Справа № 0907/2а-12919/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 р.
Справа № 68763/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 12
вересня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2011 року Івано-Франківським
міським судом Івано-Франківської
області зареєстровано позовну заяву
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області про
визнання неправомірним перерахунку
пенсії позивача, здійсненого
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області 01 серпня 2011
року; зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області з 01 серпня 2011 року здійснити
перерахунок та виплату пенсії позивачу
відповідно до ст.ст. 50, 54, ч. 3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
встановивши розмір основної пенсії - 8
мінімальних пенсій за віком та розмір
додаткової пенсії - 75% мінімальної
пенсії за віком, із врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», якою встановлено розмір
мінімальної пенсії за віком.

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що відповідач зобов'язаний
нараховувати та виплачувати позивачу
основну та додаткову пенсію у розмірах,
передбачених ст.ст. 50, 54, Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 12 вересня 2011 року в
задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
позивач з 01 серпня 2011 року мав право на
перерахунок пенсії і такий перерахунок
пенсії був проведений йому
відповідачем.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - ОСОБА_1, подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що рішення суду першої
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального права.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України, вважає можливим
проведення розгляду справи за їхньої
відсутності, в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії,
йому встановлено ІІ групу інвалідності
у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з
аварією на Чорнобильській АЕС, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 23 липня 1996 року.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в м.
Івано-Франківську та отримує державну
і додаткову пенсії, передбачені ст.ст. 54
та 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до частини 4 статті 54 цього
Закону, якою визначено підстави та
умови призначення державних пенсій
особам, віднесеним до категорії 1, та у
зв'язку із втратою годувальника, у всіх
випадках розміри пенсій для інвалідів
ІІ групи, щодо яких установлено зв'язок
із Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчими восьми мінімальних
пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам ІІ групи - у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
виплата якої відповідно до ст.53 Закону
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Пунктом 7 Закону України від 14 червня 2011
року «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», який набрав чинності 19
червня 2011 року, Прикінцеві положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» доповнено пунктом 4,
яким встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та
частини третьої статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» застосовуються в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведених положень закону
слідує, що визначення порядку та
розмірів виплат зазначеним категоріям
громадян делеговано Кабінету
Міністрів України.

Оскільки під час вирішення питання
застосування однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії, що
не визнані неконституційними в
установленому порядку, підлягає
застосуванню для розвязання спорів
зазначених категорій та, яка прийнята
пізніше, при вирішенні даного спору
перевагу слід надати прийнятим пізніше
нормам Закону України від 14 червня 2011
року «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік».

На виконання вимог пункту 7 частини 1
Закону України від 14 червня 2011 року
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», який набрав чинності 19 червня 2011
року, Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», Кабінетом Міністрів України
06 липня 2011 року прийнято постанову № 745
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності 23 липня 2011 року.

Пунктом 1 зазначеної постанови
установлено, що особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоровю, відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплачується у таких
розмірах до прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність: 1) тим, що
належать до категорії 1: інвалідам І
групи 30 відсотків; інвалідам ІІ групи 20
відсотків; інвалідам ІІІ групи,
дітям-інвалідам, а також тим, що
страждають внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу, - 15
відсотків; 2) тим, що належать до
категорії 2, - 15 відсотків; 3) тим, що
належать до категорії 3, - 10 відсотків; 4)
тим, що належать до категорії 4, - 5
відсотків.

Позивач, як інвалід ІІ групи,
відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України № 745 від 06
липня 2011 року «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету»,
має право на додаткову пенсію в розмірі
20 відсотків до прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
встановленого в розмірі 911 гривень з 01
квітня 2011 року статтею 21 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», що становить 182,20 грн.

Також відповідно до пункту 3 ч.3 цієї
постанови позивач має право на пенсію
для інвалідів, щодо яких встановлено
причинний звязок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, розмір
якої не може бути нижчим 655,00 гривень.

Отже, з 01 серпня 2011 року позивач мав
право на перерахунок пенсії з
урахуванням вищенаведених норм
чинного законодавства, і такий
перерахунок пенсії був проведений йому
відповідачем.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для відмови в
задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись, ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 12
вересня 2011 року в справі № 2а-12919/11 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей