Справа № 813/3797/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/3797/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
від відповідача Лилик
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
«ВЕЕМ» про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити дії Державну
податкову інспекцію у Шевченківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області.
Суть справи.
До Львівського окружного
адміністративного суду звернулося
Приватне підприємство «ВЕЕМ» (далі -
позивач, ПП «ВЕЕМ») до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (далі - відповідач,
ДПІ у Шевченківському районі м. Львова),
в якому, з врахуванням заяви про
уточнення позовних вимог /Т.ІІ, а.с.27-28/,
- визнати протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області щодо коригування
показників податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість на підставі акту №
25/22-10/20816413 від 07.02.2014 року;
- зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Шевченківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
відновити показники податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість в
Інформаційній системі "Податковий
блок", зокрема, в автоматизованій
інформаційній системі "Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України" з питань
господарських взаємовідносин з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
жовтень-листопад 2012 року, з Товариством
з обмеженою відповідальністю "Нові
лютий-липень 2012 року, з Товариством з
обмеженою відповідальністю "А-Знак"
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилається на
те, що за результатами проведеної
відповідачем перевірки, без прийняття
податкових повідомлень-рішень, внесено
на підставі акта перевірки до
системного продукту АІС «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» коригування
задекларованих позивачем сум
податкового кредиту з податку на
додану вартість та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість. Оскільки висновки
відповідача викладені в акті перевірки
є необґрунтованими, безпідставними та
такими що не відповідають фактичним
обставинам справи, позаяк господарська
діяльність з контрагентами позивача
товариством з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Адена», товариством з обмеженою
відповідальністю «Нові технології
ТПВ», товариством з обмеженою
відповідальністю «А-знак»
підтверджуються усією необхідною
первинною документацією, оформленою
належним чином, то дії відповідача, що
полягають у самостійному коригуванні
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податкового кредиту
з податку на додану вартість, є
протиправними. Фактично, в основу
перевірок покладено акти перевірок
інших ДПІ щодо неможливості проведення
зустрічних звірок з переліченими
постачальниками робіт, товарів, послуг
якими встановлено нікчемність усіх
правочинів з даними суб'єктами
господарювання за певні періоди.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві та заяві про уточнення
позовних вимог, просив позов
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив
повністю з підстав, викладених у
письмових запереченнях /Т.І а.с.51-56/.
Зазначив, що на підставі наказу та
направлення на проведення перевірки
здійснено вихід за юридичною,
фактичною адресою позивача, в ході
якого встановлено відсутність
посадових осіб ПП «ВЕЕМ» за
місцезнаходженням та складено акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП «ВЕЕМ» з питань
правомірності формування сум
податкового зобов'язання та
податкового кредиту з податку на
додану вартість та їх подальший вплив
на правильність формування доходів та
витрат по взаєморозрахунках з
контрагентами. Перевіркою встановлено
завищення податкових зобов'язань та
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість по
безтоварних операціях, про що внесено
відомості до системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.
Вважає, що отримані результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ, відповідно до
Методичних рекомендацій, підлягають
перевірці органами ДПС на місцях. Тому,
наявна в системі інформація не
підлягає перевірці в суді, оскільки її
наявність не створює для платника
податків будь-яких юридичних
наслідків, не змінює прав та обов'язків,
не призводить до коригування
(збільшення) податкових зобов'язань
платників податків. Просив у
задоволенні адміністративного позову
Суд заслухав пояснення представників
сторін, з'ясував обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги і
заперечення та ті, які мають інше
значення для вирішення справи, повно,
всебічно та об'єктивно дослідив докази
у справі, та -
На підставі наказу № 65 від 29.01.2014 року
та направлення № 50 від 29.01.2014 року на
проведення перевірки /Т.І а.с.95-96/
працівниками ДПІ у Шевченківському
районі м. Львова здійснено вихід за
юридичною, фактичною адресою, в ході
якого встановлено відсутність
посадових осіб ПП «ВЕЕМ» за
місцезнаходженням та складено акт №
25/22-10/20816413 від 07.02.2014 року «Про
неможливість проведення зустрічної
правомірності формування сум
податкового зобов'язання та
податкового кредиту з податку на
додану вартість та їх подальший вплив
на правильність формування доходів та
витрат по взаєморозрахунках з ТОВ
2012 року, вересень-грудень 2013 року, ТОВ
«Будівельна компанія «Адена» () за жовтень 2012 року, листопад 2012
року, «ТОВ «Нові технології ТПВ»
року та вересень 2012 року» /Т.ІІ а.с.34-56/.
В акті зафіксовано порушення вимог п.
185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188
Податкового кодексу України внаслідок
чого завищено податкові зобов'язання з
податку на додану вартість по
безтоварних операціях на загальну суму
ПДВ 248867,82 грн., в тому числі по періодах:
Отже, в порушення п. 198.1 п. 198.2, п. 198.3, п.
198.6 ст. 198 Податкового кодексу України
податковий кредит по безтоварних
операціях за 2012 рік на загальну суму
248867,82 грн., в тому числі по періодах:
В порушення вимог п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14,
п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2756-VI, ПП «ВЕЕМ»
завищено витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування за 2012
рік на суму 1244399,10 грн.
В порушення п. 1, п. 2 ст. 215, ст. 203, ст. 216,
ст.. 228 Цивільного кодексу України,
п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п.п.135.4.1 п. 135.4 ст. 135, п.
137.1 ст. 137 Податкового кодексу України
завищено доходи, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування за 2012
рік на суму 1244399,10 грн. /Т.ІІ а.с.55-56/
Таких висновків відповідач дійшов
- інформацію комп'ютерних баз даних та
автоматизованих інформаційних систем
державної податкової служби,
відповідно до яких встановлено, що за
період, який підлягав перевірці ПП
"ВЕЕМ" безпідставно включено до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість по контрагентах: ТОВ
"Нові технології ТПВ", ТОВ "А-знак", ТОВ
"Будівельна компанія "Адена";
- акті про неможливість проведення
зустрічної перевірки ТОВ "Нові
підтвердження господарських відносин
за січень, лютий, березень, квітень,
серпень, вересень 2012 року №
771/26-55-22-2/35921869 від 12.08.2013 року /Т.І а.с.57-63/;
- акт ДПІ у Печерському районі м. Києва
стосовно "ТОВ "Нові технології ТПВ" №
4723/22-1/35921869 /Т.ІІ а.с.43/;
- акт про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "А-знак" () щодо підтвердження господарських
відносин з ТОВ "Нові технології ТПВ"
період з 01.08.2012 року по 30.09.2012 року №
877/26-55-22-07/37193050 від 22.08.2013 року (Т.І
- акт про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Будівельна
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.10.2012 року по
28.02.2013 року № 1264/22.3/37634172 від 04.04.2013 року
- акт про неможливість проведення
перевірки контрагента ТОВ "А-знак"
господарських відносин із платниками
податків № 467/22-3/37193050 від 01.02.2013 року /Т.І
В ході аналізу податкової звітності
даних підприємств відсутня будь-яка
інформація про наявні складські
приміщення, наявність автомобільного
чи іншого транспорту, а також
устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємств.
Також, встановлено, що на ПП "ВЕЕМ" не
зареєстровано нерухомість, земельні
ділянки та автотранспорт; не
встановлено факт отримання товарів
(послуг) ПП "ВЕЕМ" від ТОВ "БК "Адена", ТОВ
"Нові технології ТПВ" та ТОВ "А-знак" у
зв'язку з відсутністю (не наданням) до
перевірки договорів про господарську
діяльність, актів приймання-передачі
товару, довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів, а також інших
первинних документів.
Складений за результатами перевірки
акт відповідачем внесено до
програмного продукту АІС «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» та проведено
відповідні коригування задекларованих
позивачем сум податкового кредиту з
податку на додану вартість та
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, а саме зменшено суми
податкового кредиту та податкових
зобов'язань, які ПП "ВЕЕМ" задекларувало
за рахунок податкових накладних
виписаних: ТОВ "А-знак" на загальну суму
загальну суму 190603,76 грн. /Т.І а.с.64-82/
Не погодившись з висновками
відповідача зафіксованими в акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП "ВЕЕМ" та з діями щодо
самостійного коригування
задекларованих позивачем сум
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, позивач звернувся з позовом
до суду.
Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів згідно з ч. 2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.
Юрисдикція адміністративних судів
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.
Згідно з п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу
України (далі ПК України), відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.
Відповідно до ст. 20.1.1 ПК України
відповідачу надано право запрошувати
платників податків або їх
представників для перевірки
правильності нарахування та
своєчасності сплати податків та
зборів, дотримання вимог іншого
законодавства, здійснення контролю за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Письмові
повідомлення про такі запрошення
надсилаються в порядку, встановленому
статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж
за 10 календарних днів до дня запрошення
рекомендованими листами, в яких
зазначаються підстави запрошення, дата
і час, на які запрошується платник
податків (представник платника
Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби.
Документальною перевіркою згідно із
п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Порядком оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
Наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010 року
визначено, що акт - це службовий
документ, який підтверджує факт
проведення документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби. Акт документальної
перевірки повинен містити
систематизований виклад виявлених під
час перевірки фактів порушень норм
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
Згідно із п.5.2 Порядку, у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно: чітко викласти зміст
порушення з посиланням на конкретні
пункти і статті законодавчих актів, що
порушені платником податків, зазначити
період (місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання для
перевірки первинних та інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити перелік цих
Згідно із п.6.2 Порядку, виявлені
порушення податкового та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, відображаються у
гривнях у розрізі податків та зборів з
розбивкою за роками та податковими
періодами у межах періоду, що
перевіряється. Виявлені порушення
валютного законодавства
відображаються у розрізі
зовнішньоекономічних договорів
Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.
За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Доказами в адміністративному
судочинстві відповідно до ч.1 ст. 69 КАС
України є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
На спростування висновків відповідача
викладених в акті про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП "ВЕЕМ"
№ 25/22-10/20816413 від 07.02.2014 року позивачем
надано договори на виконання підрядних
робіт укладені між ПП "ВЕЕМ" (замовник)
та ТОВ "А-знак", ТОВ "Адена"; ТОВ "Нові
технології ТПВ" (підрядниками); акти
приймання виконаних будівельних робіт;
довідки про вартість виконаних
будівельних робіт; а також податкові
накладні виписані контрагентами на
відповідні суми /Т.І а.с.129-249; Т.ІІ а.с.1-21/.
Відповідно до підп. 14.1.178 п. 14.1. ст.14 ПК
України податков на додану вартість -
це непрямий податок, який
нараховується та сплачується
відповідно до норм розділу V ПК України.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з: постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
лізингоотримувачу/орендарю;
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; ввезення товарів на митну
територію України; вивезення товарів
за межі митної території України;
виключено; виключено; постачання
послуг з міжнародних перевезень
пасажирів і багажу та вантажів
залізничним, автомобільним, морським і
річковим та авіаційним транспортом.
Згідно з п. 186.1. ст. 186 ПК України місцем
постачання товарів є: а) фактичне
місцезнаходження товарів на момент їх
постачання (крім випадків,
передбачених у підпунктах "б" і "в" цього
пункту); б) місце, де товари перебувають
на час початку їх перевезення або
пересилання, у разі якщо товари
перевозяться або пересилаються
продавцем, покупцем чи третьою особою;
в) місце, де провадиться складання,
монтаж чи встановлення, у разі якщо
товари складаються, монтуються або
встановлюються (з випробуванням чи без
нього) продавцем або від його імені.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 ПК України).
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з Договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК
України). Якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у
подальшому такі товари/послуги
фактично використовуються в операціях,
які не є об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування
відповідно до цього розділу (за
винятком випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1
статті 196 цього Кодексу), чи основні
фонди переводяться до складу
невиробничих фондів або встановлено
факти недостачі (крадіжки), то з метою
оподаткування такі товари/послуги,
основні фонди вважаються проданими за
їх звичайною ціною у податковому
періоді, на який припадає таке
використання або переведення, але не
нижче ціни їх придбання (виготовлення,
будівництва, спорудження), у тому
випадку, якщо платник податку
скористався правом на податковий
кредит за цими товарами/послугами. (п.
198.5 ст. 198 ПК України). Датою
використання товарів/послуг
вважається дата визнання витрат
відповідно до розділу ІІІ цього
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
Відтак, необхідною умовою для
віднесення платником податку на додану
вартість до податкового кредиту
звітного періоду сум податку на додану
вартість, включених в ціну придбаних
товарів (послуг), є факт придбання таких
товарів (послуг) з метою їх
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності такої особи - платника.
На виконання вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України
платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам
контролюючих органів у повному обсязі
всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.
При цьому великий платник податків
зобов'язаний також надати в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб копії документів з
обліку доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних із визначенням
об'єктів оподаткування (податкових
зобов'язань), первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням та
сплатою податків і зборів (якщо такі
документи створюються ним в
електронній формі), не пізніше робочого
дня, наступного за днем початку
документальної виїзної планової,
позапланової перевірки,
документальної невиїзної перевірки.
Для платників податків, які відповідно
до цього пункту зобов'язані надавати
інформацію в електронній формі,
загальний формат та порядок подачі
такої інформації визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику. У
разі невстановлення електронного
формату та порядку надання такої
інформації платник податків
звільняється від обов'язку подання її в
Для проведення електронної перевірки
платник податків забезпечує подання до
контролюючого органу в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб документів, які
відповідно до цього Кодексу пов'язані з
обчисленням та сплатою податків і
зборів(якщо такі документи створюються
таким платником податків в електронній
формі та зберігаються на машинних
носіях інформації). Загальний формат та
порядок подання такої інформації
встановлюються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.
Слід зазначити, що при проведенні
перевірок посадові особи
контролюючого органу мають право
отримувати у платників податків
належним чином завірені копії
первинних фінансово-господарських,
бухгалтерських та інших документів, що
свідчать про приховування (заниження)
об'єктів оподаткування, несплату
податків, зборів, платежів, порушення
вимог іншого законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
контролюючі органи (п. 85.4. ст. 85 ПК
Виходячи з вимог Закону України від
16.07.1999 р. № 996-ХIV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» (далі - Закон № 966-ХІV)
обґрунтування відображення
господарських операцій в податковому
обліку здійснюється на підставі даних
бухгалтерського обліку.
У ст. 2 Закону № 966-ХІV визначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності (далі -
підприємства), які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 Закону №
966-ХІV, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.
Також, наказом ДПА України від 29.03.2003 р.
№ 143 «Про затвердження форми
декларації з податку на прибуток
підприємства та порядку її складання»,
передбачено, що дані, наведені в
декларації, повинні підтверджуватись
первинними документами обліку та
відповідати податковому обліку
Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена підп. 1.2 п. 1, підп.
2.1 п. 2 Положення про документальне
збереження записів у бухгалтерському
обліку, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України № 88 від
24.05.1995 р. та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
за № 168/704.
Згідно з підп. 1.2 п. 1 вказаного
Положення, господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог цього
Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення (підп. 2.1 п. 2 Положення).
Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону № 966-ХІV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (п.
2 ст. 9 Закону № 966-ХІV).
Частиною 5 ст. 8 Закону № 966-ХІV
передбачено, що підприємство
самостійно визначає облікову політику;
обирає форму бухгалтерського обліку як
певну систему регістрів обліку,
порядку і способу реєстрації та
узагальнення інформації в них з
додержанням єдиних засад, встановленим
цим Законом, та з урахуванням
особливостей своєї діяльності і
технології обробки облікових даних;
розробляє систему і форму
внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку, звітності і
контролю господарських операцій,
визначає права Податкова накладна,
згідно з п. 201.6. ст. 206 ПК України, є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.7. та п. 201.10 ст. 201 ПК
України податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Беручи до уваги наведені вище норми
закону, необхідною умовою для
віднесення платником ПДВ до
податкового кредиту звітного періоду
сум ПДВ, включених в ціну придбаних
товарів (послуг), є факт придбання таких
товарів (послуг) з метою їх
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності такої особи - платника.
Закон не ставить у залежність
необхідність попередньої сплати ПДВ до
бюджету кінцевим споживачем чи
первісним постачальником як умову для
формування податкового кредиту
платника податку. Аналіз господарської
діяльності платника податку повинен
здійснюватися на підставі даних його
податкового, бухгалтерського обліку та
відповідності їх економічному
З урахуванням вищенаведеного та
встановлених фактичних обставин
справи, твердження відповідача щодо
недоведеності господарських операцій
позивача з ТОВ "Нові технології ТПВ",
ТОВ "А-знак", ТОВ "Будівельна компанія
"Адена" щодо придбання товарів і послуг,
якщо витрати на їх придбання
підтверджені первинними документами,
договори не визнані у встановленому
законом порядку недійсними і немає
інших відомостей, які б свідчили про
завищення позивачем в цьому випадку
податкового кредиту, є безпідставними.
Висновки акта перевірки щодо завищення
позивачем податкового кредиту не
ґрунтуються на нормах закону та не
містять посилань на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що б підтверджували наявність факту
порушення податкового законодавства
Згідно п. 198.3.ст.198 Податкового Кодексу
України , податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
Судом на підставі зібраних у справі
доказів встановлено дійсність
господарських операція позивача з ТОВ
"Нові технології ТПВ", ТОВ "А-знак", ТОВ
"Будівельна компанія "Адена".
Отримані позивачем від контрагентів
податкові накладні містять всі
необхідні реквізити вказані у п. 201.1 ст.
Податковим кодексом України
передбачено лише один випадок
невключення до складу податкового
кредиту витрат по сплаті податку -
відсутність податкової накладної.
Судом встановлено та знайшло своє
підтвердження в матеріалах справи, між
позивачем та ТОВ "Нові технології ТПВ",
ТОВ "А-знак", ТОВ "Будівельна компанія
"Адена" укладено господарські договори,
факт виконання яких підтверджується
належними та допустимими доказами,
відтак позивач правомірно відобразив
податкові накладні у податковому
обліку і правомірно сформував
Відповідно до ст. 63 ПК України, облік
платників податків ведеться з метою
створення умов для здійснення
контролюючими органами контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю і повнотою сплати
податків, нарахованих фінансових
санкцій, дотримання податкового та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.
Взяттю на облік або реєстрації в
органах державної податкової служби
підлягають всі платники податків.
Взяття на облік в органах державної
податкової служби юридичних осіб, їх
відокремлених підрозділів, а також
самозайнятих осіб здійснюється
незалежно від наявності обов'язку щодо
сплати того або іншого податку та
Податковому органу відповідно до ст. 66
ПК України надано право вносити зміни
до облікових даних платника податків
на підставі інформації органів
державної реєстрації; інформації
банків та інших фінансових установ про
відкриття (закриття) рахунків
платників податків; документально
підтвердженої інформації, що надається
платниками податків; інформації
суб'єктів інформаційного обміну,
уповноважених вчиняти будь-які
реєстраційні дії стосовно платника
податків; рішення суду, що набрало
законної сили; даних перевірок
Внесення змін до облікових даних
платників податків здійснюється у
порядку, встановленому центральним
органом державної податкової служби.
Згідно зі ст. 63.3 ПК України з метою
проведення податкового контролю
платники податків підлягають
реєстрації або взяттю на облік в
органах державної податкової служби за
місцезнаходженням юридичних осіб,
відокремлених підрозділів юридичних
осіб, місцем проживання особи (основне
місце обліку), а також за місцем
розташування (реєстрації) підрозділів,
рухомого та нерухомого майна, об'єктів
оподаткування або об'єктів, які
пов'язані з оподаткуванням або через
які провадиться діяльність (неосновне
місце обліку). Об'єктами оподаткування
і об'єктами, пов'язаними з
оподаткуванням, є майно та дії, у
зв'язку з якими у платника податків
виникають обов'язки щодо сплати
податків та зборів. Такі об'єкти за
кожним видом податку та збору
визначаються згідно з відповідним
розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов'язаний стати на
облік у відповідних органах державної
податкової служби за основним та
неосновним місцем обліку, повідомляти
про всі об'єкти оподаткування і об'єкти,
пов'язані з оподаткуванням, органи
державної податкової служби за
місцезнаходженням таких об'єктів у
порядку, встановленому центральним
органом державної податкової служби.
Згідно п.п. 183.1., 183.12, 183.15 ст. 183 ПК України
будь-яка особа, що підлягає
обов'язковій реєстрації чи прийняла
рішення про добровільну реєстрацію як
платника податку, подає, до органу
державної податкової служби за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
реєстраційну заяву. Центральний орган
державної податкової служби веде
реєстр платників податку, в якому
міститься інформація про осіб,
зареєстрованих як платники податку. У
разі зміни платником податку
місцезнаходження (місця проживання)
або його переведення на обслуговування
до іншого органу державної податкової
служби зняття такого платника з обліку
в одному органі державної податкової
служби і взяття на облік в іншому
здійснюється в порядку, встановленому
центральним органом державної
податкової служби.

Системний аналіз вказаних норм ПК
України дозволяє дійти висновку про
право відповідача вносити зміни в
облікові дані платника, однак, лише в
ті, що не пов'язані із зміною
податкового навантаження чи
податкового кредиту, оскільки такі
зміни за собою несуть податкові
зобов'язання, які визначені п.п. 14.1.156 п.
14.1 ст. 14. ПК України.

Водночас згідно з п.14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податкове зобов'язання - сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Податкові зобов'язання визначаються
платником податків на підставі поданих
декларацій самостійно чи визначаються
контролюючим органом.

Відповідно до п.п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податкове
повідомлення-рішення - письмове
повідомлення контролюючого органу
(рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Згідно п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України,
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
(митних) деклараціях, уточнюючих
розрахунках.

Крім того, відповідно до п. 4.6 наказу ДПА
України від 24.05.2011 року № 306 «Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо взаємодії між підрозділами
органів державної податкової служби
України при організації та проведенні
перевірок достовірності нарахування
сум бюджетного відшкодування податку
на додану вартість (від'ємного значення
податку на додану вартість)» у разі
якщо згідно з пунктом 54.3 статті 54
Податкового кодексу контролюючий
орган самостійно визначає суму
грошових зобов'язань платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення про розрахунок
або перерахунок грошових зобов'язань,
зроблений за результатами перевірки,
за формою «Р» згідно з додатком 2 до
наказу № 985.

Одночасно, згідно п.п. 6.1 п. 6 (Облік
результатів перевірок) вказаного
наказу підрозділи обліку та звітності
органів державної податкової служби у
день надходження інформації, вказаної
у пунктах 3.11, розділу 3 (на підтверджену
до відшкодування суму ПДВ) та пункті 4.8
розділу 4 (на суму бюджетного
відшкодування ПДВ, щодо нарахування
якої на дату формування довідки не
виявлено фактів порушень
законодавства) цих Методичних
рекомендацій, здійснюють відповідні
облікові операції в картках особових
рахунків платників ПДВ.

Отже, зміни в облікові дані операцій по
ПДВ здійснюються лише на підставі
податкових повідомлень-рішень чи на
підставі довідок, складених за
результатами перевірок, коли
контролюючим органом не виявлено
фактів порушень платником податків
законодавства України.

Відтак внесення змін до облікових
карток платника податків, що не
пов'язані із зміною податкового
навантаження (тобто, податкової
звітності, розшифровки результатів
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України) з податку на додану
вартість, можливе лише на підставі або
самостійно поданої декларації
платника податку на додану вартість
або прийнятого контролюючим органом
податкового повідомлення-рішення
після закінчення строків його
узгодження.

У матеріалах справи відсутні винесені
на підставі складеного за результатами
перевірки акта податкові-повідомлення
рішення про визначення позивачеві сум
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість.

Наказом ДПА України від 18.04.2008 року № 266
Про організацію взаємодії органів
державної податкової служби при
опрацюванні розшифровок податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України затверджено Порядок взаємодії
органів державної податкової служби
при опрацюванні розшифровок
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
контрагентів. Згідно п.1.3 розділу 1
зазначеного Порядку, для його
реалізації створені відповідні
програмні продукти, у тому числі
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України», яка
формується на підставі подання
платниками податку на додану вартість
розшифровок податкового кредиту та
податкових зобов'язань у розрізі
контрагентів. Пунктом 2.8 Наказу № 266
встановлено, що працівники органу
державної податкової служби несуть
відповідальність за відповідність
інформації у базах податкової
звітності даним податкових документів,
наданих платником ПДВ.

В силу ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні документи та матеріали,
які можуть бути використані як докази у
справі. Якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Відповідач доводи позивача щодо
анулювання показників відповідної
податкової звітності позивача з
податку на додану вартість не
спростував та правомірність своїх дій
суду не довів, тому позовні вимоги
відновити в електронній базі даних
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
суми податкового кредиту та податкових
зобов'язань, які ПП «ВЕЕМ»
задекларувало за рахунок податкових
накладних, виписаних ТОВ "Нові
технології ТПВ", ТОВ "А-знак", ТОВ
"Будівельна компанія "Адена", судом
визнаються обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Обставини справи свідчать, що вказані
положення відповідачем не дотримані,
що зумовило необхідність звернення
позивача за захистом порушеного права
до суду.

Правомірність дій при проведенні
перевірки та оформлення її результатів
податковим органом не доведена.

Таким чином, сукупність вищенаведених
встановлених обставин підтверджено
документально, що дає суду підстави
визнати позовні вимоги обґрунтованими,
доведеними матеріалами справи, і
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
підлягають відшкодуванню з державного
бюджету України понесені позивачем
судові витрати у виді судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 136,
138, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області щодо коригування
показників податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість на підставі акту №
25/22-10/20816413 від 07.02.2014 року.

3. Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Шевченківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
відновити показники податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість в
Інформаційній системі "Податковий
блок", зокрема, в автоматизованій
інформаційній системі "Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України" з питань
господарських взаємовідносин з
Товариством з обмеженою
відповідальністю ""Будівельна компанія
"Адена" () за
жовтень-листопад 2012 року, з Товариством
з обмеженою відповідальністю "Нові
технології ТПВ" () за
лютий-липень 2012 року, з Товариством з
обмеженою відповідальністю "А-Знак"
() за серпень-вересень 2012
року.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Приватного
підприємства «ВЕЕМ» (79058, м. Львів, пр.
Чорновола, 57; ) судовий збір
в сумі 73,08 грн.

Постанова може бути оскаржена, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано о 17.00 год. 03.11.2014 року.

Суддя
Кравців О.Р.