Справа № 815/8299/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8299/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бутенко А. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Загоруйко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу комунального підприємства
«Одесміськелектротранс» на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 10 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом комунального
підприємства «Одесміськелектротранс»
до Одеського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
визнання протиправним та скасування
рішення №189 від 15.11.2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року КП
«Одесміськелектротранс» звернулось з
вищевказаним адміністративним
позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що рішення №189 від 15.11.2013
року підлягає скасуванню, як таке, що не
відповідає чинному законодавству,
оскільки прийнято на підставі невірних
висновків, до яких прийшов відповідач.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2014
року адміністративний позов було
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
рішення №189 від 15.11.2013 року в частині
застосування фінансових санкцій на
суму 6904 (шість тисяч дев'ятсот чотири)
гривні 80 копійок.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду КП «Одесміськелектротранс»
подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
процесуального права, у зв'язку з чим
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою адміністративний
позов задовольнити повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з наказом від 19.09.2013 р. № 100-ос та
направленням від 14.10.2013 р. № 262 головним
спеціалістом контрольно-ревізійного
відділу Михайлецьким Д.М. була
проведена планова вибіркова
документальна перевірка на КП
«Одесміськелектротранс» по коштах
Фонду за період з 01 жовтня 2012 року по 30
вересня 2013 року.

Перевірка проводилась з 15 жовтня по 23
жовтня 2013 р. та 29 жовтня 2013 р. За
результатами проведеної перевірки
складений Акт № 206, розглянувши
висновки якого, відповідачем 15.11.2013
року прийнято рішення №189 про
повернення неправомірно витрачених
коштів та застосування штрафу за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на загальну суму
95 934,27 грн.

Також встановлено, що у відповіді від
15.11.2013 р. № 01-14-2901 на заперечення від КП
«Одесміськелектротранс» від 04.11.2013 р. №
019/2-1956 про прийняття до заліку вартості
13-ти путівок, відповідач зазначив, що
Медико-санітарна частина (надалі - МСЧ)
КП «Одесміськелектротранс» видавала
застрахованим особам путівки на
санаторно-курортне лікування, що
сплачуються за рахунок коштів Фонду
соціального страхування на підставі
довідок форми № 070/о, які є документом
суворої звітності у період відсутності
ліцензії, що є порушенням Закону
України від 01.06.2000 року № 1775-III та п.4.1
Порядку отримання застрахованими
особами і членами їх сімей
санаторно-курортного лікування, що
сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування,
затвердженого Постановою правління
Фонду від 25.02.2009 року №12. Отже, у
випадках звернення застрахованих осіб
в період відсутності ліцензії за
отриманням довідок форми № 070/о, їх
необхідно було направляти до інших
ліцензованих медичних закладів.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд апеляційної
інстанції.

За змістом ч.1 ст.9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
Фонд соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Фонд) є органом, який здійснює
керівництво та управління
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
провадить акумуляцію страхових
внесків та інших коштів, призначених
для фінансування матеріального
забезпечення та соціальних послуг,
види яких передбачені статтею 34 цього
Закону, та забезпечує їх надання, а
також здійснює контроль за
використанням цих коштів. Фонд
належить до цільових позабюджетних
страхових фондів.

На підставі ч. 1 ст. 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
встановлено, що фінансування
страхувальників-роботодавців для
надання матеріального забезпечення
найманим працівникам здійснюється
районними, міжрайонними, міськими
виконавчими дирекціями відділень
Фонду в порядку, встановленому
правлінням Фонду.

За правилами ст. 47 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" для
забезпечення відновлення здоров'я
застрахована особа має право на
отримання санаторно-курортного
лікування в порядку і на умовах,
визначених правлінням Фонду. Надання
послуг застрахованим особам,
пов'язаних із санаторно-курортним
лікуванням, здійснюється за наявності
медичних показань.

Щодо путівок для лікування дитини та
дорослого слід зазначити наступне.

Відповідно до 4.7 Порядку отримання
застрахованими особами і членами їх
сімей санаторно-курортного лікування,
що сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженого
постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 25 лютого 2009
року №12, встановлено, що комісією із
соціального страхування приймається
рішення про виділення путівки одному
із застрахованих батьків (матері або
батькові) для лікування дитини та
дорослого за наявності медичних
показань на санаторно-курортне
лікування на підставі заяви
застрахованої особи та медичних
довідок для дорослого та дитини.

На підставі рішенням комісії із
соціального страхування підприємства
ОСОБА_4 та її сину ОСОБА_5 було надано
путівку для дитини та дорослого до
санаторію «Зорі України». Цю путівку
виділено на підставі лише медичної
довідки за формою №070/о від 15 листопада
2012 року, яку видано ОСОБА_5, оскільки, на
думку члена комісії, медична довідка
для супровідника не потрібна.

Проте з цим не можна погодитись,
оскільки путівку для лікування дитини
та дорослого, яку було виділено ОСОБА_4
та її сину ОСОБА_5, надано за
відсутності медичної довідки для
дорослого, тобто всупереч
встановленого порядку отримання
санаторно-курортного лікування.

За правилами пункту 6.2 Порядку
отримання застрахованими особами і
членами їх сімей санаторно-курортного
лікування, що сплачується за рахунок
коштів Фонду, сума витрат Фонду за
путівки, що видані з порушенням цього
Порядку, у тому числі не використані, не
приймається до заліку та
відшкодовується за рахунок
страхувальника.

Отже, рішення Відповідача в частині
повернення коштів Фонду за надану
ОСОБА_4 путівку для лікування дитини та
дорослого у розмірі 8.175,30 гривень та
нарахування на цю суму фінансових
санкцій в розмірі 4.087,65 гривень (усього
12.262,95 гривень) є законним і
обґрунтованим.

Щодо путівок за медичними довідками
підприємства варто відзначити таке.

За змістом пункту 4.1 Порядку отримання
застрахованими особами і членами їх
сімей санаторно-курортного лікування,
що сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженого
постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 25 лютого 2009
року №12, рішення про виділення путівки
застрахованій особі приймає комісія із
соціального страхування підприємства,
на підставі особистої заяви та довідки
для одержання путівки (форма №070/о,
затверджена наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 27 грудня
1999 року №302).

Інструкцією щодо заповнення форми
первинної облікової документації №070/о
"Довідка для одержання путівки на
санаторно-курортне лікування",
затвердженою наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 14 лютого
2012 року №110 «Про затвердження форм
первинної облікової документації та
інструкцій щодо їх заповнення, що
використовуються у закладах охорони
здоров'я незалежно від форми власності
та підпорядкування», встановлено, що
форма №070/о надається всіма закладами
охорони здоров'я (пункт 3).

У п. 3. зазначеної інструкції вказано, що
форма № 070/о надається всіма закладами
охорони здоров'я на підставі рішення
санаторно-курортної відбіркової
комісії або лікарсько-консультаційної
комісії (далі - ЖК) для одержання
путівки на санаторно-курортне
лікування або оздоровлення до
санаторію-профілакторію.

На підставі статті 3 Основ
законодавства України про охорону
здоров'я у всіх актах законодавства про
охорону здоров'я під закладом охорони
здоров'я розуміється юридична особа
будь-якої форми власності та
організаційно-правової форми або її
відокремлений підрозділ, основним
завданням яких є забезпечення
медичного обслуговування населення на
основі відповідної ліцензії та
професійної діяльності медичних
працівників.

В ході судового розгляду встановлено,
що працівники підприємства, а саме:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, одержали путівки на
підставі медичних довідок, які було
видано Медично-санітарною частиною
«Одесміськелектротранс» в період з 14
березня по 13 червня 2013 року.

Слід зазначити, що Медично-санітарна
частина «Одесміськелектротранс» є
відокремленим підрозділом
підприємства що забезпечує медичне
обслуговування на основі ліцензії, яка
надається підприємству. Підприємство
мало ліцензію на медичну практику,
строк дії якої закінчився 13 березня 2013
року, а нову ліцензію було одержано
лише 20 червня 2013 року.

Таким чином, в період з 14 березня по 19
червня 2013 року підприємство не мало
ліцензії на медичну практику та його
медично-санітарна частина не
відповідала у цей період вимогам,
встановленим законом для закладів
охорони здоров'я. Відповідно, вона не
могла надавати медичні довідки за
формою №070/о, у зв'язку з чим складені у
цей період документи на бланку за
формою №070/о не могли бути підставою
для надання путівки на
санаторно-курортне лікування.

Згідно пункту 6.2 Порядку отримання
застрахованими особами і членами їх
сімей санаторно-курортного лікування,
що сплачується за рахунок коштів Фонду,
сума витрат Фонду за путівки, що видані
з порушенням цього Порядку, у тому
числі не використані, не приймається до
заліку та відшкодовується за рахунок
страхувальника.

Отже, рішення відповідача в частині
повернення коштів Фонду за путівки, які
було надано за медичними довідками в
період відсутності ліцензії (на
підставі довідок за формою №070/о), в
розмірі 49224 гривні та нарахування на цю
суму фінансових санкцій в розмірі 24612
гривень (всього 73.836 гривень) є законним
і обґрунтованим та в задоволені позову
у цієї частині вимог суд відмовляє.

Щодо застрахованої особи ОСОБА_15,
відповідач визнав, що путівку також
було надано на підставі медичної
довідки, проте медичну довідку було
видано не відповідачем, а Центром
первинної медико-санітарної допомоги
№18. У зв'язку з цим рішення відповідача
в частині повернення коштів Фонду за
путівку ОСОБА_15 у розмірі 4.603,20 гривні
та нарахування на цю суму фінансових
санкцій в розмірі 2.301,60 гривня (всього
6.904,8 гривні) є неправомірним.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги
комунального підприємства
«Одесміськелектротранс» є частково
обґрунтованими та підлягають
частковому задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Одесміськелектротранс»
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 10 лютого 2014 року у справі №
815/8299/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складення ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Дата складення та підписання рішення в
повному обсязі - 27 жовтня 2014 року.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян