Справа № 823/353/14
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 823/353/14
1-й інстанції: Руденко А.В.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 11
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства «Ватутінський
хлібокомбінат» до Звенигородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Ватутінський хлібокомбінат»
звернулося до Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області та просило (з урахуванням
уточнення позовних вимог) частково
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 15.11.2013 №
та №.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги посилається на те,
що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені
податковим органом на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
посадовими особами Звенигородської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Черкаській області проведена
документальна планова виїзна
перевірка ПАТ «Ватутінський
хлібокомбінат» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 по
31.12.2012, за результатами якої складено
Акт від 30.10.2013 №106/23-12-22-016/00380669.

В ході проведення перевірки податковим
органом встановлено, що позивачем
завищено витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування, на
загальну суму 2918467 грн. за
господарськими операціями з придбання
товару (яєць курячих) у ФОП ОСОБА_3 за
період з 27.10.2011 по 12.07.2012.

Також було встановлено заниження
позивачем податкових зобов'язань за
період 01.10.2011 по 31.12.2012 на загальну суму
11178 грн. внаслідок застосування
нульової ставки ПДВ за господарськими
операціями з продажу зерна ФОП ОСОБА_4
та завищення податкового кредиту за
період з 01.10.2011 по 31.12.2012 у сумі 540607 грн.,
внаслідок віднесення до податкового
кредиту ПДВ у сумі 532024 грн. 80 коп. за
податковими накладними, виданими ФОП
ОСОБА_3 за жовтень 2011 року; за
податковою накладною ТОВ «ДП СВ
Альтера Черкаси» №29 від 11.08.2011; за
податковою накладною ТОВ
«Інвестальянс» №2 від 10.01.2012 та
завищення податкового кредиту на суму
4023 грн. внаслідок арифметичної помилки
у декларації з податку на додану
вартість за квітень 2012 року.

За висновками Акта перевірки позивачем
порушені вимоги: п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188,
п. 198.1., п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п.
199.1, п. 199.3, п. 199.4 ст. 199, п. 201.11, п. 201.15 ст. 201
ПК України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 551785 грн. та п.п. 138.2, п.п. 138.8.1, 138.8.5 п.
138.8, п.п. 138.10.2, 138.10.4, 138.10.5 п. 138.10, п. 138.12 ст.
138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток у сумі 627763
грн.

На підставі вказаного Акту
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 15.11.2013:
№, яким позивачу визначено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у сумі
627763 грн. за основним платежем та 114145
грн. за штрафними санкціями, та №,
яким позивачу визначено грошове
зобов'язання по податку на додану
вартість у сумі 551785 грн. за основним
платежем та 137947 грн. за штрафними
санкціями.

При цьому позивач оскаржує податкові
повідомлення-рішення № та №
від 15.11.2013 лише в частині донарахування
податкових зобов'язань за
господарськими операціями з ФОП ОСОБА_3
за період з 27.10.2011 по 12.07.2012.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
порушення вимог Податкового кодексу
України позивачем внаслідок
відображення у податковому обліку
господарських операцій з ФОП ОСОБА_3
відповідачем як суб'єктом владних
повноважень у відповідності до ч. 2 ст. 71
КАС України не доведено.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до п.п.134.1.1. п. 134.1. ст.131 ПК
України об'єктом оподаткування податку
на прибуток підприємств є прибуток
із джерелом походження з України та за
її межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі
статтями 135-137 цього Кодексу, на
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та
суму інших витрат звітного
податкового періоду, визначених
згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу,
з урахуванням правил, встановлених
статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу).

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового
кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо, - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (покупець за договором) та
ФОП ОСОБА_3 (продавець за договором)
були укладені договір купівлі-продажу
№11 від 20.10.2011 та договір
купівлі-продажу №7 від 05.01.2012, згідно з
якими ФОП ОСОБА_3 зобов'язався передати
у власність позивача товар (яйце
куряче) на умовах поставки
автомобільним транспортом продавця.

На виконання вказаних вище договорів
протягом періоду з 27.10.2011 по 12.07.2012 ФОП
ОСОБА_3 поставив позивачу товар (яйця
курячі) у кількості 6275120 штук на
загальну суму 3502160 грн. 80 коп., в т.ч. ПДВ
583693 грн. 27 коп.

Реальність проведення спірних
господарських операцій
підтверджується наступними
документами первинного
бухгалтерського обліку: податковими
накладними, видатковими накладними, із
зазначенням дати та часу пропуску
товару на територію ПАТ «Ватутінський
хлібокомбінат», копіями посвідчень
якості на готову продукцію тваринного
походження від 14.12.2011, 27.04.2012, 10.05.2012,
14.01.2011, та ветеринарними свідоцтвами
НОМЕР_4 від 19.12.2011, НОМЕР_5 від 14.12.2011,
НОМЕР_6 від 27.04.2012, НОМЕР_7 від 10.05.2012,
виданими ПАТ «Птахофабрика «Перше
травня» ПП ОСОБА_3 та
товарно-транспортними накладними.

Вищеозначені документи не мають
дефектів форми, змісту або походження,
котрі в силу ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку спричиняють
втрату первинними документами
юридичної сили і доказовості.

Оплата позивачем вказаного товару у
повному обсязі встановлена актом
перевірки та не заперечується
відповідачем.

Крім того, згідно з довідкою ДПІ у м.
Черкасах від 18.07.2012 №119/17-417 про
результати проведення зустрічної
звірки СГ-ФО ОСОБА_3 щодо
документального підтвердження
господарських відносин, їх реальності
та повноти відображення в обліку за
квітень 2012року, ОСОБА_3 має найманих
працівників (водії, менеджер) та для
здійснення господарської діяльності
використовує два вантажні автомобілі:
КАМАЗ модель 53212, номер НОМЕР_1 та
Магірус номер НОМЕР_2, належні на праві
власності, за допомогою яких
здійснюється транспортування
товарно-матеріальних цінностей. Згідно
з наданими ФОП ОСОБА_3 документами
встановлено, що ним були придбані
товарно-матеріальні цінності (яйця
курки різної категорії) у ПАТ
«Птахофабрика «Перше травня», які в
подальшому були реалізовані на адресу
кінцевого споживача - ПАТ
«Ватутінхліб». Згідно з розшифровками
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів за
листопад та грудень 2011року,
січень-березень та травень-липень 2012
року, господарські операції з
придбання товару у ПАТ «Птахофабрика
«Перше травня» та з продажу товару ПАТ
«Ватутінський хлібокомбінат» в повній
мірі відображені у податковому обліку
ФОП ОСОБА_3

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу. На момент укладення договорів,
ФОП ОСОБА_3 мав Свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість. При цьому, подальше
анулювання свідоцтва платника податку
на додану вартість саме по собі не
призводить до недійсності усіх
правочинів, укладених з моменту
державної реєстрації такої особи до
моменту виключення її з державного
реєстру, та не позбавляє правового
значення видані за цими господарськими
операціями податкові накладні.
Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 16.12.2013 у справі № К/9991/66881/11.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, відповідно до частини 2
статті 71 КАСУ, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів (ст. 69 ч. 1 КАСУ).

Згідно з ч. 1 ст. 70 КАС України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не приймає до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Частиною 4 ст. 70 КАС України
передбачено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Оцінка доказів здійснюється судом за
правилами статті 89 КАСУ, відповідно до
приписів якої суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Так, висновки податкового органу про
заниження позивачем сум ПДВ та податку
на прибуток підприємств за спірними
операціями ґрунтуються виключно на
даних, викладених в Акті ДПІ у м.
Черкаси від 15.11.2012 №273/17-317/ «Про
неможливість проведення зустрічної
перевірки ФОП ОСОБА_3», однак колегія
суддів вважає такий Акт неналежним
джерелом доказової інформації з огляду
на таке.

Згідно з п. 73.5 ст. 73 ПК України з метою
отримання податкової інформації
органи державної податкової служби
мають право проводити зустрічні звірки
даних суб'єктів господарювання щодо
платника податків. Зустрічною звіркою
вважається співставлення даних
первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання.
Зустрічна звірка здійснюється
органами державної податкової служби з
метою документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків і зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків. Зустрічні
звірки не є перевірками і проводяться у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. За результатами
зустрічних звірок складається довідка,
яка надається суб'єкту господарювання
в десятиденний термін.

Що стосується висновків Акта про
виявлені порушення норм податкового
законодавства, колегія суддів звертає
увагу, що у податкового органу відсутні
повноваження щодо здійснення в межах
проведення зустрічних звірок контролю
за дотриманням податкового
законодавства платниками. Функції
контролю за дотриманням податкового та
іншого законодавства, контроль за
виконанням якого покладено на органи
державної податкової служби,
реалізується шляхом проведення
перевірок у випадках і в порядку,
встановленому Податковим кодексом
України.

Крім того, слід зазначити, що Актом
звірки (перевірки) встановлена
неможливість проведення зустрічної
звірки ФОП ОСОБА_3 Разом з тим, за
змістом цього Акта, податковим органом
було встановлено відсутність об'єктів
оподаткування, факту передачі товарів
(послуг), - хоча ніякі первинні
документи бухгалтерського обліку чи
податкової звітності при цьому не
досліджувалися.

Таким чином, висновки Акту, зроблені
податковим органом, не ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства, яке
регулює спірні правовідносини, та є
такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Крім того, слід зазначити, що посилання
на неможливість проведення зустрічної
звірки такого постачальника з питань
їх взаємовідносин з контрагентами не
може вважатися беззастережним та
безперечним доказом на підтвердження
доводів податкової інспекції про
фіктивність спірних господарських
операцій (аналогічна правова позиція
викладена в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
13.04.2011 у справі № К-30752/10)

Більше того, відповідно до ст. 61
Конституції України, юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер, а тому
позивач не може нести відповідальності
за можливі протиправні дії інших
юридичних осіб.

Зазначена позиція узгоджується із
практикою Європейського суду з прав
людини, так, у справі «БУЛВЕС» АД проти
Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від
22.01.2009 зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати податок на додану вартість
другий раз, а також сплачувати пеню. На
думку Суду, такі вимоги стали надмірним
тягарем для платника податку, що
порушило справедливий баланс, який
повинен підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Таким чином, дослідивши й
проаналізувавши обставини справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апелянтом не доведено правомірності
своїх дій в порядку, визначеному ст. 72 ч.
2 КАС України. З огляду на викладене,
колегія погоджується, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення в
частині господарських операцій
позивача з ФОП ОСОБА_3 є протиправними
та підлягають скасуванню.

Допущення судом першої інстанції
порушень норм матеріального та
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не виявлено, а підстав
для скасування оскаржуваної постанови
суду немає.

Керуючись ст.ст.160, 167, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Звенигородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
залишити без задоволення, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.