Справа № 823/2996/14
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року м. Черкаси
справа № 823/2996/14

09 годин 10 хвилин

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за
участі секретаря - Роя О.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу № 823/2996/14

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1) [позивач - не
з'явився]

до Корсунь-Шевченківської об'єднаної
державної податкової інспекції у
Черкаській області (надалі -
Корсунь-Шевченківська ОДПІ)
[представник відповідача - не з'явився]

про скасування вимоги про сплату боргу,
прийняв постанову.

ФОП ОСОБА_1, звернувшись до суду з
адміністративним позовом до
Корсунь-Шевченківської ОДПІ, просить
скасувати вимогу
Корсунь-Шевченківської ОДПІ про сплату
боргу (недоїмки) від 26.05.2014 № Ф-107у у сумі
1267 грн. 95 коп.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивач є пенсіонером за
віком та відповідно до ч.4 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільнений від
сплати за себе єдиного внеску на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування.

Позивач, у судове засідання не прибув, у
позовній заяві просив розгляд справи
здійснити за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не
прибув, свого представника не направив,
заперечень проти позову не подав, про
дату, час та місце судового розгляду
був повідомлений належним чином (а.с.45).
Згідно ч.4 ст.128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги належить задовольнити з
огляду на таке.

Спеціальним законом, що визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, є Закон України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI
(надалі - Закон №2464), набрав чинності з
01.01.2011.

Відповідно до ст.1 Закону №2464 єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Фізичні особи
- підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності є платниками єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (ст.4 Закону №2464).

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа -
підприємець 10.07.2000 і є страхувальником,
у розумінні Закону №2464.

Судом встановлено, що відповідно до
ст.25 Закону №2464 Корсунь-Шевченківською
ОДПІ (Канівським відділенням) прийнято
вимогу від 26.05.2014 № Ф-107у про визначення
суми недоїмки ФОП ОСОБА_1 зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
1267 грн. 95 коп.

Згідно ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-VI від 09.07.2003 (надалі -
Закон №1058) надає чітке визначення
поняття «пенсіонер» - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію у разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом. Частиною 1 ст.
26 Закону №1058 визначено, що особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» №796-XII від
28.02.1991 (надалі - Закон №796), особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого ст.26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» залежно від
категорій осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
для встановлення пільг і компенсацій.
Згідно ст.14 Закону №796 для встановлення
пільг і компенсацій визначаються
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи:
інваліди з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та потерпілих від Чорнобильської
катастрофи (статті 10, 11 і ч. 3 статті 12),
щодо яких встановлено причинний
зв'язок інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, хворі внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
променеву хворобу, - категорія 1;
учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження: - з моменту аварії до 1
липня 1986 року - незалежно від кількості
робочих днів; - з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів; - у 1987 році - не менше 14 календарних
днів, а також потерпілі від
Чорнобильської катастрофи; -
евакуйовані у 1986 році із зони
відчуження (в тому числі особи, які на
момент евакуації перебували у стані
внутрішньоутробного розвитку, після
досягнення ними повноліття); - особи,
які постійно проживали у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
з моменту аварії до прийняття
постанови про відселення, - категорія 2;
учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали: -
у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних
днів; - у зоні відчуження в 1987 році - від 1
до 14 календарних днів; - у зоні
відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30
календарних днів; - на діючих пунктах
санітарної обробки населення і
дезактивації техніки або їх
будівництві - не менше 14 календарних
днів у 1986 році, а також потерпілі від
Чорнобильської катастрофи (не
віднесені до категорії 2), які: -
постійно проживали на територіях зон
безумовного (обов'язкового) та
гарантованого добровільного
відселення на день аварії або які за
станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
не менше двох років, а на території зони
гарантованого добровільного
відселення - не менше трьох років та
відселені або самостійно переселилися
з цих територій; - постійно проживають
або постійно працюють чи постійно
навчаються у зонах безумовного
(обов'язкового) та гарантованого
добровільного відселення за умови, що
вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення не менше
двох років, а у зоні гарантованого
добровільного відселення - не менше
трьох років, - категорія 3; 4) особи, які
постійно проживають або постійно
працюють чи постійно навчаються на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю, за умови,
що вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у цій зоні не менше чотирьох
років, - категорія 4.

За Законом №796 надаються соціальні
гарантії особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, зокрема,
зменшення віку виходу на пенсію.

Згідно КАС України (ч.1 ст.72) обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У судовому рішенні Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03.07.2014 №823/763/14 встановлено, що
позивач віднесена до 4 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та
перебуває на обліку в Пенсійному фонді
України як пенсіонер за віком з 24.11.2009,
довічно. Зазначене рішення набрало
законної сили 03.07.2014.

Відповідно до ч.7 ст.1 Закону України
«Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 07.07.2011
№ 3609-VI (надалі - Закон №3609), ст.4 Закону
№2464 доповнено ч.4 згідно якої особи,
якщо вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу і
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску. Такі особи можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи, що дані зміни відповідно до
ч.1 розділу II Прикінцевих та перехідних
положень Закону №3609 набули чинності з
дня, наступного за днем його
опублікування, а саме з 06.08.2011, тому
покладення на позивача обов'язку щодо
сплати єдиного внеску починаючи з
серпня 2011 року - є неправомірним.

Зважаючи на обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги, докази щодо
їх підтвердження, керуючись актами
законодавства щодо цих правовідносин,
суд дійшов висновку, що позовну заяву
належить задовольнити.

Відповідно до ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159, 160, 162, 163, 167 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Скасувати вимогу про сплату боргу від
26.05.2014 №Ф-107у зі сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 1 267 грн. 95
коп.

Стягнути з державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) витрати із сплати
судового збору у сумі 182 (сто вісімдесят
дві) грн. 70 коп. сплачені згідно
квитанцій від 29.09.2014 №29-3261277/С.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, що може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
складання постанови у повному обсязі.
Якщо постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Повний текст постанови
виготовлено 31 жовтня 2014 року.

Суддя

Л.В.Трофімова