справи,
встановив, що ОСОБА_1 звернувся до
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини Лутковської В.В. із
скаргами від 10.02.2014 та 19.02.2014, в яких
просив провести перевірку доводів щодо
дискримінації позивача (утиск прав і
свобод), як інваліда 1А групи, у зв'язку
із прийняттям Вищим адміністративним
судом України ухвали від 08.10.2013
прокуратуру Одеської області на
предмет законності зміни розміру
середньомісячної заробітної плати для
розрахунку суми страхового
відшкодування позивачу в зв'язку із
страховим випадком, який стався з ним
під час проходження служби у вказаній
Вирішуючи спір суд виходить з
Правовий статус, а також повноваження
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини визначаються
Конституцією України та Законом
України "Про Уповноваженого Верховної
Ради України з прав людини" від 23.12.1997
№776/97-ВР.
Відповідно до ч. 3 ст. 55 Конституції
України кожен має право звертатися за
захистом своїх прав до Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини.
За змістом ст. 101 Конституції України та
ст. 1 Закону України "Про Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини"
Уповноважений Верховної Ради України з
прав людини здійснює парламентський
контроль за додержанням
конституційних прав і свобод людини і
громадянина та захист прав кожного на
Права Уповноваженого Верховної Ради
України з прав людини визначені в ст. 13
Закону України "Про Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини",
до яких, зокрема, входить право
Уповноваженого звертатися до суду із
заявою про захист прав і свобод людини
і громадянина, які за станом здоров'я чи
з інших поважних причин не можуть цього
зробити самостійно, а також особисто
або через свого представника брати
участь у судовому процесі у випадках та
порядку, встановлених законом (п. 10 ч. 1).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини" Уповноважений здійснює
свою діяльність на підставі відомостей
про порушення прав і свобод людини і
громадянина, які отримує за
зверненнями громадян України,
іноземців, осіб без громадянства чи їх
Як встановлено судом, позивач, який є
інвалідом 1А групи, що підтверджується
наявною у матеріалах справи копією
довідки до акта огляду МСЕК серії 2-18 ОД
№064867, звернувся до відповідача зі
скаргами від 10.02.2014 та 19.02.2014, в яких
просив провести перевірку доводів щодо
його дискримінації, як інваліда 1А
групи, у зв'язку із прийняттям Вищим
адміністративним судом України ухвали
прокуратуру Одеської області на
предмет законності зміни розміру
середньомісячної заробітної плати для
розрахунку суми страхового
відшкодування позивачу в зв'язку із
страховим випадком, який стався з ним
під час проходження служби у вказаній
Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини" встановлено, що
уповноважений приймає та розглядає
звернення громадян України, іноземців,
осіб без громадянства або осіб, які
діють в їхніх інтересах, відповідно до
Закону України "Про звернення
Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України
"Про звернення громадян" від 02.10.1996
№393/96-ВР скарга - звернення з вимогою
про поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, порушених діями
(бездіяльністю), рішеннями державних
органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про
звернення громадян" скарга на дії чи
рішення органу державної влади, органу
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації,
об'єднання громадян, засобів масової
інформації, посадової особи подається
у порядку підлеглості вищому органу
або посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Частиною 1 ст. 20 Закону України "Про
звернення громадян" встановлено, що
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

З наявних у матеріалах справи доказів
убачається, що скарги ОСОБА_1 від 10.02.2014
та 19.02.2014 отримані секретаріатом
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини 24.02.2014 за вх. №Ш-227143.14/15 та
25.02.2014 за вх. №Ш-227316.14/15, відповідно, про
що свідчать відмітки секретаріату про
прийняття на вказаних скаргах та дані
реєстраційно-контрольних карток на
зазначені скарги.

Листом секретаріату Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини
від 27.03.2014 №3/9-Ш227409.14/15-44 позивача
повідомлено про розгляд вказаних вище
його звернень та зазначено, що у
зверненнях не наведено фактів, які б
свідчили або дозволяли припустити
вмотивованість дій з боку суддів,
голови Одеської обласної державної
адміністрації та головного лікаря КУ
"Одеський обласний
лікарсько-фізкультурний диспансер"
саме інвалідністю позивача, що не дає
підстав для здійснення провадження в
частині порушення вказаними
посадовими та службовими особами
антидискримінаційного законодавства,
а також зазначено, що інші питання, які
позивач ставить у своїх зверненнях,
зокрема, щодо встановлення факту
отримання позивачем травми під час
відрядження, тривалості строку
встановлення позивачу інвалідності 1А
групи та постановки його на облік у
Фонді соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, не
нарахування позивачу відповідних
виплат за 2006-2009 року, а також невиплат
йому страхової суми у зв'язку із
захворюванням на цукровий діабет, були
предметом судових розглядів у яких
прийняті відповідні судові рішення, в
тому числі, й Вищим адміністративним
судом України. При цьому, зазначено, що
Уповноважений не наділений правом
надавати правову оцінку цим судовим
рішенням.

Відтак, з урахуванням наведених вище
норм законодавства та проаналізованих
доказів, суд погоджується з доводами
відповідача щодо розгляду скарг ОСОБА_1
від 10.02.2014 та 19.02.2014 по суті та надання на
них відповіді.

Разом з тим, за висновком суду,
відповідачем порушено термін розгляду
зазначених скарг позивача. Так судом
встановлено, що вказані скарги
отримані відповідачем 24.02.2014 та 25.02.2014.
За загальним правилом термін, який
визначається місяцями, закінчується у
відповідне число останнього місяця
цього терміну. Оскільки згідно з ч.1 ст.
20 Закону України "Про звернення
громадян" звернення розглядаються і
вирішуються у термін не більше одного
місяця від дня їх надходження, скарги
ОСОБА_1 від 10.02.2014 та 19.02.2014, мали бути
розглянуті та вирішені, відповідно, до
24.03.2014 та 25.03.2014, водночас, вказані
скарги розглянуті лише 27.03.2014, що
убачається з листа секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини від 27.03.2014 №3/9-Ш227409.14/15-44,
тобто після спливу місячного терміну.

Тому суд дійшов висновку про
протиправну бездіяльність відповідача
щодо не розгляду скарг ОСОБА_1 від 10.02.2014
та 19.02.2014 протягом місячного терміну
від дня їх надходження.

Крім того, з огляду на розгляд
відповідачем по суті скарг ОСОБА_1 від
10.02.2014, 19.02.2014 та надання на них
відповідей, беручи до уваги ту
обставину, що а ні Конституція України,
а ні Закон України "Про Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини"
не наділяють Уповноваженого проводити
перевірки діяльності державних
органів на предмет правомірності
видання ними страховикам довідок про
розмір середньомісячної заробітної
плати для розрахунку страхової суми, а
також зважаючи на те, що питання
правомірності відкликання
прокуратурою Одеської області довідки
про розмір середньомісячної
заробітної плати позивача для
розрахунку позивачу страхової суми та
виплати йому недоплаченої страхової
суми розглядались у судовому порядку,
та стосовно цих питань наявні
відповідні судові рішення, які набрали
законної сили, суд погоджується з
доводами відповідача про відсутність
підстав для задоволення
адміністративного позову ОСОБА_1 в
частині зобов'язання відповідача
провести перевірку діяльності
прокуратури Одеської області з усіх
обставин страхового випадку, що стався
з позивачем - цукрового діабету, його
лікування та лікування його наслідків,
відповідно до Закону України "Про
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини".

При цьому, суд зазначає, що
Уповноважений Верховної Ради України з
прав людини не є суб'єктом перегляду
судових рішень на предмет їх
законності, обґрунтованості та у разі
незгоди особи із такими судовими
рішеннями, про що фактично зазначає
ОСОБА_1 у своїх скаргах від 10.02.2014, 19.02.2014.
А у випадку незгоди з рішенням Вищого
адміністративного суду України особа
має право звернутися до Верховного
Суду України в порядку, визначеному ст.
235-2442 КАС України.

Щодо строку звернення до
адміністративного суду з даним
позовом, то суд зазначає, що позивачем
дотримано встановленого частиною
другою ст. 99 КАС України шестимісячного
строку, оскільки про порушене, на думку
позивача, право щодо протиправності
дій та бездіяльності відповідача він
міг та повинен був дізнатись після
отримання листа секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини від 27.03.2014 №3/9-Ш227409.14/15-44,
водночас з даним позовом до суду
звернувся 08.09.2014.

Враховуючи викладене вище, зважаючи на
встановлені судом під час судового
розгляду обставини щодо протиправної
бездіяльності відповідача, яка
полягала у не розгляді ним скарг ОСОБА_1
від 10.02.2014 та 19.02.2014 протягом місячного
терміну від дня їх надходження, суд
дійшов висновку про задоволення
адміністративного позову у цій
частині. Водночас у задоволенні решти
адміністративного позову слід
відмовити у зв'язку з його
необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Оскільки позивач відповідно до п. 9 ч. 1
ст. 5 Закону України "Про судовий збір"
від 08.07.2011 №3674-VI звільнений від сплати
судового збору, а відповідач не надав
суду доказів понесення ним судових
витрат, судові витрати присудженню на
користь будь-якої із сторін не
підлягають.

Керуючись ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини щодо не розгляду скарг
ОСОБА_1 від 10.02.2014 та 19.02.2014 протягом
місячного терміну від дня їх
надходження.

У задоволенні решти адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Шейко Т.І.