Справа № 2а-18620/10/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/39465/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.,

за участю: секретаря Мосійчук І.М.,

представника позивача Зубар О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Дочірньої
компанії «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 27.12.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.06.2011 по
справі №2а-18620/10/2670 за позовом Дочірньої
компанії «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» до Карлівської
міжрайонної державної податкової
інспекції про визнання протиправними
та скасування рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., пояснення представника позивача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27.12.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.06.2011, у
задоволенні позовних вимог Дочірньої
компанії «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» до Карлівської
міжрайонної державної податкової
інспекції про визнання протиправними
та скасування рішення - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Дочірня компанія «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» 06.07.2011 звернулась з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалою від 07.07.2011 прийняв її до свого
провадження.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27.12.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16.06.2011, прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог Дочірня
компанія «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» посилається на
порушення судами норм матеріального
права, зокрема, статті 19 Конституції
України, підпункту 7.1.1 пункту 7.1,
підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпункту 7.3.1
пункту 7.3, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Карлівською
міжрайонною державною податковою
інспекцією 29.03.2009 було прийнято рішення
№1 про стягнення коштів та продаж інших
активів платника податків в рахунок
погашення його податкового боргу, у
відповідності до якого було вирішено
здійснити стягнення коштів та продаж
інших активів, що перебувають у
власності Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України».

Факт наявності податкового боргу,
своєчасне отримання податкових вимог
позивачем не заперечувалися, відомості
про погашення податкового боргу не
надавалися.

Відповідно до підпункту 7.1.1 пункту 7.1
статті 7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі отримані від
продажу товарів (робіт, послуг), майна і
немайнових цінностей, випуску цінних
паперів, у тому числі корпоративних
прав, отримані у позику (кредит), а також
з інших джерел з урахуванням
особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті
7 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» джерелами погашення
податкового боргу платника податків за
рішенням органу стягнення, які є
виконавчими документами, є будь-які
активи платника податків (його філій,
відділень, інших відокремлених
підрозділів) з урахуванням обмежень,
визначених цим Законом, а також іншими
законами.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7
зазначеного Закону встановлено, що у
разі коли заходи з продажу активів
платника податків за рішенням органу
стягнення не привели до повного
погашення суми податкового боргу,
додатковим джерелом його погашення
органом стягнення може бути визначено
продаж активів платника податків,
попередньо переданих ним у тимчасове
користування чи розпорядження іншим
особам відповідно до норм
цивільно-правових договорів, або сума
заборгованості інших осіб перед
платником податків, право на вимогу
якої переводиться на орган стягнення,
включаючи право на отримання основної
суми депозиту або кредиту, а також
доходу за ними. Продаж або стягнення
таких активів не зупиняє дію таких
цивільно-правових договорів до кінця
строків їх дії (крім депозитних
договорів), а покупець таких активів
набуває прав та обов'язків платника
податків за такими договорами, у тому
числі права на отримання доходу за
ними. Якщо норми зазначеного
цивільно-правового договору
передбачають право кредитора на його
дострокове припинення або збільшення
розміру доходів за ним чи прийняття
інших рішень, які приводять до швидшого
повернення суми основного боргу та/або
доходу за ним, орган стягнення
зобов'язаний прийняти рішення про такі
дії.

Таким чином, вищезазначені норми
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», передбачають можливість
стягнення податкового боргу філії з
основного підприємства, та стягнення
коштів (майна) платника податку
переданого ним іншим платникам.

Згідно з підпунктом «е» підпункту 7.3.1
пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» до
переліку активів, що не можуть бути
використані як джерела погашення
податкового боргу, включено майно, що
включається до складу цілісних
майнових комплексів державних
підприємств, які не підлягають
приватизації, у тому числі казенних
підприємств. Порядок віднесення майна
до такого, що включається до складу
цілісного майнового комплексу
державного підприємства,
встановлюється Фондом державного
майна України.

Таким чином, нормами Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
обмеження передбачено лише щодо майна,
що включається до складу цілісних
майнових комплексів державних
підприємств.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, реалізація за оспорюваним
рішенням будь-якого майна позивача,
включеного до складу цілісних майнових
комплексів, не передбачено.

Натомість, стягнення коштів з рахунків
позивача, що передбачене оспорюваним
рішенням, прямо визначено в якості
засобу погашення податкового боргу
нормами Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанції дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову з огляду на те, що рішення
Карлівської міжрайонної державної
податкової інспекції від 29.03.2009 №1
прийнято на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 221, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27.12.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.06.2011 по
справі №2а-18620/10/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв