Справа № 367/6113/14-а
Суддя: Оладько С. І.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/6113/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року Ірпінський міський
суд Київської області у складі:

головуючої судді Оладько
С.І.,

при секретарі Резняк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ірпінь справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці, соціального захисту
та захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Бучанської
міської ради про визнання дій та
бездіяльності незаконною та
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської
області надійшов зазначений вище
позов, який позивач мотивує тим, що вона
є інвалідом III групи із числа
потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Причинний зв'язок між
захворюванням та встановленням
інвалідності і наслідками
Чорнобильської катастрофи
підтверджено рішенням
медико-соціальної експертної комісії.
З урахуванням приписів положень статті
14 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (далі - Закон № 796) Позивача
віднесено до категорії 1 осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Відповідно до вимог статті 48 Закону №
796 Позивач має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі 4 (чотирьох) мінімальних
заробітних плат.

Згідно положень частин п'ятої та сьомої
статті 48 Закону № 796 щорічна допомога
на оздоровлення повинна виплачуватись
громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту
населення, а розмір мінімальної
заробітної плати для її обчислення має
визначатися на момент виплати.

У зв'язку з виникненням у сумнівів щодо
правильності нарахування компенсацій,
а саме: нарахування відповідно, на
підставі, у порядку та розмірах
встановлених статтею 48 у редакції
чинних Законів № 230-96/ВР від 06 червня 1996
року, № 563 від 25 березня 1999 року та № 2638
від 11 липня 2001 року, та пов'язаними із
ним Законами, вона звернулася до
управління праці, соціального захисту
та захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Бучанської
міської ради (далі - Відповідач,
Управління) із відповідною письмовою
заявою від 27 серпня 2014 року.

У вказаній заяві ОСОБА_1 просила
відповідача надати розгорнуту довідку
про розміри нарахованих і виплачених
їй, починаючи з 1998 року і до моменту
розгляду цієї заяви, сум щорічної
допомоги, що передбачені Законом № 796, а
у разі нарахування та виплати сум
щорічної допомоги у меншому розмірі,
ніж це передбачено статтею 48 цього
Закону для відповідної категорії
громадян, провести
нарахування/перерахунок належної їй
щорічної допомоги відповідно до вимог
Закону № 796 у редакції чинних Законів
України, та виплатити недоотриману
різницю.

На вказану заяву відповідачем надано
відповідь від 09 вересня 2014 року, в якій
зазначено, що управління праці,
соціального захисту та захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Бучанської
міської ради було засновано 01 січня 2007
року, тому довідку про нарахований
позивачу розмір щорічної допомоги
надано за період з 01 січня 2007 року по 01
вересня 2014 року. Також Відповідач
зазначає, що щорічна допомога на
оздоровлення призначена у
відповідності до положень чинного
законодавства України, а саме: Закону №
796, Бюджетних Законів на відповідні
роки, Постанови Кабінету Міністрів
України від 12 липня 2005 року № 562, а тому
підстав для перерахунку та виплати
Позивачу щорічної допомоги в іншому
розмірі Відповідач не вбачає.

Позивач не погоджується з таким
вирішенням порушених ним питань,
вважає, що відповідач при нарахуванні
та виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення застосовуються правові
акти - постанови Кабінету Міністрів
України, які за своєю природою взагалі
не можуть встановлювати розмір доплат,
пільг, пенсій, компенсацій, інших
виплат, передбачених як Законом № 796,
так і іншими законами України, що
визначають соціальні гарантії
громадян.

Позивач вказала, що останні зміни до
статті 48 цього Закону було внесено
відповідними Законами України про
внесення змін і доповнень від 06 червня
1996 року № 230/96-ВР, від 25 березня 1999 року
№ 563 та від 11 липня 2001 року № 2638, які є
діючими і на сьогодні.

Також зазначає, що постанови Кабінету
Міністрів України є підзаконними
нормативно-правовими актуми, і ними
можуть лише на виконання законів та
Конституції України регламентуватися
встановлені цими законами та
Конституцією України певні дії, у
даному випадку порядок обчислення
визначених Законами розмірів
соціальних виплат (пенсій, пільг,
компенсацій, допомог тощо), а також
встановлюватися зобов'язання для інших
органів державної влади, зокрема,
органів соціального захисту населення,
щодо порядку виконання законодавчих
приписів.

Відтак, постанови Кабінету Міністрів
України, на які робить посилання у
своєму листі-відповіді Відповідач, не
можуть застосовуватися при обчисленні
розмірів компенсаційних виплат
Позивача (щорічної допомоги на
оздоровлення).

Застосовуючи при обчисленні Позивачу
сум щорічної допомоги на оздоровлення,
замість Законів, підзаконні
нормативно-правові акти виконавчого
органу влади, якими у порушення та
розріз встановлених Конституцією і
Законами України вимог і норм,
визначено розміри вищезазначених
гарантій, Відповідач суттєвого обмежив
конституційно гарантовані права
Позивача на соціальний захист і
достатній життєвий рівень, що, як
наслідок, призвело до отримання
останнім належних йому сум щорічної
допомоги у значно менших розмірах, ніж
визначено статтею 48 Закону № 796 у
редакції чинних Законів № 230-96/ВР від 06
червня 1996 року, № 563 від 25 березня 1999
року та № 2638 від 11 липня 2001 року.

Просить суд визнати незаконними дії
Відповідача щодо застосування ним під
час нарахування/перерахунку Позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення, за
період з 01 січня 2007 року і до моменту
розгляду даної справи, положень
Бюджетних законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією і Законами України вимог
і норм, визначено розміри вказаних
компенсаційних виплат для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, до того, ще й значно менші,
ніж передбачено статтею 48 Закону № 796
для відповідної категорії громадян;
визнати протиправною бездіяльність
Відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати ним Позивачу
неотриманих та недоотриманих сум
щорічної допомоги на оздоровлення,
передбачених статтею 48 Закону № 796, за
період з 01 січня 2007 року і до моменту
розгляду даної справи; зобов'язати
Відповідача зробити нарахування,
перерахунок та виплату Позивачу, суми
щорічної допомоги на оздоровлення, на
підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 230/96 від 06 червня 1996
року, № 563 від 25 березня 1999 року, № 2638
від 11 липня 2001 року та пов'язаними із
ним Законами, а саме в розмірі 4
(чотирьох) мінімальних заробітних плат,
за період з 01 січня 2007 року і до моменту
розгляду даної справи, з урахуванням
виплачених сум щорічної допомоги на
оздоровлення; стягнути з Відповідача у
порядку негайного виконання,
передбаченого статтею 256 КАС України,
на користь Позивача суму боргу за
компенсаційними виплатами, що виник за
весь період порушення та невиконання
Відповідачем вимог Конституції та
Законів України щодо визначення,
нарахування та перерахунку соціальних
гарантій Позивача, передбачених
статтею 48 Закону № 796;

Позивач у судове засідання не
з'явилася, в адміністративному позові
просила розглядати справу за її
відсутності.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, до суду надійшло
заперечення у якому просили відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі та просили розглядати
справу без їхньої участі.

Враховуючи, що сторони в судове
засідання не з'явились, відповідно до
ст. 41 КАС України, фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Судом, ухвалою по справі від 04.11.2014 р.
відповідно до ч. 2 ст. 99, ст. 100 КАС
України, було залишено без розгляду
позовні вимоги за період із 01.01.2007 року
до 31.12.2013 року.

Суд, дослідивши докази по справі,
дійшов висновку, що позов в решті
частини позовних вимог підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що позивач є
інвалідом III групи із числа потерпілих
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Причинний зв'язок між захворюванням та
встановленням інвалідності і
наслідками Чорнобильської катастрофи
підтверджено рішенням
медико-соціальної експертної комісії.
З урахуванням приписів положень статті
14 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-Х1І (далі - Закон № 796) Позивача
віднесено до категорії 1 осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Відповідно до вимог статті
48 Закону № 796 Позивач має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 4 (чотирьох)
мінімальних заробітних плат.

Також судом встановлено, що позивач
27.08.2014 звернулася до відповідача із
заявою про надання останній
інформацію, з якого часу ОСОБА_1
перебуває на обліку в управлінні праці,
соціального захисту та захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Бучанської
міської ради та надання розгорнутої
довідки про розміри нарахованих та
виплачених сум щорічної допомоги на
оздоровлення за період з 1998 року і до
моменту розгляду заяви (а.с.-6).

Так, 09 вересня 2014 відповідач своїм
листом від 09.09.2014 №2949 повідомив, що
управлінні праці, соціального захисту
та захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Бучанської
міської ради було засновано 01.01.2007 року,
тому довідку про нарахований Позивачу
розмір щорічної допомоги надано за
період з 01 січня 2007 року по 01 вересня 2014
року (а.с.-7-8). Також Відповідач зазначає,
що щорічна допомога на оздоровлення
призначена у відповідності до положень
чинного законодавства України, а саме:
Закону № 796, Бюджетних Законів на
відповідні роки, Постанови Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562, а тому підстав для перерахунку та
виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги в
іншому розмірі не вбачається.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції
України перелік правовідносин, які
регулюються законом про Державний
бюджет України, є вичерпним. Предмет
регулювання цього Закону відмінний від
інших законів України, - ним
визначаються тільки доходи та видатки
держави на загальносуспільні потреби,
зокрема і видатки на соціальний захист
і соціальне забезпечення, а тому цим
Законом не може встановлюватися
правове регулювання відносин, які є
предметом регулювання інших законів у
інших сферах суспільного життя.

Як зазначив Конституційний Суд
України, Конституція не надає закону
про Держбюджет вищої юридичної сили
стосовно інших законів.

Окрім того, відповідно до статті 96
Конституції України Державний бюджет
України затверджується щорічно
Верховною Радою України на період з 01
січня по 31 грудня, тобто дія в часі
цього Закону обмежується конкретним
періодом.

Вiдповiдно до ч.1 ст.13 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи» держава
бере на себе відповідальність за
завдану шкоду громадянам та
зобов'язується відшкодувати її за
пошкодження здоров'я або втрату
працездатності громадянами та їх
дітьми, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Так, відповідно до ст. 14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи», для
встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи інваліди з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілих від
Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11
і частина третя статті 12), щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, хворі внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
променеву хворобу, - категорія 1.

Отже, відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
чорнобильської катастрофи» позивач, як
інвалід ІІІ групи із числа
постраждалих внаслідок Чорнобилської
катастрофи категорії 1, має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Вiдповiдно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
та перечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Вiдвовiдач не надав суду достатніх
беззаперечних доказів обґрунтування
правомiрностi своїх дій. На пiдставi
викладеного, суд дійшов висновку про
протиправність дій вiдповiдача та,
виходячи з встановлених обставин
справи, вважає наявними законні
підстави для задоволення позовних
вимог про визнання протиправною
бездіяльність відповідача щодо
нарахування, перерахунку та виплати
позивачу недоотриманих сум щорічної
допомоги на оздоровлення та
зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
ОСОБА_1 суми щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат, починаючи
з 01.01.2014 року з урахуванням вже
проведених виплат.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст. 13, 14, 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок чорнобильської
катастрофи», керуючись ст.ст. 2, 4, 9, 11, 71,
86, 99, 100, 158-163, 167 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління праці, соціального захисту
та захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Бучанської
міської ради щодо нарахування,
перерахунку та виплати ОСОБА_1
неотриманих та недоотриманих сум
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік.

Зобов'язати управління праці,
соціального захисту та захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Бучанської
міської ради щодо нарахування,
перерахунку та виплати ОСОБА_1
неотриманих та недоотриманих сум
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік із урахуванням вже проведених
виплат у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Ірпінський міський суд Київської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання її копії.

Суддя Ірпінського міського суду

Київської області
С.І.
Оладько