Справа № 489/1737/14-а
Суддя: Спінчевська Н. А.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа
№ 2 -а/489/149/14 р.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

1 жовтня 2014 року Ленінський районний
суд м.Миколаєва у складі:
головуючого - судді Спінчевської
Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії.

Позивачка вказувала на, те що вона
працювала на копальні ім.25 років Жовтня
Сусуманського гірничо-збагачувального
комбінату об'єднання
«Северовостокзолото» з 02.04.1986 року по
12.05.1986 року роздавальником вибухових
матеріалів, з 13.05.1986 року по 26.05.1991 року
завідуючою золото приймальним пунктом,
з 28.11.1991 року по 15.11.1994 року завідуючою
складом вибухових речовин. ЇЇ
загальний трудовий стаж становить 23
роки і 6 місяців. Пільговий стаж складає
8 років 7 місяців і 12 днів. Вона
неодноразово зверталася до
відповідача із заявою про призначення
їй пенсії на пільгових умовах, проте в
призначенні такої пенсії їй було
відмовлено.

Посилаючись на те, що вона має право на
призначення їй пенсії на пільгових
умовах за «Списком № 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, зайнятість в яких
повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах
просила суд зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Миколаєва призначити їй
пенсію за віком на пільгових умовах
згідно Списку №2 виробництв, професій
посад і показників на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці.

12.05.2014 року позивачка подала до суду
заяву в якій просила суд також визнати
дії відповідача щодо відмови у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах протиправними та
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Миколаєва призначити їй з 28.03.2013 року
пенсію за віком на пільгових умовах із
зниженням загального пенсійного віку.
25 вересня 2014 року позивачка позивачка
подала заяву в якій також просила суд
визнати дії відповідача щодо відмови у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах протиправними та
скасувати рішення управління ПФУ в
Ленінському районі м.Миколаєва від
31.10.2013 року, зобов'язавши відповідача
зарахувати до пільгового стажу період
роботи ОСОБА_1 з 02.04.1986 року по 12.05.1986
року, з 13.05.1986 року по 26.05.1991 року та з
28.11.1991 року по 21.08.1992 року по Списку №2.

Ухвалою суду до участі у справі, в
якості третьої особи без самостійних
вимог залучено Головне управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі, просили позов
задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечувала,
вказуючи на те, що підстави для
призначення УПФУ в Ленінському районі
м. Миколаєві пенсії позивачці на
пільгових умовах відсутні.

Представник Головного УПФУ в
Миколаївській області посилався на те,
що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши і оцінивши в
сукупності наявні у справі докази,
судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до записів в трудовій
книжці позивачка працювала на копальні
ім..25 років Жовтня об'єднання
«Севервостокзолото» (згодом ВАТ
«Копальня ім..25 річчя Жовтня
Скусуманського ГЗК «Сусумнзолото»:

З 13.06.1981 року по 27.11.1981 року -
підсобно-транспортною робочою 1
розряду;

з 15.06.1982 року по 05.08.1983 року - тимчасово
розпорядником робіт;

з 05.10.1983 року по 09.05.1984 року -
підсобно-транспортною робочою 1
розряду;

з 09.05.1984 року по 05.10.1984 року -
розпорядником робіт;

з 05.10.1984 року по 26.12.1985 року -
підсобно-транспортною робочою
гірничого цеху;

з 26.12.1985 року - направлена на курси
підривника;

з 02.04.1986 року по 13.05.1986 року -
роздавальником вибухових матеріалів;

з 27.05.1991 року по 28.11.1991 року - тимчасово
завідуючим золото-приймальним пунктом;

з 28.11.1991 року по 15.11.1994 року - завідуючим
складом вибухових матеріалів.

28 березня 2013 року позивачка звернулася
до відповідача із заявою за
призначенням пенсії за віком на
пільгових умовах .

Рішенням комісії з питань
підтвердження стажу роботи на посадах,
що дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років
при головному управлінні Пенсійного
фонду України в Миколаївській області
від 11 жовтня 2013 року позивачці було
відмовлено в зарахуванні періоду її
роботи з 02.04.1986 року по 15.11.1994 року, що
дає право на призначення пенсії на
пільгових умовах з тих підстав, що
вищезазначені посади не передбачено
Списками №1 та №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників з
шкідливими та важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, які затверджено
постановою Кабінету Міністрів СРСР від
26.01.1991 року № 10 та постановою Кабінету
Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, а
також у зв'язку з відсутністю даних про
проведення атестації робочих місць
після 21.08.1992 року.

Рішенням управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Миколаєва від 31.10.2013 року позивачці
також відмовлено в призначенні пенсії
за віком по Списку №2, у зв'язку з
відсутністю необхідного пільгового
стажу роботи за Списком №2 та
відсутністю відомостей про атестацію
робочих місць.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсія
призначається з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку. Пенсія за віком призначається з
дня, що настає за днем досягнення
пенсійного віку, якщо звернення
відбулося не пізніше трьох місяців з
дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Працівники, які мають не менше половини
стажу роботи з шкідливими і важкими
умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку,

передбаченого статтею 12 цього Закону
на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої
роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої
роботи - жінкам.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків
№ 1 і № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18 листопада 2005 року № 383,
передбачено, що при визначенні права на
пенсію за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до 21
серпня 1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 10 Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року №383 для
підтвердження стажу роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
необхідно подати трудову книжку із
оформленими належним чином записами
про займану посаду і період
виконуваної роботи, виписку із наказу
по підприємству про проведення
атестації на відповідному робочому
місці та, у разі відсутності в трудовій
книжці відомостей, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах,
уточнюючу довідку, передбачену пунктом
20 Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637.

Відповідно до пункту 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
зазначено: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу:
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, до якого включається цей період
роботи: первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка, а в разі відсутності
її або відповідних записів у ній
наявність трудового стажу
підтверджується в поряду,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Як слідує з наявних матеріалів
адміністративної справи ОСОБА_1
працювала на копальні ім. « 25 років
Жовтня» Сусуманського ГЗК об'єднання
«Севервостокзолото» Сусуманського
району Магаданської області кар'єр №1
на вибуховій дільниці.

У відповідності до наявної виписки зі
Статуту Сусуманського ГЗК об'єднання
«Северовостокзолото» дане
підприємство здійснювало видобування
золота на копальнях.

Як слідує з записів у трудовій книжці
позивачка працювала на копальні з
02.04.1986 року по 13.05.1986 року -
роздавальником вибухових матеріалів; з
13.05.1986 року по 27.05.1991 року та з 28.11.1991 року
по 15.11.1994 року - завідуючим складом
вибухових матеріалів.

Таким чином, враховуючи, що позивачка
працювала на копальні роздавальником
вибухових матеріалів з 02.04.1986 року по
13.05.1986 року, а також завідуючою складом
вибухових речовин - з 13.05.1986 року, тобто
в період дії Списку № 2 виробництв,
цехів, професій, робота на яких дає
право на державну пенсію на пільгових
умовах, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956
року, то в даному випадку підлягає
застосуванню в тому числі і Список № 2
від 22.08.1956 року №1173, а також Списки №2
від 26.01.1991 року та від 11.03.1994 року.

Так, відповідно до розділу 1 п.1
Списку 1956 року « Гірничі роботи.
Відкриті

гірничі роботи та роботи на шахтній
поверхні, в якому в п. «а» зазначено
робітники: підривники та їх помічники,
доставщики вибухових матеріалів, а в п.
«б» інженерно-технічні робітники:
начальники, завідуючі, їх замісники та
помічники, прораби та інженери
буропідривних робіт, цехів та дільниць
з тушіння підземних пожеж.

В Списку № 2 виробництв, робіт,
професій, посад 1991 року в п.1) Відкриті
горні роботи і роботи на поверхні
зазначена така посада як підривники, в
п.б) Керівники і спеціалісти та
технічні керівники.

Згідно Списків № 2 виробництв, робіт
професій, посад, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
11.03.1994 року № 162 в підпункті б) п.1
Відкриті гірничі роботи і роботи на
поверхні зазначено посади: Керівники і
спеціалісти розрізів, кар'єрів,
копалень - технічні керівники, їх
заступники.

Як встановлено було судом при розгляді
справи позивачка має Єдину книжку
підривника від 19.03.1986 року за № 248, що
також підтверджує, що її роботу на
посадах роздавальника вибухових
матеріалів та завідуючою складом
вибухових речовин на вибуховій
дільниці копальні, як таких, що
пов'язані з вибухонебезпечною
діяльністю та шкідливістю умов праці.

Працюючи на вказаних посадах робота
позивачки безпосередньо займалася
зберіганням, складуванням,
виготовленням вибухових матеріалів.

Так, на час роботи позивачки на
вибуховій дільниці копальні діяли
«Єдині правила безпеки при вибухових
роботах, затверджених
Держгіртехнаглядом СРСР 28.03.1967 року.

Згідно параграфу 20 пункту 2 «Персонал
для проведення підривних робіт і для
робіт, пов'язаних із зберіганням
вибухових матеріалів» даних Правил До
керівництва вибуховими роботами
допускаються особи, які здали
відповідний екзамен кваліфікаційній
комісії і мають «Єдину книжку
підривника» (майстра-підривника).

Особи, які мають право керівництва
підривними роботами, можуть бути
допущені до проведення підривних робіт
тільки після здачі відповідних
екзаменів та отримання «Єдиної книжки
підривника» (майстра-підривника).

Згідно параграфу 27 цих же Правил
завідуючими складами вибухових
матеріалів дозволяється призначати
осіб, які мають право керівництва
вибуховими роботами.

Завідуючими складами вибухових
речовин можуть також призначатися
особи, які мають право проведення
підривних робіт, які пройшли додаткову
підготовку по спеціальній програмі і
мають спеціальне посвідчення.

Обов'язки завідуючого складом можуть
бути покладені за сумісництвом на
особу технічного персоналу, яка має
право керівництва підривними роботами.

Згідно параграфу 28 Правил
роздавальниками складів вибухових
матеріалів дозволяється призначати
осіб, які пройшли спеціальну
підготовку по програмі для завідуючих
складами і які отримали спеціальне
посвідчення чи «Єдину книжку
підривника».

Згідно діючих посадових інструкцій, що
містяться в Довіднику кваліфікаційних
характеристик професій працівників,
посада «Завідувач складу вибухових
матеріалів» відноситься до категорії
«Керівники».

Згідно діючих посадових обов'язків
завідувач складу вибухових матеріалів
забезпечує доставку на склад,
приймання, зберігання, відпускання і
облік вибухових матеріалів та засобів
підривання, транспортування вибухових
матеріалів та знищення непридатних до
вжитку вибухових матеріалів.

Тобто, вказане вище свідчить про те, що
робота позивачки на посадах
роздавальника вибухових матеріалів та
завідуючого складом вибухових
матеріалів є пільговою та дає їй право
на отримання пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком №2.

Згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб державна
реєстрація юридичної особи ВАТ
«Приіску ім..25 років Жовтня» припинена
з 19.12.2003 року за рішенням суду.

Як слідує з відповіді архівного
відділу адміністрації Сусуманського
району Магаданської області від
18.12.2013 року в архівному відділі в
документах по особовому

складу копальні ім..25 років Жовтня
відсутні документи - списки професій №1
і №2, які дають право на пільгову
пенсію, наряди-завдання, табелі
робочого часу, журнали, атестації
робочих місць і інші документи, що
підтверджують особливий характер
роботи по спискам професій №1 і №2 в
зв'язку з чим перелік професій робочих
і дільниці вибухових робіт, які дають
право на пільгову пенсію по спискам №1
і №2 копальні ім..25 років Жовтня надати
неможливо.

Зазначені обставини свідчать про те, що
позивачка позбавлена можливості
захистити своє порушене пенсійне право
у інший спосіб ніж шляхом звернення до
суду з даним позовом.

Що стосується доводів відповідача про
відсутність результатів атестації
робочих місць, як підставу для відмови
у призначенні позивачці пільгової
пенсії, то їх суд також вважає
необґрунтованими.

Відповідно до п.1, 2 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992
року № 442, атестація робочих місць за
умовами праці проводиться на
підприємствах і організаціях
незалежно від форм власності й
господарювання, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
працюючих, а також на інших нащадків як
тепер, так і в майбутньому. Основна мета
атестації полягає у регулюванні
відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові і безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Частиною 2 пункту 4 зазначеного Порядку
встановлено, що відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації.

Тобто законодавцем покладено обов'язок
проведення атестації робочих місць на
керівників підприємств, а тому її не
проведення або неповне проведення не
може позбавити позивача його
конституційного права на соціальний
захист щодо призначення пенсії за
віком на пільгових умовах відповідно
до ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Правовою гарантією
забезпечення державою даного права є
виконання прийнятих на себе
зобов'язань, виходячи з положень
принципу верховенства права,
закріпленого як ст. 8 Конституції
України, так і ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
вважає, що відповідачем необґрунтовано
відмовлено позивачці в зарахуванні як
пільгового періоду її роботи саме з
02.04.1986 року по 13.05.1986 року -
роздавальником вибухових матеріалів; з
13.05.1986 року по 27.05.1991 року та з 28.11.1991 року
по 15.11.1994 року - завідуючим складом
вибухових матеріалів, та згідно
положень ч.2 ст.11 КАС України вважає
можливим при цьому вийти за межі
позовних вимог, оскільки це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів позивачки, про захист яких
вона просить.

При цьому, суд вважає, що оскільки
позивачка оскаржила до суду рішення
відповідача про відмову в призначенні
пенсії саме від 31.10.2014 року, яке було
прийняте в результаті розгляду її
заяви від 01.08.2013 року, то при вирішенні
позову щодо часу призначення позивачці
пенсії слід виходити саме з цієї дати
звернення її до відповідача з заявою
про призначення пенсії.

За такого, суд приходить до висновку,
що позов ОСОБА_1 є обгрунтованим і
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.104, 122, 160, 161, 163 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва щодо
відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії
за віком на пільгових умовах та
скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Миколаєва від 31.10.2013 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва зарахувати ОСОБА_1 до
спеціального стажу, що дає право на
пенсію на пільгових умовах за Списком
№2 періоди роботи на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, а саме:

з 02.04.1986 року по 13.05.1986 року -
роздавальником вибухових матеріалів, з
13.05.1986 року по 27.05.1991 року та з 28.11.1991 року
по 15.11.1994 року - завідуючим складом
вибухових матеріалів копальні «ім.25
років Жовтня» Сусуманського ГЗК
об'єднання «Севервостокзолото».

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Миколаєва призначити ОСОБА_1 пенсію
за віком на пільгових умовах з 01.08.2013
року.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Н.А. Спінчевська