Справа № 450/2159/14-а 2-а/450/142/14
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
Справа № 7964/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання
Нефедової А.О.,

представника відповідача
Квака В.М.,

представника відповідача
Фустій І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Пустомитівської міської ради
Пустомитівського району Львівської
області на постанову Пустомитівського
районного суду Львівської області від
25.07.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3
до Пустомитівської міської ради
Пустомитівського району Львівської
області, виконавчого комітету
Пустомитівської міської ради
Пустомитівського району Львівської
області, з участю третіх осіб -
Пустомитівської районної
адміністрації Львівської області,
Головного управління Держземагенства
у Львівській області про визнання дії
протиправними та зобов'язання передати
земельну ділянку у власність, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - Позивач, ОСОБА_3.)
звернувся до суду з позовом до
Пустомитівської міської ради
Пустомитівського району Львівської
області, виконавчого комітету
Пустомитівської міської ради
Пустомитівського району Львівської
області, в якому просить визнати
протиправними дії відповідачів по
відмові у вирішенні заяви про передачу
земельної ділянки, яка перебуває у
постійному користуванні, у власність
ОСОБА_3; зобов'язати Пустомитівську
міську раду передати позивачу у
власність земельну ділянку площею 0,2213
га, розташовану у с. Нагоряни
Пустомитівського району Львівської
області, яка перебуває у його
постійному користуванні, для ведення
особистого підсобного господарства.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що згідно
державного акту на право постійного
користування землею від 23.03.1999 року,
виданого Пустомитівською міською
радою, в його користуванні перебуває
вищезазначена земельна ділянка. У
відповідності до п. 7 Перехідних
положень Земельного кодексу України 2001
року, ч.ч. 1, 2, 11 ст. 118, ст. 122 вказаного
Кодексу громадяни, що одержали у
користування земельну ділянку, мають
право на одержання її у приватну
власність у встановленому законом
порядку. Обов'язок щодо передачі
земельної ділянки у власність
покладається на органи місцевого
самоврядування. Відповідачі
відмовляються передати земельну
ділянку у власність покликаючись на те,
що така перебуває за межами населеного
пункту.

Постановою Пустомитівського районного
суду Львівської області від 25.07.2014 року
позов задоволено повністю.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що станом на момент
видачі позивачу Державного акту на
право постійного користування землею
від 23.03.1999 р. земельна ділянка
знаходилась у с. Нагоряни
Пустомитівської міської ради, а отже
відмова Пустомитівської міської ради
передати у власність земельну ділянку,
яка у законному порядку була передана
позивачу і перебуває у його постійному
користуванні є протиправною.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, її в апеляційному порядку
оскаржив відповідач - Пустомитівська
міська рада, яка просить оскаржувану
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог повністю. Апелянт покликається
на те, що земельна ділянка, що
знаходиться в користуванні позивача,
розташована на території
Пустомитівської міської ради за межами
населених пунктів, що підтверджується
листом відділу Держземагентства у
Пустомитівському районі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, яка наполягала
на задоволенні апеляційної скарги,
представника позивача, який проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, дослідивши обставини
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, а оскаржувану постанову
суду першої інстанції скасувати з
наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено те,
що на підставі рішення виконавчого
комітету Пустомитівської міської ради
народних депутатів Пустомитівського
району Львівської області від 15 жовтня
1998 року № 75 ОСОБА_3 було надано у
постійне користування земельну
ділянку, що розташована на території с.
Нагоряни Пустомитівської міської ради
Пустомитівського району площею 0.2213 га
для ведення особистого підсобного
господарства, що підтверджується
Державним актом на право постійного
користування землею серії ІІІ-ЛВ № 005364
від 23.03.1999 року.

З вказаного Державного акта
вбачається, що згідно плану зовнішніх
меж землекористування під позначками
«від Б до А» вказані «землі гр. ОСОБА_3.»,
а під позначками «від А до Б» зазначено
«землі Пустомитівської міської ради».

Відповідно до ч. 2 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства (далі -
КАС України) суд апеляційної інстанції
може дослідити докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає обґрунтованим
ненадання їх до суду першої інстанції
або необґрунтованим відхилення їх
судом першої інстанції. Суд
апеляційної інстанції може дослідити
також докази, які досліджувалися судом
першої інстанції з порушенням вимог
цього Кодексу.

Як вказує Відповідач в апеляційній
скарзі, через розгляд справи 25.07.2014 року
у відсутності представника міської
ради Пустомитівська міська рада була
позбавлена можливості подати суду
клопотання про витребування доказів.
Так, зокрема, у клопотанні про
витребування доказів Пустомитівська
міська рада просила витребувати з
відділу Держземагентства у
Пустомитівському районі інформацію
щодо місця розташування спірної
земельної ділянки (в межах чи за межами
населених пунктів). Вказана обставина
підтверджується копією клопотання
Пустомитівської міської ради від 23
липня 2014 року № 02-08/942. Через
відсутність представника ради у
судовому засіданні 25.07.2014 року,
неможливості подання останнім
клопотання про витребування такого
доказу, судом не було досліджено
обставини про те, чи розташована спірна
земельна ділянка за межами населених
пунктів в адміністративних межах
Пустомитівської міської ради, та чи має
право Пустомитівська міська рада
розпоряджатися вказаною земельною
ділянкою. Це призвело до неправильного
та передчасного висновку суду про
наявність підстав для задоволення
позову.

Відповідачем до апеляційної скарги
також долучено лист начальника відділу
Держземагентства у Пустомитівському
районі 05.08.2014 року за вихідним №01/14/06-2387,
яким надано інформацію щодо місця
розташування земельної ділянки, яка
перебуває у постійному користуванні
ОСОБА_3 Так, у листі вказано, що:
«земельна ділянка, що знаходиться в
користуванні гр. ОСОБА_3 на підставі
Державного акту на право постійного
користування III ЛВ № 005354 від 23.03.1999 року
реєстраційний №1606 розташована на
території Пустомитівіської міської
ради за межами населених пунктів» .

За таких обставин має місце неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи
і, як наслідок, порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. Так,
враховуючи наведені вище обставини
справи, до спірних правовідносин слід
застосувати наступні положення
законодавства.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що орган державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі статтею 12 Земельного кодексу
України від 25.10.2001 року № 2768-III (далі - ЗК)
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема, розпорядження
землями територіальних громад, а також
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Стаття 83 ЗК передбачає вичерпний
перелік об'єктів, що перебувають у
комунальній власності:

а) усі землі в межах населених пунктів,
крім земельних ділянок приватної та
державної власності;

б) земельні ділянки, на яких
розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна комунальної
власності незалежно від місця їх
розташування.

Стаття 122 ЗК передбачає, що сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб.

Спірна ділянка згідно ст. 22 ЗК
відноситься до земель сільського
господарського призначення.

Відповідно до статті 83 ЗК у державній
власності перебувають усі землі
України, крім земель комунальної та
приватної власності, а згідно ч. 4 ст. 122
ЗК центральний орган виконавчої влади
з питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Отже, за змістом зазначених норм права,
сільські, селищні та міські ради мають
право розпоряджатися землями
територіальних громад виключно в межах
населених пунктів. Оскільки земельна
ділянка, що знаходиться в користуванні
ОСОБА_3 на підставі Державного акту на
право постійного користування III ЛВ №
005354 від 23.03.1999 року розташована на
території Пустомитівіської міської
ради за межами населених пунктів, то
розпорядження вказаною ділянкою,
зокрема передача її у власність
громадян, не входить до компетенції
Пустомитівіської міської ради.
Вирішення даного питання згідно
законодавства належить до компетенції
Державного агентства земельних
ресурсів України та його
територіальних органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України, суд
першої інстанції, встановивши, що з
адміністративним позовом звернулася
не та особа, якій належить право вимоги,
або не до тієї особи, яка повинна
відповідати за адміністративним
позовом, може за згодою позивача
допустити заміну первинного позивача
або відповідача належним позивачем або
відповідачем, якщо це не потягне за
собою зміни підсудності
адміністративної справи.

Таким чином, в ході апеляційного
розгляду справи встановлено, що
позовні вимоги пред'явлено до
неналежного відповідача і суд
апеляційної інстанції позбавлений
можливості залучити до участі у справі
належного відповідача.

Крім того, суд першої інстанції не мав
права приймати рішення про надання у
власність земельної ділянки, а лише
зобов'язати відповідний орган
розглянути дане питання у порядку,
визначеному законом. Тобто, суд першої
інстанції при прийнятті оскаржуваної
постанови невірно обрав спосіб захисту
прав позивача та порушив норми
процесуального права.

Враховуючи докази у справі в їх
сукупності, дослідивши усі обставини
справи, колегія суддів приходить до
висновку про те, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини,
що мають значення для справи, прийняв
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до ст.202 КАС України є
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нової.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Пустомитівської
міської ради задовольнити.

Постанову Пустомитівського районного
суду Львівської області від 25.07.2014 року
у справі № 450/2159/14-а скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення. На постанову
може бути подано касаційну скаргу
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська