Справа № 2а-17209/12/2670
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Дегтярьова О.В.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак
Н.П.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Державної фіскальної служби
України на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 10
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Державної
фіскальної служби України до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Фрегат» про стягнення фінансових
санкцій в розмірі 25 504, 23 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Фрегат» про стягнення фінансових
санкцій в розмірі 25 504, 23 грн.. Свої
позовні вимоги мотивував тим, що станом
на 03 грудня 2012 року за ТОВ «Торговий дім
«Фрегат» обліковується непогашена
податкова заборгованість на загальну
суму 25 504, 23 грн., яка виникла у зв'язку з
несплатою підприємством суми
фінансових санкцій, нарахованих
Департаментом підприємству згідно
рішення про застосування фінансових
санкцій від 13.09.2012 року №000205 по факту
зберігання алкогольних напоїв без
марок акцизного податку, та на підставі
Акта фактичної перевірки від 03.08.2012
року №0232/01/36100206.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 10
вересня 2014 року у задоволені позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
протягом періоду з 24.07.2012 року по 10.08.2012
року працівниками Регіонального
управління Департаменту САТ у м.Києві
була проведена фактична перевірка
складу ТОВ «Торговий дім «Фрегат»
(ідентифікаційний код 36100206) з питань
додержання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, за результатами
якої складений акт від 03.08.2012 року
№0232/01/36100206. В ході проведення такої
перевірки перевіряючим встановлено
допущення підприємством порушення
вимог норми ст. 11 Закону України «про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19.12.1995р. №481/95-ВР.

13 вересня 2012 року директором
Департаменту САТ на підставі
зазначеного Акта перевірки було
прийняте рішення про застосування
фінансових санкцій за №000205, яким
згідно з абз.15 ч.2 ст.17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» за порушення ст. 11
цього Закону, відповідно до якого
«Алкогольні напої та тютюнові вироби,
які виробляються в Україні, а також
такі, що імпортуються в Україну,
позначаються марками акцизного
податку в порядку, визначеному
законодавством», до позивача
застосовані фінансові санкції у
вигляді штрафу в розмірі 25 504, 23 грн.
Дане Рішення було отримано відповідною
уповноваженою особою відповідача 17
вересня 2012 року, що підтверджується
наявним у матеріалах даної справи
рекомендованим повідомленням про
вручення відповідного поштового
відправлення.

Не погоджуючись з правомірністю
прийнятого Рішення ТОВ «Торговий дім
«Фрегат» звернулося із позовом до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з вимогами до Департаменту САТ
про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій від 13.09.2012 року
№000205.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 19
квітня 2013 року у справі №2а-17273/12/2670 за
позовом ТОВ «Торговий дім «Фрегат» до
Департаменту САТ про визнання
протиправним та скасування рішення про
застосування фінансових санкцій від
13.09.2012 року №000205 позов підприємства
задоволений в повному обсязі.

Надпаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Починаючи з 01 січня 2011 року спеціальним
законом з питань оподаткування, який
встановлює, зокрема, порядок сплати
грошових зобов'язань (податкових
зобов'язань і штрафних (фінансових)
санкцій) юридичних або фізичних осіб до
бюджетів з податків і зборів,
нарахування і сплати пені та штрафних
санкцій, що застосовуються до
платників податків контролюючими
органами за порушення податкового
законодавства, та, одночасно, визначає
процедуру оскарження рішень, дій
органів стягнення на момент виникнення
спірних правовідносин є Податковий
кодекс України.

Зокрема, у відповідності до пп. 14.1.39 п.
14.1 ст. 14 ПК України, під «грошовим
зобов'язанням платника податків»
розуміється сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

У підпункті 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України
визначено, що сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання набуває статусу
податкового боргу.

В преамбулі Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19.12.1995р. №481/95-ВР
зазначено, що цей Закон визначає
основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України.

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону №
481/95-ВР, за порушення норм цього Закону
щодо виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

Так, нормою абз.15 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР,
до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі виробництва,
зберігання, транспортування,
реалізації фальсифікованих
алкогольних напоїв чи тютюнових
виробів; алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів без марок акцизного
податку встановленого зразка або з
підробленими марками акцизного
податку - 200 відсотків вартості товару,
але не менше 8 500 гривень.

Рішення про стягнення штрафів,
передбачених частиною другою цієї
статті, приймаються керівником, а у
разі його відсутності - заступником
керівника органу, який видав ліцензію
на право виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами
(Департамент контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів ДПС, його
регіональні управління та їх
територіальні підрозділи,
Мінекономрозвитку), чи керівником (його
заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС,
Держстату, Держспоживінспекції
відповідно до їх компетенції,
визначеної законодавством (ч.4 ст.17
Закону №481/95-ВР, п.6 Порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 02.06.2003р. №790).

У разі невиконання суб'єктом
підприємницької діяльності рішення
про застосування фінансових санкцій
протягом 30 днів після його отримання
сума санкцій стягується на підставі
рішення суду (ч.5 ст.17 Закону №481/95-ВР, п.
10 Порядку).

Одночасно пункт 13 Порядку встановлює,
що рішення про застосування фінансових
санкцій може бути оскаржено у місячний
термін в установленому законодавством
порядку, що кореспондується з нормами
статті 56 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 56.1 - 56.3 ст. 56
Податкового кодексу України, рішення,
прийняті контролюючим органом, можуть
бути оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що
контролюючий орган неправильно
визначив суму грошового зобов'язання
(визначення якого наводиться пп. 14.1.39 п.
14.1 ст. 14 цього Кодексу) або прийняв
будь-яке інше рішення, що суперечить
законодавству або виходить за межі
повноважень контролюючого органу,
встановлених цим Кодексом або іншими
законами України, він має право
звернутися до контролюючого органу
вищого рівня із скаргою про перегляд
цього рішення.

Скарга подається до контролюючого
органу вищого рівня у письмовій формі
(та у разі потреби - з належним чином
засвідченими копіями документів,
розрахунками та доказами, які платник
податків вважає за потрібне надати з
урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44
цього Кодексу) протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
платником податків податкового
повідомлення-рішення або іншого
рішення контролюючого органу, що
оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових
інспекцій подаються до державних
податкових служб в Автономній
Республіці Крим, містах Києві та
Севастополі, областях, округах (на два і
більше регіони).

Скарги на рішення державних податкових
служб в Автономній Республіці Крим,
містах Києві та Севастополі, областях,
округах (на два і більше регіони)
подаються до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
податкову політику.

Контролюючий орган, який розглядає
скаргу платника податків, зобов'язаний
прийняти вмотивоване рішення та
надіслати його протягом 20 календарних
днів, наступних за днем отримання
скарги, на адресу платника податків
поштою з повідомленням про вручення
або надати йому під розписку (п. 56.8 ст. 56
ПК України).

При цьому згідно п. 56.7 ст. 56 цього
Кодексу, у разі порушення платником
податків вимог пунктів 56.3 і 56.6 подані
ним скарги не розглядаються та
повертаються йому із зазначенням
причин повернення.

Пунктом 56.10 статті 56 ПК України
встановлено, що рішення центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну податкову політику, та
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
митної справи, прийняте за розглядом
скарги платника податків, є остаточним
і не підлягає подальшому
адміністративному оскарженню, але може
бути оскаржене в судовому порядку.

У відповідності до п. 56.18 ст. 56
зазначеного Кодексу, з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу, платник податків має
право оскаржити в суді податкове
повідомлення - рішення або інше рішення
контролюючого органу про нарахування
грошового зобов'язання у будь-який
момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу,
оскаржене в судовому порядку, не
підлягає адміністративному
оскарженню.

Процедура адміністративного
оскарження вважається досудовим
порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Також встановлено, що 01 липня 2014 року
Київським апеляційним
адміністративним судом за
результатами перегляду в порядку
апеляційного провадження
адміністративної справи №2а-17273/12/2670 за
позовом ТОВ «Торговий дім «Фрегат» до
Департаменту САТ про визнання
протиправним та скасування рішення про
застосування фінансових санкцій від
13.09.2012 року №000205 була винесена ухвала,
якою рішення суду першої інстанції про
скасування спірного рішення про
застосування фінансових санкцій
залишено без змін.

У відповідності до норм частин першої,
третьої та п'ятої ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду
першої інстанції, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Станом на день розгляду справи судом
відомостей про скасування ухвали
Київського апеляційного
адміністративного суду 01 липня 2014 року
№2а-17273/12/2670 сторонами суду не надано.

При цьому в силу приписів норми ч.1 ст.72
Кодексу адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно положень ч.2 ст.255 цього ж
Кодексу, обставини, які були
встановлені постановою, що набрала
законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін.

З контексту вищенаведених норм права
та з урахуванням встановлених
фактичних обставин справи, вбачається,
що заявлена позивачем до стягнення
сума грошового зобов'язання у розмірі 25
504, 23 грн. являється неузгодженим
грошовим зобов'язанням та станом на
день розгляду даної справи статусу
податкового боргу не набула.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фіскальної служби України - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 10
вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 04
листопада 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 30
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.