Справа № 826/13582/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/6206/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі
Лисюк І.О.

за участю представників сторін:

позивача - Васкевич М.П., Журавля О.В.

відповідача - Декань М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу скарга
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.01.2014

у справі № 826/13582/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імперія солодощів»

до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі міста Києва
Державної податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Імперія солодощів»
звернулось до суду з позовом про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі міста Києва
Державної податкової служби,
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві, від 12.08.2013 №
та № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23.10.2013 відмовлено в задоволенні
позовних вимог, з мотивів
правомірності прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.01.2014
постанову суду першої інстанції
скасовано; прийнято нову постанову про
задоволення позовних вимог частково;
скасовано спірні податкові
повідомлення-рішення; в решті позову
відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, за результатами проведеної
документальної виїзної позапланової
перевірки ТОВ «Імперія Солодощів» з
питань правильності нарахування,
повноти та своєчасності сплати податку
на додану вартість та податку на
прибуток по фінансово-господарським
взаємовідносинам з ТОВ «Імпреза Лав»
за період з 01.01.2011 по 31.12.2012, складено акт
№ 72/1/22-07/35289531 від 30.07.2013, в якому
зафіксовані порушення: п. п. 44.1, 44.2 ст. 44,
п. 138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 2 792 630 грн.; п.
п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість. що підлягає
сплаті до бюджету на загальну суму 108 870
грн.

На підставі результатів вказаної
перевірки, 12.08.2013 відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення:

- № про визначення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 3 126 647 грн., в т.ч.: 2 792
630 грн. основного платежу та 334 017 грн.
штрафних (фінансових) санкцій;

- № про визначення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 124 270 грн., в
т.ч.: 108 870 грн. основного платежу та 15 402
грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції мотивував
своє рішення тим, що первинні
документи, які стали підставою для
формування податкового кредиту,
виписані від імені особи, яка заперечує
свою участь у створенні та діяльності
товариства, зокрема, у підписанні
будь-яких первинних документів, отже
такі документи не можна вважати
належно оформленими та підписаними
повноважними особами, а також
позивачем не надано до перевірки
документів щодо транспортування
товарів, платіжних та інших документів,
які підтверджують реальність
здійснення фінансово-господарських
операцій, подальшої реалізації товарів
або послуг у власній господарській
діяльності.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи частково
позовні вимоги, апеляційний
адміністративний суд мотивував своє
рішення тим, що матеріали перевірки та
висновки акту, викладені в акті
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Імперія Солодощів» №
72/1/22-07/35289531 від 30.07.2013, що призначена
«…на виконання постанови про
призначення позапланової перевірки СВ
Деснянського РУ ГУ МВС України в м.
Києві від 14.05.2013…» відповідно до
кримінально-процесуального закону, до
дня набрання законної сили відповідним
рішенням у кримінальній справі, можуть
бути оцінені як докази виключно у
рамках розслідування та розгляду такої
кримінальної справи і не можуть бути
підставою для прийняття податкового
повідомлення-рішення про визначення
платникові податків розрахованого за
результатами такої перевірки
грошового зобов'язання.

Однак, висновки судів обох інстанцій є
передчасними та такими, що зроблені без
повного та всебічного з'ясування
обставин у справі.

Так, статтею 69 КАС України передбачено,
що доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим,
тобто таким, що ухвалене відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій вказаним
вимогам не відповідають.

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає безпідставним висновок суду
апеляційної інстанції, що відповідачем
всупереч п. 86.9 ст. 86 Податкового кодексу
України за результатами перевірки,
призначеної відповідно до
кримінально-процесуального закону,
прийнято спірне податкове
повідомлення рішення до дня набрання
законної сили відповідним рішенням
суду, оскільки матеріалами справи не
підтверджено, що перевірка позивача
призначена відповідно до
кримінально-процесуального закону.

Крім того, суд касаційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
згідно положень ч. 4 ст. 72 КАС України
вирок суду в кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Проте, обставини щодо діяння фізичної
особи (засновника чи директора
підприємства), встановлені вироком
суду по кримінальній справі відносно
цієї фізичної особи, не можна вважати
обов'язковими при оцінці
адміністративним судом правомірності
поведінки юридичної особи-контрагента,
якщо йдеться про відповідальність за
порушення податкового законодавства
цією юридичною особою.

Тобто, обставини, встановлені вироком
суду у кримінальній справі відносно
фізичної особи, не можуть бути
покладені в основу судового рішення в
адміністративному процесі без їх
перевірки та підтвердження належними
та допустимим доказами, дослідженими
судом в межах розгляду
адміністративної справи.

Також слід зазначити, що надання
податковому органу належним чином
оформлених документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковий орган не встановив та не
довів, що відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Про необґрунтованість податкової
вигоди можуть також свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема про
наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності;

- відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для такого виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку;

- відсутність первинних документів
обліку.

Докази, на які послалися суди на
обґрунтування своїх рішень, є
обов'язковими, але не вичерпними,
оскільки предмет доказування у справі,
що розглядається, становлять
обставини, що підтверджують або
спростовують реальність здійснення
самих господарських операцій, а відтак
і обґрунтованість визначення
податкового кредиту позивача.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 11 КАС України
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

В даному випадку, судами попередніх
інстанцій не досліджено обставин, що
підтверджують або спростовують
реальність здійснення самих
господарських операцій між позивачем
та контрагентом ТОВ «Імпреза Лав», а
саме: можливостей контрагента позивача
щодо виконання укладених з позивачем
договорів, зокрема, наявності
технічних та технологічних
можливостей; питання щодо фактичної
оплати позивачем податку на додану
вартість в ціні товарів (послуг), що
придбані платником податку; не
досліджено руху активів у процесі
здійснення господарських операцій між
позивачем та контрагентом, з
відповідним документальним
підтвердженням.

Для вирішення спору важливе значення
також має встановлення факту
реєстрації та перебування контрагента
платника податку в стані платника
податку на додану вартість, що надає
право такому платнику видавати
податкові накладні, які є підставою для
формування податкового кредиту.

Також судами попередніх інстанцій не
досліджувалось питання щодо
правомірності формування витрат
позивача в спірному періоді в розрізі
із понесеними витратами на виконання
господарських операцій із вказаним
контрагентом та їх зв'язку з
господарською діяльністю позивача.

Встановлення даних обставин є важливим
для правильного вирішення даної справи
по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий
адміністративний суд України
приходить до висновку про необхідність
скасування рішень судів попередніх
інстанцій та направлення справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги
вищезазначене та прийняти законне і
обґрунтоване рішення відповідно до
норм матеріального та процесуального
права, надати належну правову оцінку
обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.01.2014 та
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23.10.2013 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний