Справа № 823/912/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/912/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Мишенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Кобаля М.І., Файдюка В.В.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Ірпінської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області ДПС на Постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «КВЕЛЛ» до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області ДПС про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року Товариства з
обмеженою відповідальністю «КВЕЛЛ»
звернулись до Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області ДПС про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 09.10.2012 року №
.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
року зазначений адміністративний
позов - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким в задоволені
адміністративного позову відмовити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції було не правильно
застосовано норми матеріального права,
не надано повної оцінки діючому
законодавству та обставинам, що мають
істотне значення для вирішення справи,
не надано належної правової оцінки
письмовим запереченням по справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
у період 13.09.2012 року - 19.09.2012 року
ревізорами - інспекторами Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби була проведена
документальна позапланова невиїздна
перевірка товариства з обмеженою
відповідальністю «КВЕЛЛ» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства щодо нарахування та
сплати податку на додану вартість з ТОВ
«Компанія Велеон» за період з 01.01.2012
року по 31.12.2012 року.

За результатами вказаної перевірки
складено акт №1391/22-4/37075951 від 20.09.2012р.
згідно висновків якого встановлено
порушення пункту 198.2 (з урахуванням
пункту 187.9 ст. 187), п. 198.3 ст. 198, п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року № 2755- VI в результаті чого
ТОВ «КВЕЛЛ» занижено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість, що підлягає сплаті до бюджету
за січень 2012 року на загальну суму 67187
грн.

На підставі даного акту перевірки
Ірпінською об'єднаною державною
податковою інспекцією Київської
області Державної податкової служби
прийнято податкове повідомлення -
рішення від 09.10.2012р. № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
ТОВ «КВЕЛЛ» з податку на додану
вартість в сумі 83983 грн. 75 коп., у тому
числі 67187 грн. за основним платежем та
16796 грн. 75 коп. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивачем доведено, що здійснені ним
господарські операції з контрагентами
носять реальний характер, а отримані
послуги (товар) використані в межах
господарської діяльності.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів, з наступних підстав.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач у січні 2012р. мав
взаємовідносини з ТОВ «Компанія
Вілеон», метою яких було надання ТОВ
«КВЕЛЛ» послуг, зазначених в частині 1
договору № 01-12 від 27 грудня 2011 року між
ТОВ «КВЕЛЛ» та ТОВ «Компанія Вілеон»
(а.с. 19-22).

На підтвердження реальності
здійснення господарських операцій
позивачем надано копії первинних
документів, а саме копії: договору на
виконання робіт № 01-12 від 27.12.2011р.,
протокол до договору від 27.12.2011р., акти
виконаних робіт та додатків до них та
податкові накладні і платіжні
доручення (а.с. 26-55), а також надану на
вимогу суду відповідачем податкову
декларацію з додатком №5 за січень 2012
року.

Також, даний договір субпідряду з ТОВ
«Компанія Вілеон» був укладений, для
виконання власних зобов'язань перед
замовниками відповідно до договорів: №
888-12-02 від 27.12.2011р. укладеного з ЗАТ «Ікс 5
Рітейл груп Україна»; № 888-12-04 від
27.12.2011р. укладеного з підприємством з
іноземними інвестиціями
«Білла-Україна»; № 888-12-03 від 28.12.2011р.
укладеного з ТОВ «Бімаркет»; № 888-12-10
від 03.01.2012р. укладеного з ТОВ «Ашан
Україна Гіпермаркет», про що також
свідчать і додатки до актів виконаних
робіт, де зазначено місце надання
послуг субпідряду ТОВ «Компанія
Вілеон».

Тобто, первинні документи повністю
відповідають вимогам, встановлених до
первинних документів, які
пред'являються п.2 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п.2 Положення
про документальне - забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 ст. 206 Податкового
кодексу України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
будь-які дані про те, що на момент
надання податкових накладних
контрагенти позивача не були
зареєстровані платниками податку на
додану вартість, а тому не мали права
виписувати податкові накладні.

У свою чергу, право платника податку на
додану вартість на отримання
податкового кредиту не пов'язано зі
сплатою особою, що видала податкову
накладну, своїх податкових зобов'язань
перед бюджетом, а також із порушенням
правил ведення бухгалтерського та
податкового обліку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачем доведено факт здійснення
господарських операцій належними
первинними документами, дослідженими
апеляційної інстанцій, копії яких
наявні в матеріалах справи та які
відповідають як за змістом, так і за
своєю формою вимогам чинного
законодавства, тому, бюджетне
відшкодування можливе за наявності
належних документів, що підтверджують
правомірність формування сум
податкового кредиту платника податку.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області ДПС - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду буде
виготовлено 30.10.2014 року

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
М.І. Кобаль

В.В. Файдюк

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Кобаль М.І.

Файдюк В.В.