Справа № 821/3842/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3842/13-а

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції:
Морська Г.М.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів:
Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу державної податкової інспекції
у м. Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2013
року по справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Херсонтрансгруп» до державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

07.10.2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Херсонтрансгруп»
звернулось до суду першої інстанції з
адміністративним позовом до державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області, в якому просило:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо складання акту від
13.09.2013р. № 775/21-03-22-05/37631522;

- визнати протиправним дії відповідача
щодо не підтвердження факту реального
здійснення господарських операцій з
придбання жмиху соняшника у ТОВ
«Селбест» у лютому 2013 року та
реалізації жмиху соняшника ТОВ
«Компанія-Інтеграл» у березні 2013 року;

- визнати неправомірними дії
відповідача щодо зміни в електронній
базі даних «Деталізована інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» показників
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з ПДВ, які задекларовані
позивачем у лютому-березні 2013 року;

- зобов'язати відповідача відобразити
показники податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ, які
задекларовані позивачем у
лютому-березні 2013 року у електронній
базі даних.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 09.12.2013 року
позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Херсонтрансгруп»
задоволено частково.

Визнано протиправними дії державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області щодо внесення змін
до бази даних "Деталізована інформація
по платнику ПДВ щодо результатів
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України" щодо показників
податкового кредиту та податкових
зобов'язань позивача з ПДВ, які
задекларовані ТОВ "Херсонтрансгруп" по
господарським операціям із придбання
жмиху соняшника у ТОВ "Селбест" у лютому
2013р. та реалізації жмиху соняшника ТОВ
"Компанія-Інтеграл" у березні 2013р.

Зобов'язано державну податкову
інспекцію у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області відобразити у базі даних
"Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України"
показники податкового кредиту та
податкових зобов'язань позивача з ПДВ,
які задекларовані ТОВ
"Херсонтрансгруп" по господарським
операціям із придбання жмиху соняшника
у ТОВ "Селбест" у лютому 2013р. та
реалізації жмиху соняшника ТОВ
"Компанія-Інтеграл" у березні 2013р.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, державна податкова
інспекція у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області подала апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В своїй апеляційній скарзі, апелянт
посилається на те, що в ході проведеної
перевірки не було підтверджено
здійснення фінансово-господарських
операцій позивача з ТОВ «Селбест» у
лютому 2013 року на суму ПДВ 1350816,8 грн. та
витрат без врахування податку на
додану вартість в сумі 6754084 грн. у
зв'язку з декларуванням придбання
жмиху соняшнику, а тому у ТОВ
«Херсонтрансгруп» відсутнє право на
формування валових витрат та
декларування їх при поданні декларації
в цілому за 2013 рік у 2014 році.

На підставі викладеного, апелянтом
ставиться питання про скасування
постанови Херсонського окружного
адміністративного суду від 09.12.2013 року
та постановлення нової, якою відмовити
у задоволенні позовних вимог ТОВ
«Херсонтрансгруп».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КАС
України, за відсутності клопотань від
усіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
державною податковою інспекцією у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ
«Херсонтрансгруп» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за лютий 2013 року по
взаємовідносинам з ТОВ «Селбест» та
подальшої реалізації придбаного
товару.

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 13.09.2013 року №
775/21-03-22-05/37631522, у висновках якого
зазначено про порушення ТОВ
«Херсонтрансгруп» ст. 185, п.п. 198.2, 198.3,
198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, а
саме зазначено про відсутність права
на формування податкового кредиту з
податку на додану вартість при
придбанні жмиху соняшника у лютому 2013
року у контрагента-постачальника ТОВ
«Селбест» на загальну суму ПДВ 1350816,8
грн., а також зазначено про відсутність
об'єкту оподаткування з продажу цього
жмиху соняшника на адресу
контрагента-покупця ТОВ
«Компанія-Інтеграл» у березні 2013 року
на загальну суму ПДВ 1350816,8 грн.

Також в ході проведеної перевірки
податковим органом зазначено про
порушення ст. 134, ст. 135, п.п. 138.1.1, п. 138.1,
138.2, 138.11 ст. 138, ст. 139, п. 140.2-140.5 ст. 140, ст.
42, 143 ПКУ в результаті чого підлягають
зменшенню валові доходи підприємства
за 2013 рік по господарській операції з
реалізації жмиху соняшника ТОВ
«Компанія-Інтеграл» у березні 2013 року
на суму 6754084 грн. та валові витрати за
лютий 2013 року при придбанні жмиху
соняшника у ТОВ «Селбест» на суму 6754084
грн.

Податковий орган посилався на те, що
перевіркою неможливо підтвердити факт
реального здійснення господарських
операцій з придбання жмиху соняшника у
ТОВ «Селбест» у лютому 2013 року та
реалізації жмиху соняшника ТОВ
«Компанія-Інтеграл» у березні 2013 року.

В акті перевірки зазначено, що згідно
акту ДПІ у Голосіївському районі м.
Києва від 03.06.2013р. №443/3-22-70-38453695 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Селбест» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.01.2013
року по 28.02.2013 року» встановлено, що ТОВ
«Селбест» не знаходиться за юридичною
адресою, у штаті працює 1 особа, основні
фонди та транспортні засоби відсутні,
остання податкова звітність подана за
січень 2013 року. Зазначене, на думку
податкового органу, свідчить про
відсутність фактичної господарської
діяльності ТОВ «Селбест», та укладання
угод без мети реального настання
наслідків.

ДПІ у Голосіївському районі м. Києва
зазначено, що правочини, укладені між
ТОВ «Селбест» та його контрагентами не
спричинили реального настання
правових наслідків, а тому в силу
приписів ПК України у цього СПД
відсутні об'єкти оподаткування ПДВ з
контрагентами - постачальниками та
покупцями у січні-березні 2013 року, у
зв'язку з цим податкові зобов'язання
ТОВ «Селбест», у тому числі із продажу
жмиху соняшника позивачеві за січень -
лютий 2013 року зменшені до нульового
значення.

Враховуючи висновки акту ДПІ у
Голосіївському районі ДПІ у м. Херсоні
вважає, що операції з поставки жмиху
соняшника від ТОВ «Селбест» до
позивача мають ознаки фіктивності та
використання реально існуючих
суб'єктів господарювання для
мінімізації їх податкових зобов'язань.

У зв'язку з цим, на думку ДПІ у м.
Херсоні, подальша реалізація позивачем
жмиху соняшника ТОВ «Компанія
Інтеграл», придбаного у ТОВ «Селбест»,
також фактично не мала місце, а тому
податковий орган вважає, що показники
податкових зобов'язань декларації з
ПДВ позивача за березень 2013 року,
обчислені від продажу товарів ТОВ
«Компанія Інтеграл», підлягають
зменшенню в межах податкового кредиту
в сумі 1350816,8 грн., сформованого на
підставі безтоварних правочинів з ТОВ
«Селбест».

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
часткового задоволення позовних вимог
ТОВ «Херсонтрансгруп», зважаючи на
наступне:

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК
України об'єктом оподаткування є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України
встановлено, що витрати операційної
діяльності включають, зокрема,
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (п.138.2 ст.138 ПК України).

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (пп.139.1.9
п.139.1 ст.139 ПК України).

В свою чергу, п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу;

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а для послуг - дата оформлення
документа, що засвідчує факт
постачання послуг платником податку.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
04.02.2013 року ТОВ «Херсонтрансгруп» було
укладено з ТОВ «Селбест» договір
поставки №04/2-13, відповідно до якого
продавець (ТОВ «Селбест») зобов'язався
поставити товар (жмих соняшнику), а
покупець (ТОВ «Херсонтрансгруп»)
прийняти у власність та сплатити
продавцю загальну вартість товару.

У підтвердження виконання умов
зазначеного договору ТОВ
«Херсонтрансгруп» були надані
наступні первинні документи: податкові
накладні №№ 30, 31 від 28.02.2013 року,
видаткові накладні № СБ-00030, СБ-00031 від
28.02.2013 року, згідно яких позивачем було
отримано від ТОВ «Селбест» жмих
соняшнику двома партіями у кількості
1140,0 т. на суму 4035600,0 грн. в тому числі
ПДВ 672600,0 грн. та 1149,52 т. на суму 4069300,80
грн. в тому числі ПДВ 678216,8 грн.

Згідно платіжних доручень, розрахунки
здійснювались в безготівковій формі.

Відповідно до додаткової угоди №1 до
договору поставки від 15.02.2013 року
передача товару продавцем покупцю
здійснюється партіями на терміналах
ТОВ «Дніпровська Торгова Компанія» та
ТОВ «Агро-Транзіт-Інвест».

Судом першої інстанції встановлено, що
придбаний товар зберігався на зернових
складах ТОВ «Дніпровська Торгова
Компанія» та ТОВ «Агро-Транзіт-Інвест»
на підставі укладених договорів про
зберігання та надання послуг договору
№061112-П від 06.11.2012р. та №1902 від 19.02.2013р.

Так, придбаний ТОВ «Херсонтрансгруп»
жмих соняшника, в тому числі і у ТОВ
«Селбест», зберігався на двох складах,
і реалізовувався наступним покупцям
знеособлено.

П. 1.3 договору про надання послуг від
19.02.2013 року, укладеного між ТОВ
«Агро-Транзіт-Інвест» та ТОВ
«Херсонтрансгруп» підтверджується, що
товар на складі ТОВ «Агро-
Транзіт-Інвест» зберігався
знеособлене.

Згідно акту-приймання передачі від
28.02.2013 року, укладений між ТОВ
«Херсонтрансгруп», ТОВ «Селбест» та
ТОВ «Дніпровська Торгова Компанія»
жмих у кількості 1149,52 т. надійшов на ТОВ
«Дніпровська Торгова Компанія» для
подальшої передачі ТОВ
«Херсонтрансгруп».

Крім того, встановлено, що під час
проведення перевірки позивачем
надавались посадовим особам
податкового органу
товарно-транспортні накладні, акт
приймання передачі товару, договір на
зберігання товару.

В свою чергу, відповідно до частини
другої статті 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Із матеріалів справи вбачається, що на
підтвердження своїх доводів щодо
неправомірності формування
податкового кредиту позивача,
податковий орган вказував на
сумнівність виконання договірних
зобов'язань контрагентом з позивачем,
на нереальність самих оподаткованих
господарських операцій.

З положень Податкового кодексу України
випливає, що обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
податковий кредит є реальне здійснення
господарських операцій з придбання
товарів (робіт, послуг) з метою
використання у господарській
діяльності, а також оформлення
зазначених операцій необхідними
документами первинного обліку.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, в даному випадку, фактичне
виконання ТОВ «Селбест» укладеного з
позивачем договору підтверджується
наданими первинними документами, які
містять необхідну та достатню
інформацію щодо господарських
операцій, які здійснювались між
вказаними контрагентами.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про недоведеність
відповідачем факту допущення порушень
податкової дисципліни позивачем.

Також судом встановлено, що з метою
забезпечення виконання ТОВ
«Херсонтрансгруп» зобов'язань з
оплати продукції за договором поставки
від 04.02.2013р. між ТОВ «Партнер» та ТОВ
«Селбест» укладений договір поруки від
04.02.2013р., відповідно до умов якого ТОВ
«Партнер» поручився перед ТОВ
«Селбест» за виконання ТОВ
«Херсонтрансгруп» зобов'язань за
договором поставки № 04/2 від 04.02.2013р.

В травні 2013 року ТОВ «Партнер» подав
до Господарського суду Херсонської
області позов до ТОВ «Херсонтрансгруп»
та ТОВ «Селбест» про визнання договору
поставки №04/2-13 від 04.02.2013р. та договору
поруки від 04.02.2013р. недійсним.

Рішенням Господарського суду
Херсонської області від 07.06.2013р. по
справі № 923/577/13 в задоволені позову
відмовлено, судом встановлено
відсутність підстав для визнання
недійсним договору поставки та
договору поруки укладеного на
забезпечення виконання зобов'язань за
цим договором, яке набрало законної
сили.

Що стосується відносин між ТОВ
«Херсонтрансгруп» та ТОВ
«Компанія-Інтеграл», слід зазначити
наступне:

Так, в ході розгляду справи
встановлено, що товар придбаний ТОВ
«Херсонтрансгруп» у ТОВ «Селбест» у
лютому 2013р. був реалізований ТОВ
«Компанія-Інтеграл» згідно договору
поставки № 14/2 від 14.02.2013р.

На виконання умов договору ТОВ
«Компанія-Інтеграл» були виписані
видаткова та податкова накладні від
20.03.2013р. на товар (жми соняшника) у
кількості 3009 т. на суму 10973832 грн., в
тому числі ПДВ 1829472,0 грн.

Відповідно до п.4.4 договору поставки №
14/2 від 14.02.2013 року передача товару ТОВ
«Компанія-Інтеграл» здійснюється
партіями на терміналі ТОВ
«Агро-Транзіт-Інвест», з яким позивачем
укладено відповідний договір на
зберігання товару.

Вищевказаний жмих надійшов на склад
ТОВ «Агро-Транзіт-Інвест», що
підтверджується актом-приймання
передачі від 20.03.2013 року, укладеним між
ТОВ «Херсонтрансгруп», ТОВ
«Компанія-Інтеграл», ТОВ
«Агро-Транзіт-Інвест», та переданий в
подальшому ТОВ «Компанія-Інтеграл».

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ «Херсонтрансгруп» зверталося до
Господарського суду Херсонської
області із позовом до ТОВ
«Компанія-Інтеграл» та ТОВ «Партнер»
про стягнення солідарно боргу на
підставі договорів поставки та поруки
від 14.02.2013 року. Рішенням
Господарського суду Херсонської
області від 25.06.2013р. по справі № 923/629/13,
яке набрало законної сили, позов
задоволено. При розгляді справи судом
досліджено вищезазначені договори та
оригінали первинних документів, які
підтверджують виконання частини умов
договору - передачу товару від ТОВ
«Херсонтрансгруп» у власність ТОВ
«Компанія-Інтеграл» на складі. Також,
судом встановлено відсутність сплати
за поставлений товар покупцем.

Таким чином, досліджені в ході судового
розгляду справи докази свідчать про те,
що господарські операції між позивачем
та його контрагентами (ТОВ «Селбест»,
ТОВ «Компанія-Інтеграл») реально
відбулися та тягнуть настання правових
наслідків.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції вважає безпідставними
посилання податкового органу, як на
доказ нереальності здійснюваних
позивачем господарських операцій на
акт ДПІ у Голосіївському районі м.
Києва від 03.06.2013р. №443/3-22-70-38453695 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Селбест» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.01.2013
року по 28.02.2013 року»

Так, згідно з п.4.4 Методичних
рекомендацій у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, зокрема у зв'язку
встановленням відсутності суб'єкта
господарювання за місцезнаходженням
(податковою адресою), відповідальний
підрозділ не пізніше двох робочих днів
від дати надходження запиту складає
Акт про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання (додаток 3). Відповідно
до затвердженої форми вказаного Акту в
ньому може відображатися інформація,
яка наявна в даних ДПС про податкову
звітність, дані раніше проведених
перевірок, звірок, що мають (можуть
мати) відношення до питань, наведених у
запиті на проведення зустрічної
звірки, інша наявна інформація.

Акт ДПІ у Голосіївському районі м.
Києва від 03.06.2013р., складений стосовно
неможливості проведення зустрічної
звірки ТОВ «Селбест», на який
посилається відповідач не містить
відомостей щодо дослідження
податковим органом первинних
документів контрагента позивача.

Відповідно до вимог чинного
законодавства в актах, складених
відповідно до п.73.5 ст.73 ПК України щодо
проведення зустрічних звірок суб'єкта
господарювання органами податкової
служби не можуть бути зроблені
висновки про будь-які порушення
суб'єкта господарювання, оскільки
зустрічна звірка не є перевіркою.

Зважаючи на зазначене, вірним є
висновок суду першої інстанції
стосовно того, що податковим органом
було неправомірно виключено з витрат
та податкового кредиту позивача сум по
господарським операціям з ТОВ
«Селбест», а також неправомірно
зменшено валові доходи підприємства по
операціям з «Компанія-Інтеграл».

В свою чергу, на підставі акту від 13.09.2013
року ДПІ у м. Херсоні внесла зміни до
електронної бази даних податкової
звітності позивача, а саме до бази
даних "Деталізована інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України", в якій були зменшені
до 0 грн. задекларовані позивачем
показники податкового кредиту та
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у лютому 2013 року.

Відповідно до ст. 74 Податкового кодексу
України податкова інформація, зібрана
відповідно до цього Кодексу, може
зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах органів державної
податкової служби або безпосередньо
посадовими (службовими) особами
органів державної податкової служби.
Перелік інформаційних баз, а також
форми і методи опрацювання інформації
визначаються центральним органом
державної податкової служби. Зібрана
податкова інформація та результати її
опрацювання використовуються для
виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій та
завдань.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що з аналізу норм
податкового законодавства вбачається,
що платник податку зобов'язаний
подавати податкову звітність
(декларації) із відображенням у них
результатів фінансово-господарської
діяльності в тому числі формування
податкового кредиту та податкових
зобов'язань. Відповідно у податкового
органу виникає обов'язок прийняти таку
декларацію і при відсутності зауважень
щодо її оформлення відобразити
показники декларації у відповідних
базах податкової звітності, в тому
числі і у Базі співставлення, що
формується на підставі показників
додатку № 5 до декларації із ПДВ та
відображає співставлення
задекларованого платниками податку
податкового кредиту та податкових
зобов'язань, які повинні відповідати
одне одному.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно того, що
самостійна зміна ДПІ в базі
«Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань позивача без
зміни цих показників самим позивачем
шляхом подання уточнюючих декларацій
(розрахунків), порушує його права та
інтереси, оскільки позивач, як платник
податків, має право розраховувати на
те, що задекларовані ним в податкових
деклараціях показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
відповідають показникам
централізованої бази даних податкової
звітності.

Крім того, слід зазначити, що
результати перевірок (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка (п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу
України).

Згідно із п. 58.1 ст. 58 та п. 86.8 ст. 86
Податкового кодексу України на
підставі акта перевірки податковим
органом приймається податкове
повідомлення-рішення.

Пунктом 2.21 розділу 2 Методичних
рекомендацій щодо взаємодії органів
державної податкової служби при
проведенні перевірок податкових
декларацій з податку на додану
вартість з урахуванням інформації
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів, затверджених наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18.04.2008 року №266,
передбачено, що підсумки перевірок за
результатами автоматизованого
співставлення податкової звітності з
податку на додану вартість на
центральному рівні відображаються в
додатку до акта перевірки (камеральної,
документальної невиїзної, планової,
позапланової перевірки) або довідки у
розрізі періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в
автоматизованій системі «Аудит». По
мірі підписання актів перевірки та
узгодження податкових зобов'язань,
визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з податку на додану вартість
за поданням підрозділу, яким завершено
процедуру такого узгодження та яким
прийнято таке повідомлення-рішення.

Положеннями наведених норм
передбачено, що система повинна
відображати фактичні задекларовані
позивачем показники своєї
господарської діяльності, її
коригування можливе лише за наслідками
узгодження податкових зобов'язань та
податкового кредиту, а органи ДПС
України використовують вказану
систему у своїй роботі, в тому числі, й
для співставлення показників, які
задекларовані позивачем та його
контрагентами. Висновок щодо
правильності (або недостовірності)
задекларованих платником даних
податкового обліку як підстави для
внесення змін до вказаної бази даних
може бути зроблений податковим органом
після визначення платникові
податкових зобов'язань та їх
узгодження у встановленому законом
порядку.

Наведене виключає можливість
застосування до платника негативних
правових наслідків (зокрема, у вигляді
вилучення з електронної бази даних
задекларованих ним показників) до
моменту донарахування платникові
податкового зобов'язання в порядку
статті 54 Податкового кодексу України
та його узгодження.

Таким чином, дії відповідача щодо зміни
в електронній базі даних «Деталізована
інформація по платнику ПДВ щодо
результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
показників податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ, які
задекларовані позивачем у
лютому-березні 2013 року є
неправомірними, а тому суд першої
інстанції правомірно зобов'язав ДПІ у
м. Херсоні відновити у базі даних
"Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України" суми
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, які позивач задекларував у
лютому 2013 року.

Що стосується позовних вимог ТОВ
«Херсонтрансгруп» про визнання
протиправними дій відповідача щодо
складання акту від 13.09.2013р. №
775/21-03-22-05/37631522, слід зазначити наступне:

Відповідно до п. 3 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
результати документальних перевірок
оформлюються у формі акта або довідки.

У разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

П. 4 Порядку передбачено, що акт
документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

За результатами документальної
перевірки в акті викладаються всі
суттєві обставини
фінансово-господарської діяльності
платника податків, які мають
відношення до фактів виявлених
порушень податкового та валютного
законодавства. контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Слід відмітити, що акт перевірки, в
якому відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання. Акт перевірки є носієм
доказової інформації про виявлені
контролюючим органом порушення вимог
законодавства суб'єктами
господарювання, документом, на
підставі якого приймається відповідне
рішення контролюючого органу.

При проведенні перевірки та складанні
акту перевірки посадова особа органу
податкової служби вправі робити на
підставі наявних матеріалів та за
внутрішнім переконанням власні
висновки щодо обставин та підстав
виникнення порушень законодавства, які
на його думку мають місце, висловлювати
власну позицію з питань, що входять до
об'єкту перевірки що, однак, само по
собі не створює в даному випадку для
позивача будь-яких правових наслідків.

Таким чином, діяльність працівників
контролюючого органу з проведення
перевірки є лише службовою діяльністю
таких осіб на виконання своїх
посадових обов'язків із збирання
доказової інформації щодо дотримання
суб'єктом перевірки вимог чинного
законодавства. Тому як, власне, акт
перевірки, так і дії зі складення цього
акта не створюють жодних правових
наслідків для суб'єкта господарювання,
не змінюють стану його суб'єктивних
прав.

Враховуючи викладене вище, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що оформлення висновків за
результатами її проведення у формі
акту є функціональним обов'язком
відповідача, акти перевірки не є
рішеннями суб'єкта владних
повноважень, не спричиняють виникнення
будь-яких прав і обов'язків осіб чи
суб'єктів владних повноважень, а отже,
не породжують правовідносин, що можуть
бути предметом спору.

Зважаючи на зазначене, позовні вимоги
ТОВ «Херсонтрансгруп» щодо визнання
протиправними дій відповідача щодо
складання акту від 13.09.2013р. №
775/21-03-22-05/37631522 є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, правильно по суті вирішено
справу, та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 09
грудня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
А.В. Бойко

Суддя: Т.М.
Танасогло

Суддя:
О.В. Яковлєв