Справа № 333/7384/14-а
Суддя: Піх Ю. Р.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/7384/14-а
пр.№2-а/333/170/2014
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду
міста Запоріжжя Піх Ю.Р., розглянувши в
порядку скороченого провадження
одноособово адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі міста Запоріжжя
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до
суду в якому вказала, що вона 13.08.2009р.
звільнилася з державної служби, а саме
з посади начальника управління
статистики торгівлі Головного
управління статистики в Запорізькій
області. На день звільнення має 8-й ранг
державного службовця, стаж державної
служби 35 років 3 місяця та 12 днів,
страховий стаж понад 37 роки. 14.08.2009р.
вона звернулася до Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя з
особистою заявою про призначення їй
пенсії за віком, передбаченої Законом
України «Про державну службу» від
16.12.1993 №3723-ХІІ, надавши довідку
Головного управління статистики у
Запорізькій області Держстату України
про складові заробітної плати, яка
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» за період з 01.08.2007 по З
. 17.2009. На сьогоднішній день розмір її
пенсії складає 3790,42 гри. (протокол від
14.08.2009 №489434). Однак, при розрахунку
пенсії як державному службовцю,
пенсійним фондом не були враховані
фактично отримані позивачем в складі
заробітної плати суми матеріальної
допомоги на оздоровлення: до щорічної
відпустки, матеріальної допомоги і для
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати. У серпні
2014 року позивачем була подана до УПФ в
Комунарському районі м.Запоріжжя заява
про проведення перерахунку пенсії
відповідно до абз.1 ст.37 Закону України
«Про державну службу» щодо включення в
розрахунок пенсії всіх складових
заробітної плати сум матеріальної
допомоги на оздоровлення до щорічної
відпустки, матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати, з яких
було сплачено страхові внески па
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. При цьому було надано
оригінал нової довідки за той же
період, оскільки стара довідка
відображає неточні дані по виплатам.
Так, разом із заявою про перерахунок
пенсії було надано оригінал Довідки
про складові заробітної плати,
складеної по новій формі, що
затверджена Постановою правління ПФУ
14.02.2011 №5-1, а саме: довідка від 31.07.2014р. №1
6-2/475, видана Головним управлінням
статистики у Запорізькій області.
Листом від 04.09.2014р. №173/П-9 орган
пенсійного фонду районного рівня
позивача повідомив, що перерахунок
пенсії було зроблено відповідно до
Закону України «Про державну службу»
та Постанови Кабінету Міністрів
України «Про деякі питання .
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» від
31.05.2000 №865, тому включення у заробіток
для розрахунку пенсії одноразових
виплат: сум матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, сум матеріальної
допомоги на оздоровлення до щорічної
відпустки, матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати, Позивач
вважає дії відповідача щодо проведення
перерахунку пенсії не у відповідності
до абз. 1 ст.37 Закону України «Про
державну службу», тобто не включення у
розрахунок пенсії сум матеріальної
допомоги на оздоровлення до щорічної
відпустки, матеріальної допомоги- для
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати
неправомірними і такими, що порушують
конституційні права на більший розмір,
у зв'язку з наступним. Статтею 33 Закону
України «Про державну службу», на яку
посилається Відповідач, відмовляючи
позивачу у включенні для розрахунку
пенсії сум всіх складових заробітної
плати, визначені умови оплат праці
державних службовців, а не умови їх
пенсійного забезпечення. За змістом
статті 37 Закону України «Про державну
службу» у редакції чинної на дату
призначення мені пенсії) на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних: службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків сум їх заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі. За кожний
повний рік роботи понад 10 років на
державній службі пенсія збільшується
на один відсоток заробітку, але не
більше 90 відсотків заробітної плати.
Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
податку на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» віл
08.07.2010 .№2464-УІ встановлено, що
платниками єдиного внеску також є
працівники - громадяни України,
іноземці, (якщо інше не встановлено
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України) та особи без
громадянства, які працюють на
підприємствах, установах та
організаціях, в інших юридичних осіб -
підприємців на умовах трудового
договору (контракту) або на умовах,
передбачених законодавством, у
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту). Тобто працівники,
які працюють - перебувають у трудових
відносинах з організацією - є
застрахованими особами та підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню. У частині
першій статті 1 Закону України «Про
оплату праці» від 24.03.1995 108/95-ВР
встановлено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Статтею 2 цього
Закону визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати. До останніх, належать виплати
у формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми. Згідно з тілі.2.3.3 п.2.3 ст.2
Інструкції зі статистики заробітної
плати, розробленої відповідно до
вказаного Закону, затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України від 13.01.2004 №5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за
№114/8713, матеріальна допомога, що має
систематичний характер надана всім або
більшості працівників (на
оздоровлення) віднесено до інших
компенсаційних виплат. Частиною другою
статті 33 Закону України «Про державну
службу» передбачено, що заробітна
плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати і ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Згідно зі ст.33, 35 Закону
України «Про державну службу» щорічна
відпустка надається з оплатою допомоги
на оздоровлення та державним
службовцям можуть надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань. Крім того,
згідно з частиною шостою статті 95 КЗпП
заробітна плата підлягає індексації у
встановленому законодавством порядку.
Дана норма кореспондує зі ст.33 Закону
України «Про оплати праці», де
зазначено: в період між переглядом
розміру мінімальної заробітної плати
індивідуальна заробітна плата
підлягає індексації згідно з ч - н ним
законодавством. Індексація заробітної
плати здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ
та Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003
1078. Об'єктом індексації грошових
доходів населення є оплата праці
(грошове убезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України не має разового
характеру (частина перша статті 2
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення», пункт 2
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення).

До того ж, згідно з підпунктом 2.2.7.
Інструкції зі статистики заробітної
плати, ствердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004
№5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27.01.2004 за №114/8713 суми
виплат, зобов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників входять
до складу фонду заробітної лати. Таким
чином, індексація є складовою частиною
заробітної плати, а саме додатковою
заробітною платою в розумінні частини 2
статті 2 Закону України «Про оплату
праці». Аналіз наведених положень дає
підстави для висновку, що і сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
до щорічної відпустки, матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати входять до системи
оплати праці державного службовця.
Верховний Суд У країн и своїми
постановами від 14.03.2013 року, від 28.05.2013
року звертає увагу на перевагу у
застосуванні норм права спеціального
законодавства, що визначають виплати
(доходи) для обчислення пенсії, а саме:
статті 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та статті 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».
Відповідно до частини першої статті 66
Закону України «Про пенсійне
убезпечення» до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці виплат, доходу), па які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу). Стаття 41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема, до
такого доходу (заробітної тати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно із
зазначеним Законом були фактично
нараховані обчислені) та сплачені
страхові внески, суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) зареєстрованої особи для
"числення пенсії, незалежно від того, чи
входить вони до структури заробітної
плати.

Таким чином, чинне законодавство як
загальне, так і спеціальне, відносить
до складу заробітної плати для
призначення пенсії державного
службовця всі виплати, без винятку, з
яких справляється збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

З огляду на вказане, дії Відповідача
щодо не врахування при призначенні
пенсії державного службовця сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
до щорічної відпустки, матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, є незаконними.

За приписами частини другої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції "одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт. що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою практику у відповідність
з рішенням Верховного Суду України.
Згідно з ч.2 ст.161 КАС України при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний врахувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу. Викладена вище правова
позиція Верховного Суду України
міститься в постановах, прийнятих за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення: підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої -
статті 237 КАС України, тому (
обов'язковою до застосування судом під
час розгляд)" адміністративної справи.
У зв'язку з чим просила суд визнати
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України
Комунарському районі м.Запоріжжя щодо
не включення в розрахунок пенсії
позивачу сум матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексам
заробітної плати, з яких було сплачено
страхові внески на загальнообов'язкове
держави пенсійне страхування.
Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Комунарському району
м.Запоріжжя здійснити позивачу
перерахунок та виплату пенсії
державної службовця із розрахунку 90%
всієї заробітної плати, тобто з
урахуванням у скла заробітної плати
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, з яких було сплачено
страхові внески на загальнообов'язкове
державі пенсійне страхування,
починаючи з 01.09.2014р. і в подальшому.

Представник відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі у судове
засідання не з'явився, але надав до суду
заперечення проти позову в яких вказав,
що відповідно до пункту 1 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 06.04.2011 №
384/2011 (зі змінами), Пенсійний фонд
України (далі - Пенсійний фонд) входить
до системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань пенсійного
забезпечення та ведення
персоніфікованого обліку надходжень
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Основні завдання та повноваження
Пенсійного фонду України визначені
статтями Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІУ (далі -
Закон № 1058-ІУ), Законом України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №
1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) та
Положенням про Пенсійний фонд України
(далі - Положення).

З 14.08.2009 року на обліку в управлінні
перебуває ОСОБА_1, яка отримує пенсію
відповідно до Закону України "Про
державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII.

Згідно Закону України «Про державну
службу» від 16.12.1993 року №3723-XII (далі -
Закон №3723-XII), в редакції, що діяла на
момент призначення пенсії позивачу,
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
суми їх заробітної плати з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до січня 2011
року - державне пенсійне страхування.
Крім того, звертаємо увагу суду, що з
набранням чинності Законом України
«Про запобігання фінансової
катастрофи та створення передумов для
економічного зростання : Україні» від
27.03.2014 року № 1166-VII (далі Закон № 1166-УП)
внесено зміни до ч.1 ст. 3 Закону України
«Про державну службу» від 16.12.1993 року №
3723-ХІІ, а саме зазначено, шо пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 70 відсотків суми їх заробітної
плати, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до . січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування., а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок, згідно ст. 33
Закону. Відповідно до ст. 1 Закону
України «Про оплату праці», заробітна
плата визначається як винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу. Стаття 2 цього Закону, яка
визначає структуру заробітної плати,
не містить вказівки на те, що
матеріальна допомога входить до
структури заробітної плати. Більше,
того, у зазначеній нормі Закону
відсутнє таке поняття як матеріальна
допомога. Матеріальні виплати,
зазначені в цій нормі, і матеріальна
допомога це не ідентичні поняття, а
тому законних підстав для віднесення
матеріальної допомоги до складу
(структури) заробітної плати
державного службовця немає.

Таким чином, матеріальна допомога
носить разовий характер та не є
складовою частиною заробітної плати у
розумінні частини 2 статті 33 Закону
України "Про державну службу", а сам
факт утримання із суми допомоги збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування не є підставою для
включення її до складу заробітної
плати державного службовця та
врахування при обчисленні розміру
пенсії державного службовця.

Відповідно до п.п. 3.31 п. З Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України № 5 від
13.01.2004 року (далі - Інструкція),
матеріальна допомога разового
характеру, що надається підприємством
окремим працівникам у зв'язку із
сімейними обставинами, на оплату
лікування, оздоровлення дітей,
поховання, тобто матеріальна допомога
на оздоровлення та на вирішення
соціально- побутових питань,
передбачена як така, що не належить до
фонду оплати праці.

Отже, такі види виплат, як матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальна допомога на оздоровлення є
одноразовими виплатами та не
передбачені в ч. 2 ст. 33 Закону України
"Про державну службу" як складові
заробітної плати державного службовця.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і матеріальна
допомога визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення», індексація грошових
доходів населення - це встановлений
законами та іншими нормативно-
правовими актами України механізм
підвищення грошових доходів населення,
що дає можливість частково або
повністю відшкодувати подорожчання
споживчих товарів та послуг. Зазначене
підвищення не передбачене в ст.33 Закону
як складова заробітної плати
державного службовця.

Оскільки позивач отримує пенсію
призначену відповідно до Закону
України «Про державну службу»,
заробітна плата для призначення пенсії
відповідно до цього Закону
визначається згідно Постанови
Кабінету Міністрів України «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» від 31.05.2000 року № 865 (далі -
Постанова КМУ № 865), якою визначено
заробіток для обчислення пенсій
державним службовцям при призначенні
та у разі проведення перерахунку
пенсії зазначеній категорії осіб. При
цьому цією постановою матеріальна
допомога, компенсація за невикористану
відпустку, індексація та грошова
винагорода, як складова заробітку для
обчислення пенсії державним
службовцям, не передбачається»

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на принципах,
згідно з якими ніхто не може бути
вимушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
і органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень і в
спосіб, передбачений законодавством
України.

З огляду на вищезазначене, обчислення
пенсії відповідно до ст. 37 Закону
України "Про державну службу"
здійснюється з урахуванням
вищезазначених складових заробітної
плати державного службовця. Такі
виплати, як матеріальна допомога для
вирішення соціально- побутових питань,
матеріальна допомога на оздоровлення
та індексація заробітної плати до
заробітної плати державного службовця
при обчисленні пенсії не включаються.

Враховуючи вищевказане та керуючись
ст. 19 Конституції України, ст., ст. 1,2
Закону України «Про оплату праці», ст. 33
Закону України «Про державну службу»
та постановами Кабінету Міністрів
України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» та від 23.04.2003 року «Про внесення
змін до постанови Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2000 року №865», п.п.
3.31 п. З Інструкції зі статистики
заробітної плати, управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя.

Розгляд справи проведено у порядку
скороченого провадження у
відповідності до ст. 183-2 КАС України без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Суд за результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження,
оцінивши обставини справи, вважає їх
достатніми для прийняття рішення.

Дослідивши матеріали справи та
давши оцінку доказам у їх сукупності,
суд вважає позов таким, що підлягає
частковому задоволенню, виходячи із
наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Суд, вивчивши письмові матеріали
справи та дослідивши докази, приходить
до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових , відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до ч. З ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо.

Судом встановлено, що з 14.08.2009 року на
обліку в управлінні перебуває ОСОБА_1,
яка отримує пенсію відповідно до
Закону України "Про державну службу"
від 16.12.1993 року №3723-XII.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України „Про
державну службу" пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, без обмеження
граничного розміру пенсії.

Статтею 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсій враховуються суми
виплат, на які нараховувались страхові
внески.

Верховний Суд України у своїй
постанові по справі № 21-430а11 від 20
лютого 2012 року дійшов висновку про те,
що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці державного
службовця. Такий висновок ВСУ в силу ст.
244-2 КАС України є обов'язковим для всіх
судів України.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування"вбачається, що
єдиний внесок нараховується на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України "Про оплату праці".

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про оплату праці" заробітна плата
включає в себе основну, додаткову
заробітну плату та інші заохочувальні
і компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата - це винагорода
за виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадові
обов'язки). Вона встановлюється у
вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників та
посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні
виплати - це виплати у формі винагород
за підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань (ст. 33
Закону України "Про державну службу").

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.

Оскільки матеріальна допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
на вирішення соціально-побутових
питань, а також компенсація за
невикористану відпустку входять до
складу заробітної плати, суд приходить
до висновку, що відповідач, відмовляючи
позивачу у здійсненні перерахунку
пенсії державного службовця, діяв не у
спосіб передбачений законом, що є
підставою для задоволення позову.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про індексацію грошових доходів
населення" індексація грошових доходів
населення - це встановлений законами та
іншими нормативно-правовими актами
України механізм підвищення грошових
доходів населення, що дає
можливість частково або повністю
відшкодовувати подорожчання споживчих
товарів і послуг. При цьому суми
індексації нараховуються на грошові
доходи громадян /стаття 2 цього Закону/.
але самі по собі не є видами доходу.

При цьому жодним нормативно-правовим
актом, зокрема, статтею 41 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
статтею 66 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" не визначають
індексацію, як вид доходу, що
враховуються при обчисленні пенсії.

За такого підстави для задоволення
позову у цій частині є відсутніми.

Вимоги позивача щодо зобов'язання
відповідача в подальшому виплачувати
пенсію з урахуванням сум інших виплат
ґрунтуються на припущеннях і є
безпідставними, оскільки відсутні
підстави стверджувати, що відповідач у
цей період буде порушувати права
заявника та проводити виплати не у
відповідності до чинного
законодавства.

Позивачем документально підтверджено
судові витрати по оплаті судового
збору, тому у відповідності до ч. 1 ст. 94
КАС України, суд вважає за необхідне
стягнути на користь позивача судові
витрати з Державного бюджету України.
Якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України
постанову суду необхідно звернути до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському району про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
перерахунок пенсії - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі міста Запоріжжя
щодо не включення в розрахунок пенсії
ОСОБА_1 сум матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, з яких було
сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі
міста Запоріжжя здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату пенсії
державного службовця з врахуванням у
складі заробітної плати сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
до щорічної відпустки, матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, з яких було
сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, починаючи з 01.09.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати п оплаті
судового збору у сумі 36 (тридцять шість)
грн. 54 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду підлягає негайному
виконанню у межах суми стягнення за
один місяць.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського адміністративного
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. Особи. Які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання її копії.

Суддя:
Ю.Р. Піх