Справа № 820/14636/14
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 жовтня 2014 р.
№ 820/14636/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єгупенко В.В.

за участю секретаря - Вождаєвої М.О.

за участю представників сторін:

представника позивача - Наконечної С.І.

представника відповідача - Іхненко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ков'ягівське" до
Нововодолазької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, - ,В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ков'ягівське",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом та просить
суд визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Нововодолазької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області від 23.06.2014 року №
та від 08.04.2014 р. № .

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що висновки, наведені в акті
перевірки є безпідставними та
необґрунтованими, а отже й податкові
повідомлення-рішення, які були
прийняті на підставі вказаного акту є
незаконними, та такими, що винесені з
явним порушенням норм діючого
законодавства України а тому підлягає
скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав, просив суд
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, вважає що
адміністративний позов задоволенню не
підлягає виходячи з таких підстав та
мотивів.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що на підставі
направлень від 05 березня 2014 року №111,
№112, №113, №114 виданих Нововодолазькою
ОДПІ, Борисенко І.В. заступником
начальника відділу податкового аудиту,
Явдокименко І.О. головним державним
ревізором - інспектором І рангу відділу
податкового аудиту, Пелехата В.О.
головним державним ревізором -
інспектором І рангу відділу доходів і
зборів з фізичних осіб, Бережним .К.С.
заступником начальника відділу
доходів і зборів з фізичних осіб на
підставі п.75.1 ст.75, п.п.78.1.11., п.78.1 ст.78 та
керуючись ст.78.4 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VІ, із
змінами та доповненнями (далі -ПКУ) та
відповідно до наказу Нововодолазької
ОДПІ від 03.03.2014 року №115 «Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства по ТОВ «Ков'ягівське»
(код за ЄДРПО 05521620) за період з 01.01.2011р.
по 31.12.2013р.» проведено позапланову
виїзну документальну перевірку ТОВ
«Ков'ягівське» (код за ЄДРПО 05521620) з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2011 року по
31.12.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 року по
31.12.2013 року.

Результати перевірки оформлені актом
№156/20-20-22-08/05521620 від 21.03.2014 року.

Відповідно до висновків вказаного акту
перевірки контролюючим органом
встановленоло порушення позивачем
приписів: пп.135.5.4. п.135.5. ст..135, пп.138.10.2.
п.138.10 ст.138, пп. 139.1.7, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
п.152.1. ст.152 ПК України, в результаті чого
підприємством занижено податок на
прибуток у загальній сумі 251129 грн., в
т.ч. за 4 кв. 2011р., у сумі 49404 грн., за 1 кв.
2012 р. у сумі 18480 грн., за 2 кв. 2012 р. у сумі
22657грн., за 3 кв. 2012 р., у сумі 39783грн., за 4
кв. 2012р., у сумі 32256грн., за 2013р. У сумі 88549
грн.;

п.198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.2 ст. 200 Податкового
кодексу України, у звязку з чим
підприємством ТОВ «Ков'ягівське»
занижено податок на додану вартість що
підлягає сплаті в сумі 242406грн., в тому
числі: за рахунок заниження податку на
додану вартість за серпень 2011р. на суму
14240грн., за вересень 2011р. на суму 6720грн.,
за жовтень 2011р. на суму 8320грн.. за
листопад 2011р. на суму 6960грн., за грудень
2011р. на суму 6720грн., за січень 2012р. на
суму 6720грн., за березень 2012р. на суму
10833грн., за червень 2012р. на суму 19648грн за
липень 2012р. на суму 14833грн., за серпень
2012р. на суму 13120грн., за вересень 2012р. на
суму 13127грн., за жовтень 2012р. на суму
12800грн., за листопад 2012р. на суму 11660грн.,
за грудень 2012р. на суму 6260грн., за січень
2013р. на суму 2027грн., за лютий 2013р. на суму
10939грн., за березень 2013р. на суму 9773грн.,
за червень 2013р. на суму 6292грн., за липень
2013р. на суму 12548грн., за серпень 2013р. на
суму 7040грн., за жовтень 2013р. на суму
:5333грн., за листопад 2013р. на суму 5387грн.,
за грудень 2013р. на суму 12320грн., та
завищення податку яа додану вартість
за травень 2012р. а суму 1214грн. (а.с.20-54 т. 1).

На підставі висновків вищевказаного
акту відповідачем прийняті податкові
повідомлення - рішення від 23.06.2014 року №
та від 08.04.2014 р. № (а.с.102-125
т.1).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних правових актів індивідуальної
дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між
Товариством з обмежено
відповідальністю «Трайгон Елеватор»
(виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ков'ягівське»
(замовник) укладено договір №01/07/10-КВ
від 01.07.2010 року про надання комплексу
послуг, Додаткова угода від 01.05.2012р. №1
до договору №01/07/10-КВ від 01.07.2010р.,
Додаток № 4 до договору від 01.07.2010 року
від 01.05.2012 року з визначенням вартості
за годину послуги; Договір №010713 КВ від
01.07.2013 року про надання комплексу
послуг, Додаток №1 до договору від
01.07.2013 року з визначенням вартості за
годину послуги.

За даними договорами передбачено, що
Замовник доручає, а Виконавець
зобов'язується виконати комплекс
послуг, зокрема:

Надання консультаційних послуг по
доопрацюванню рахунків відповідної
форми для ведення бухгалтерського
обліку у відповідності з потребами
управлінського обліку;

Надання консультаційних послуг по
розробці облікової політики
підприємства у відповідності з
потребами управлінського обліку;

Надання консультаційних послуг по
розробці і впровадженню системи
управлінської і фінансової звітності
підприємства; надання консультаційних
послуг по розробці системи бюджетів і
фінансових планів для підприємства;

Надання консультаційних послуг з
підготовки управлінської звітності
для внутрішнього користування
керівниками і засновниками
підприємства (звіт про прибутки и
збитки, баланс) у встановленій формі;

Надання консультаційних послуг щодо
складання калькуляції (планової і
фактичної) собівартості послуг
елеватора з метою недопущення збитків;

Надання консультаційних послуг щодо
складання калькуляції (планової і
фактичної) доходів від послуг
елеватора з метою розрахунку
оптимальних цін на вказані послуги;

Надання консультаційних послуг по
роботі з новою системою управлінського
обліку і фінансової звітності,
атестація персоналу підприємства;
проведення консультаційних семінарів
з працівниками фінансово-економічної,
технічної, і інших виробничих структур;

Надання консультаційних послуг щодо
розробки структури звіту про рух
грошових коштів і впровадження системи
відслідковування грошових потоків з
метою своєчасного фінансування і
оптимізації грошових потоків;

Надання консультаційних послуг по
технічному регламенту зернового
складу і методам перевірки
відповідності;

Надання консультаційних послуг по
розробці кадрової політики
підприємства;

Надання консультаційних послуг по
розробці посадових інструкцій для всіх
підрозділів підприємства;

Надання консультаційних послуг по
програмі «іС:Підприємство.8»,

Надання консультаційних послуг по
прийомці, обробці, зберіганню,
відгрузці зерна;

Надання консультаційних послуг по
формуванню партій зерна із врахуванням
вимог ДСТУ, ГОСТ,експортних контрактів
і по практичному виконанню процедур по
визначенню якості зерна;

Надання консультаційних послуг по
розрахункам з контрагентами, по
зачистці партій;

Надання консультаційних послуг при
виникненні спірних питань щодо якості
і арбітражних дослідженнях;

Надання консультаційних послуг щодо
ефективного використання
автотранспорту, розрахунку вартості
послуг автоперевезення;

Надання консультаційних послуг щодо
оптимізації матеріальних витрат при
використанні автотранспорта;

Надання консультаційних послуг з
приводу юридичних аспектів роботи
підприємства, в тому числі аналіз
договорів, складання проектів
договорів, узгодження внесення змін в
типові договори з контрагентами,
аналіз запитів від державних органів
на предмет їх законності, підготовка
проектів юридичних документів, листів,
участь в судових засіданнях,
інформування про зміни в законодавстві
України і т.д. по мірі необхідності
Замовника;

Представництво інтересів Замовника у
всіх судових інстанціях, в тому числі
складати і подавати позовні заяви,
відзиви і клопотання; складати і
подавати від імені Довірителя
апеляційні скарги і касаційні скарги
на рішення, ухвали і постанови судів;
складати і подавати заяви про перегляд
рішень, ухвал і постанов по пово
виявленим обставинам; оскаржувати
судові рішення в установленому законом
порядку; знайомитись з матеріалами
справи, робити з них виписки, робити
копії, брати участь в судових
засіданнях від імені Замовника;
заявляти відвід судді, подавати докази,
приймати участь в дослідженні доказів;
подавати клопотання, заперечувати
проти клопотань і доводів інших
учасників судового процесу; давати
усні і письмові пояснення суду,
надавати свої доводи і міркування щодо
всіх питань, що виникають в ході
судового процесу; отримувати і
надавати необхідні довідки І інші
документи, змінювати підстави і
предмет позову; збільшувати чи
зменшувати розмір позовних вимог;

Представляти інтереси замовника в
органах державної виконавчої служби;

Інформаційно-технічні консультаційні
послуги, в тому числі абонентське
обслуговування комп'ютерів в кількості
12 люд/год на місяць, сервера в кількості
10 люд/год на місяць, абонентське
супроводження програми іС8 в кількості
з люд/год, корпоративної мережі в
кількості 4 люд/год на місяць, а також
абонентські консультаційні послуги з
питань підвищення ефективності
комп'ютерної системи, навчання азам
комп'ютерної грамотності, по роботі З
офісною комп'ютерною технікою засобами
Sкуре і телефон в кількості і люд/год на
місяць, а також інші види послуг, які не
передбачені абонентським
обслуговуванням або ж перевищують
обумовлену кількість годин по
абонентському обслуговуванню (а.с.127-139,
т.1).

Між сторонами складені, підписані та
скріплені печатками акти сдачі -
приймання послуг до договору №01/07/10-КВ
від 01.07.2010 року (а.с. 140-250, т.1, а.с.1-5, т.2).

Суд зазначає, що кожен акт містить
узагальнену інформацію стосовно
наданих послуг протягом поточного
місяця та відповідно до якого не має
можливості визначити: фактичну дату
отримання послуг та обсяг отриманої
консультації з урахуванням погодинної
оплати; посади та прізвища осіб які
безпосередньо здійснюють господарську
операцію, а саме хто надає консультацію
та кого консультують.

Представником позивача надано до
матеріалів справи виписку банку та
платіжні доручення завірені печаткою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ков'ягівське», проте
вони не містять відмітки банківської
установи про їх виконання, у зв'язку з
чим не визнаються судом належним та
допустимим доказом здійснення
підприємством оплати за договорами
(а.с.6-61, т. 2).

Також до матеріалів справи надано
накази та посвідчення про відрядження,
підписані генеральним директором ТОВ
«Трайгон Елеватор», в яких не має
конкретної інформації на підставі яких
договорів відряджена особа буде
виконувати роботи (а.с. 176-209, т.2).

Калькуляції вартості 1 (однієї) години
консультаційних послуг не скріплені
печатками та мають лише назви прямих
затрат та вартість (а.с.210-214 , т.2).

Відомості поточних витрат, графіки
середніх витрат електроенергії та газу
а також розрахунок елеватора також не
скріплені печатками ТОВ «Трайгон
Елеватор» (а.с.215-250, т.2, а.с. 1-70, т. 3).

Матеріали справи містять звіт (з
додатком фотографій автотранспортних
засобів та іншої техніки) за підсумками
перевірки техніки Ков’ягівського
Х.П.П., який взагалі не містить дати,
інформації щодо осіб які проводили
перевірку, за який період проведена
перевірка та де саме вона проводилась
(а.с.71-85, т.3, а.с.158-185, т.3).

Звіти по відрядженням на ТОВ
«Ков'ягівське» які надсилались
директором по якості ТОВ «Трайгом
Елеватор» директору ТОВ «Ков'ягівське»
не містять інформації ким вони
складені та на якій підставі (а.с. 86-89
т.3).

На підтвердження виконання договорів в
частині надання юридичних послуг
представником позивача надано до суду
роздруківки листів з електронної
пошти, які суд не приймає як належний та
допустимий доказ, оскільки з них не
вбачається виконання спірних
договорів з контрагентом, не зазначено
зміст, обсяг та вартість виконаних
робіт а також самі роздруківки мають
просту форму друкованого документу
(а.с.90-157, т.3).

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що
вимоги до оформлення первинних
документів визначені нормами Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
відповідно до ч.2 ст.9 якого первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції,
та деталізовані приписами Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку
(затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995р. №88,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 05.06.1995р. за №168/704; далі за
текстом -Положення №88), згідно з п.2.4
якого первинні документи повинні мати
такі обов'язкові реквізити:
найменування підприємства, установи,
від імені яких складений документ,
назва документа (форми), дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Оцінивши перелічені первинні
документи за правилами ст.86 КАС
України, суд відмічає, що зміст
оглянутих документів не відповідає
нормами Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

За таких обставин, суд доходить
висновку, що оглянуті документи мають
дефекти форми, змісту та походження,
котрі в силу ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ст.44 Податкового
кодексу України, п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704; далі за текстом -Положення №88)
спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом не належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 18.09.2014 року
на виконання вимог ч. 2 ст. 69 КАС України,
було зобов'язано позивача Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Ков'ягівське" надати до суду належним
чином завірені копії наступних
документів: на підтвердженням зв'язку
витрат на консультаційні послуги з
господарською діяльністю позивача:
наказ по підприємству, в якому
обгрунтовано необхідність проведення
таких консультаційних послуг, із
зазначенням періоду їх проведення.
Документи на підтвердження фактичного
отримання консультаційних послуг,
зокрема, але не виключно: звіт про
надані послуги, у якому мають бути
викладені результати і надані
рекомендації замовнику, відомості про
конкретний перелік наданих послуг,
місце і дата їх надання, а також докази
того, в чому виражено їх результат;
податкові декларації з додатками 5;
ліцензія на проведення робіт, платіжні
доручення з відміткою банку,
документація, надана та вироблена
контрагентом, пояснення з розрахунком
та доказами, яким чином використано
послуги та отримано від їх одержання
прибуток, штатний розпис, 1-ДФ податкові
накладні. Письмові пояснення з
доказами, як проводились консультації,
калькуляція вартості послуг, по яким
критеріям і як обрано підприємства
контрагентів.

Позивачем ухвалу суду виконано
частково, на вимогу суду не надано
податкові накладні, тобто позивачем не
підтверджено право на віднесення сум
до податкового кредиту.

Судлом також встановлено, що
контролюючим органом зк результатами
проведення перевірки відображено у
акті висновок про те, що ТОВ
«Ков'ягівське» віднесено до складу
«Адміністративних витрат» суми
сплачених коштів за отримані
консультаційні послуги від ТОВ
«Трайгон - елеватор» (),
що є пов'язаною особою оскільки мають
спільного засновника "TC FARMING UKRAINE LIMITED".

Відповідно до пп.14.1.103. п.14.1. ст..14
Податкового кодексу України
материнські компанії - юридичні особи,
які є власниками інших юридичних осіб
або здійснюють контроль над такими
юридичними особами, як пов'язані особи;

Згідно пп.14.1.159. п.14.1. ст..14 Податкового
кодексу України пов'язані особи -
юридичні та/або фізичні особи,
відносини між якими можуть впливати на
умови або економічні результати їх
діяльності чи діяльності осіб, яких
вони представляють.

Відповідно до пп.14.1.36. п.14.1. ст..14
Податкового кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами;

Отже, правильність формування
платником податків валових витрат
вимагає наявності зв'язку витрат
платника податків на придбання
товарів/послуг з його господарською
діяльністю, що полягає у намірі
платника податку отримати користь
прибуток, дохід) від придбаних
товарів/послуг. За відсутності
останнього, немає підстав для
зменшення бази оподаткування податком
на прибуток за рахунок витрат.

На підтвердження правомірності
включення до складу адміністративних
витрат консультаційних послуг,
отриманих від ТОВ «Трайгон - елеватор»,
позивачем надані наступні документи:

- Договір №01/07/10-КВ від 01.07.2010р. про
надання комплексу послуг. Вартість
консультаційних послуг залежить від
консультуючої особи та кількості
годин.

- Додаткова угода від 01.05.2012р. №1 до
договору №01/07/10-КВ від 01.07.2010р.

- Акти здачі-приймання послуг
(основні реквізити наведені в додатку
12)

На підставі отриманих від ТОВ «Трайгон
- елеватор» актів здачі-приймання
послуг ТОВ «Ков'ягівське» сформовано
витрати в загальній сумі 1212033грн. в т.ч.
в 3кв. 2011р. в сумі 104800грн., в 4кв. 2011р. в
сумі 110000грн., в 1кв. 2012р. в сумі 88000грн., в
2кв. 2012р. в сумі 100267грн., в 3кв. 2012р. в сумі
197067грн., в 4кв. 2012р. в сумі 153600грн., та в 2013
році в сумі 458300грн.

З досліджених в судовому засіданні
актів здачі-приймання консультаційних
послуг встановлено наступне:

Кожен акт містить узагальнену
інформацію стосовно наданих послуг
протягом поточного місяця та
відповідно до якого не має можливості
визначити: фактичну дату отримання
послуг та обсяг отриманої консультації
з урахуванням погодинної її оплати;
посади та прізвища осіб які
безпосередньо здійснюють господарську
операцію, а саме хто надає консультацію
та кого консультують.

Також суд відзначає, що позивачем не
надано документів (заявок, листів,
специфікацій, додатків до договорів, та
інших документів), що свідчать про
узгодженість між торонами договору про
обсяг консультаційних послух, що
містіться в актах здачі-приймання
послуг, а також викладена доцільність у
отриманні консультаційних послух
пов'язаних з веденням господарської
діяльності ТОВ «Ков'ягівське».

Також позивачем не надано документів
(звітів, аналізів, або будь-які інші
документів), що підтверджують фактичне
отримання консультаційних послуг, з
викладенням зауважень та порад щодо
господарської діяльності ТОВ
«Ков'ягівське».

З урахуванням вищевикладеного
підприємством ТОВ «Ков'ягівське» не
підтверджено пов'язаність понесених по
придбанню консультаційних послуг з
веденням господарської діяльності ТОВ
«Ков'ягівське».

Враховуючи той факт, що ТОВ
«Ков'ягівське» та ТОВ «Трайгон -
елеватор» пов'язані між собою одним
засновником, відповідно до баз даних
органів ДПС на підприємстві ТОВ
«Трайгон - елеватор» працюють близько
17-19 осіб в т.ч. директор та начальники
відділів, які надавили консультаційні
послуги в кількості 8 осіб., надання
консультаційних послуг носить
постійний (щомісячний) характер; деякі
послуги час від часу повторюються, а
також зміст отриманих послуг, свідчить
про прихований контроль ТОВ «Трайгон -
елеватор» над господарськими
операціями ТОВ «Ков'ягівське», суд
приходить до висновку про відсутність
у позивача наявності ділової мети в
отриманні вказаних юридичних послуг.

Так, з матеріалів прави слідує, що ТОВ
«Ков'ягівське» на підставі договору,
актів здачі - приймання послуг до
складу витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток, в 3 - 4 кварталах 2011
року, в 2012 році та в 2013 році віднесена
вартість придбаних товарів на 1 212 033,0
грн. та до складу податкового кредиту
на підставі податкових накладних,
виписаних ТОВ «Трайгон - елеватор» за
період 01.07.2011 по 31.12.2013, віднесені суми
податку на додану вартість по
операціям з отримання консультаційних
послуг на 242406,0 грн.

Проведеною перевіркою встановлено, що
ТОВ «Трайгон - елеватор» є пов'язаною
особою з ТОВ «Ков'ягівське», оскільки
мають спільного засновника. ТОВ
«Трайгон - елеватор» постійно
(щомісячно) надавало консультаційні
послуги ТОВ «Ков'ягівське». Деякі
послуги час від часу повторюються.
Зміст отриманих послуг свідчить про
прихований контроль ТОВ «Трайгон -
елеватор» над господарськими
операціями ТОВ «Ков'ягівське». В актах
здачі - приймання послуг зазначені
посади, в напрямках яких надаються
консультаційні послуги (узагальнені
питання), а в свою чергу на підприємстві
ТОВ «Ков'ягівське» працюють
працівники, які отримують заробітну
плату та мають досвід на займаних
посадах. Кожен акт містить узагальнену
інформацію стосовно наданих послуг
протягом поточного місяця та
відповідно до якого не має можливості
визначити фактичну дату отримання
послуг та обсяг отриманої консультації
з урахуванням погодинної її оплати;
посади та прізвища осіб, які
безпосередньо здійснюють господарську
операцію, а саме хто надає консультацію
та кого консультують.

Позивачем до матеріалів справи не
надано документів (заявки, листи,
специфікації, додатки до договорів,
інші документи), що свідчать про
домовленість про необхідний обсяг
консультаційних послух, що містяться в
актах здачі - приймання послуг, а також
викладена доцільність в отриманні
консультаційних послуг, пов'язаних з
веденням господарської діяльності ТОВ
«Ков'ягівське».

Крім цього, перевіркою встановлено, що
в порушення пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135
Податкового кодексу України ТОВ
«Ков'ягівське» у 2013 році не включено до
складу інших доходів суму 7 750,0 грн.,
отриману від ТОВ «Агровек», в рахунок
оплати безнадійної заборгованості, що
була раніше списана та яка відповідно
до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, яка є безповоротною
фінансовою допомогою. Стан ТОВ
«Агровек» «16» - припинено (ліквідовано,
закрито). Зазначене порушення платник в
своїй скарзі не оскаржує.

На підставі наведеного, в акті
перевірки зроблено висновок, що ТОВ
«Ков'ягівське» в порушення пп. 135.5.4 п.
135.5 ст. 135, пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.7,
пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України занижено податок на прибуток
на 251 129,0 грн. та в порушення п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України занижено
суму податку на додану вартість на 242
406,0 грн.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1
статті 134 Податкового кодексу України
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135 - 137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Таким чином, показник валових витрат
безпосередньо впливає на об'єкт
оподаткування.

Відповідно до вимог пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) витрати операційної
діяльності включають, зокрема,
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно п. 138.4 ст. 138 ПК України (в
редакції, чинній на час спірних
правовідносин) витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому визнано доходи від
реалізації таких товарів, виконаних
робіт, наданих послуг.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України
доходи, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до статті 137, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
з: доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України
передбачено, що інші доходи включають
вартість товарів, робіт, послуг,
безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Пунктом п. 138.8 ст. 138 ПК України
передбачено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; загально
виробничі витрати, які відносяться на
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг відповідно до положень
(стандартів) бухгалтерського обліку;
вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;
інших прямих витрат, у тому числі
витрат з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).

Відповідно до пп. 138.8.1 п.138.8 ст. 138 ПК
України, до складу прямих матеріальних
витрат включається вартість сировини
та основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. Прямі
матеріальні витрати зменшуються на
вартість зворотних відходів, отриманих
у процесі виробництва, які оцінюються у
порядку, визначеному в положеннях
(стандартах) бухгалтерського обліку.

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит визначено як суму, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
Кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового
Кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також відвід того, чи
здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Із системного аналізу вказаних
правових норм, можливо дійти до
висновку, що для отримання права на
податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Як вже було зазначено судом, позивачем
не надано до суду податкові накладні.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
частини 2 статті 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Таким чином,
юридичний аспект вчинених
господарських дій або подій не входять
до складу поняття "господарська
операція" (бухгалтерський чи
економічний ефект).

Із положень частин першої, третьої
статті 9 вказаного Закону вбачається,
що бухгалтерський облік полягає,
зокрема, у складанні та прийнятті до
обліку первинних документів, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій, складені на їх
підставі зведених облікових
документів, систематизація інформації
первинних документів на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форму); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
валові витрати та податковий кредит
можуть мати лише реально вчинені
господарські операції з придбання
товарів із метою використання таких
товарів в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
підприємства, а не саме лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на поточних рахунках
платника податку. Якщо ж фактичного
здійснення господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. При
цьому дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції:

- договори, акти виконаних робіт,
документи про перевезення, зберігання
товарів тощо, необхідно перевірити
фізичні, технічні та технологічні
можливості певної особи до вчинення
тих чи інших дій, що становлять зміст
господарської операції, зокрема:
наявність кваліфікованого персоналу,
основних фондів, у тому числі
транспортних засобів для перевезення
або виробництва, приміщень для
зберігання товарів тощо, якщо такі
умови необхідні для здійснення певної
операції;

- наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.

Разом з цим, суд зазначає, що у
відповідності до ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Предметом доказування у відповідній
категорії спорів є реальність
господарських операцій, що є підставою
для виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій, а також реальність усіх даних,
наведених у документах, що надають
право на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування.

За змістом ст.ст. 135, 138-146, 198-200
Податкового кодексу України, для
декларування податкового кредиту з ПДВ
платник податків має підтвердити
нарахований постачальниками товарів
(робіт, послуг) ПДВ належним чином
складеними податковими накладними та
довести зв'язок такого придбання з
власною оподатковуваною господарською
діяльністю, чого позивачем в ході
судового розгляду не було
підтверджено.

Суд, проаналізувавши фактичні
обставини та матеріали справи,
оцінивши докази, надані сторонами,
дійшов висновку про порушення тих норм
закону, на які посилається відповідач,
і приходить до висновку, що твердження
податкового органу про наявність таких
порушень належним чином доведені.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд вважає, що
відповідачем доведена правомірність
винесення оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, а тому позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на порушення позивачем норм
податкового законодавства, суд вважає
позовні вимоги не обґрунтованими, а
податкові повідомлення-рішення такими,
що не підлягають скасуванню.

Судові витрати повинні бути
розподілені відповідно ст.94 КАС
України

На підставі викладеного, керуючись ст.
8, 19 Конституції України, ст.ст. 2, 7-14, 69-71,
86, 94, 158-163, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ков'ягівське" до
Нововодолазької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ков'ягівське" () на користь Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
4384.80 грн., (чотири тисячі триста
вісімдесят чотири грн., 80 коп.)

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 20
жовтня 2014 року.

Суддя
Єгупенко В.В.