Справа № 2а-4709/12/2670
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2014 року 15:45
№2а-4709/12/2670
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Літвінової А.В.,
суддів Кротюка О.В. та Мазур А.С., при
секретарі судового засідання
Давиденко Л.В., розглянув у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомпублічного акціонерного
товариства «Просто-страхування»до
третя особаДержавної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України, Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
фінансових послуг ОСОБА_1про визнання
протиправними та скасування припису та
постанови, ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Просто-страхування» звернулось до
суду з позовом до Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України, третя особа ОСОБА_1 про
визнання протиправними та скасування
припису від 25.11.2011 № СК-421/11/1246 та
постанови від 15.03.2012 №541/421/12/1-СК.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
скаргу приватного акціонерного
товариства «Просто-страхування»
задоволено частково: постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 19.06.2012 №2а-4709/12/2670 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2012
№2а-4709/12/2670 скасовано, а матеріали
справи направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.
Судом касаційної інстанції було
зазначено, що судами першої та
апеляційної інстанції при розгляді
справи не досліджено чи належить до
компетенції Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України оцінка законності прийнятих
страховиком рішень про страхове
відшкодування та визначення події
Розгляд справи здійснено із
врахуванням частини п'ятої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
Позивач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, проте
направив на адресу суду клопотання про
розгляд справи за його відсутності та
підтримання позовних вимог в повному
Враховуючи ліквідацію відповідно до
Указу Президента України від 23.11.2011 №1069
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України, колегією
суддів в судовому засіданні 30.07.2014
згідно з приписами частини третьої
статті 52 Кодексу адміністративного
судочинства України залучено в якості
другого відповідача у справі -
Національну комісію, що здійснює
державне регулювання у сфері
Представник відповідача проти позову
заперечив посилаючись на
правомірність винесених рішень.
Розгляд справи здійснено в письмовому
провадженні відповідно до частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,
Державною комісією з регулювання
ринків фінансових послуг України за
наслідками розгляду акту перевірки
позивача від 08.11.2011 № 524/42/2/1 винесено
припис від 25.11.2011 №СК-421/11-1246, яким
зобов'язано приватне акціонерне
товариство "Просто-страхування" у
термін до 31.01.2012 усунути виявлені
перевіркою порушення вимог
законодавства України у сфері надання
фінансових послуг, а саме - за
зобов'язаннями по договору
добровільного страхування
транспортних засобів від 18.01.2008 № 000576.
Внаслідок перевірки Державною
комісією з регулювання ринків
фінансових послуг України стану
виконання свого припису від 25.11.2011
№СК-421/11-1246, складено акт про порушення
приватним акціонерним товариством
"Просто-страхування" вимог
законодавства про фінансові послуги
від 05.03.2012 №СК-279/612/1246, на підставі якого
винесено постанову від 15.03.2012
№541/421/12/1-СК про застосування штрафу за
правопорушення, вчинені на фінансових
ринках у розмірі 8500,00 грн.
Вказуючи на протиправність винесення
припису від 25.11.2011 №СК-421/11-1246 та
постанови від 15.03.2012 №541/421/12/1-СК,
позивач звернувся до суду із даним
Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.
Як встановлено в акті перевірці
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 08.11.2011
№524/42/2/1 "Про порушення законодавства у
сфері страхування" приватним
акціонерним товариство
"Просто-страхування": між ОСОБА_1 та
приватним акціонерним товариством
"Просто-страхування" укладений договір
добровільного страхування
транспортних засобів від 18.01.2010 №000576
серії АТЛ щодо страхування автомобіля
"Honda Accord", реєстраційний номер НОМЕР_1.
ОСОБА_1 звернувся 16.12.2010 до позивача з
повідомленням про пошкодження
застрахованого автомобіля внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.
Приватне акціонерне товариство листом
від 14.01.2011 №01-167 повідомило третю особу,
що на підставі статті 25 Закону України
"Про страхування" прийнято рішення про
проведення страхового розслідування
та трасологічного дослідження.
Приватним акціонерним товариством
"Просто-страхування" було отримано
висновок автотехнічного та
транспортно-трасологічного
дослідження від 28.01.2011 №0279, складений
експертами Українського центру
судових експертиз за замовленням
приватного акціонерного товариства
"Просто-страхування".
За результатами розгляду справи ОСОБА_1
позивач прийняв рішення про відмову у
виплаті страхового відшкодування на
підставі пункту 2.3.2.6 договору
страхування, оскільки протоколом про
адміністративне правопорушення серії
ВМ1 № 119590 та постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи по факту
дорожньо-транспортної пригоди від
23.12.2010 встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода сталася в
результаті порушення ОСОБА_1 пункту 12.1
Правил дорожнього руху.
Згідно з пунктом 12.1 Правил дорожнього
руху: "Під час вибору в установлених
межах безпечної швидкості руху водій
повинен ураховувати дорожню
обстановку, а також особливості
вантажу, що перевозиться, і стан
транспортного засобу, щоб мати змогу
постійно контролювати його рух та
безпечно керувати ним".
Відповідно до пункту 2.3.2.6 договору
страхування, у будь-якому випадку за
цим договором Страховик не відшкодовує
збитки, що сталися в результаті ДТП
внаслідок грубого порушення
Страхувальником (водієм) правил
дорожнього руху, а саме перевищення
застрахованим транспортним засобом
встановлених обмежень швидкості руху.
Відповідно до постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи по факту
дорожньо-транспортної пригоди від
23.12.2010 встановлено, що місце
дорожньо-транспортної пригоди від
14.12.2010 знаходиться на закругленій
(ліворуч) ділянці дороги в зоні дії
дорожнього знаку 3.29 "Обмеження
максимальної швидкості 40 км/год".
Відповідно до Висновку №0279, "водій
автомобіля Honda Accord, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 в
даних конкретних дорожніх умовах
рухався із швидкістю більшою за 61....82
км/год. і ця швидкість була на 21....42
км/год. більшою за швидкість, з якою
дозволяв рухатись на цій ділянці
дороги дорожній знак 3.29 "Обмеження
максимальної швидкості" (40 км/год.)".
Проте як встановлено в акті перевірці
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 08.11.2011 №
524/42/2/1 "Про порушення законодавства у
сфері страхування" приватним
акціонерним товариство
"Просто-страхування": товариством не
було враховано, що відповідно до
висновку судово-автотехнічної
експертизи №3801, складеного 02.08.2011
експертом-автотехніком Сумського
відділення при Харківському
науково-дослідному інституті судових
експертиз Войтенком В.І., по матеріалам
справи про адміністративне
правопорушення №3-893/11, швидкість руху
автомобіля Honda Accord, д.р.н. НОМЕР_1 на
дорожньо-транспортної пригоди
становила біля 50-58 км/год.
Листом виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
комунального підприємства Глухівської
міської ради Сумської області від
22.03.2011 № 307 адресованого начальнику
відділення Державної автомобільної
безпеки з обслуговування міста Глухів,
Глухівського району та
автомобільно-технічної інспекції при
Управлінні державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Сумській
області, відповідно до схеми
дислокації дорожніх знаків на
вулично-шляховій мережі м. Глухова по
вул. Терещенків в районі будинків № 78-80
передбачено встановлення дорожнього
знаку 3.29 "Обмеження максимальної
швидкості 40". Але в зв'язку з обмеженими
фінансовими можливостями міського
бюджету зазначений знак станом на
14.12.2010 встановлений не був.
Постанову Глухівського міжрайонного
прокурора від 18.03.2011 про скасування
постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи, було скасовано як
незаконну постанову інспектора з
дізнання Відділення Державної
автомобільної інспекції по
обслуговуванню міста Глухова,
Глухівського району та
автомобільно-технічної інспекції
Управління державної автомобільної
інспекції при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в Сумській
області Васильченка І.М. про відмову в
порушенні кримінальної справи від
22.12.2010 та постановлено рішення про
проведення додаткової перевірки і
прийняття рішення згідно статті 97
Кримінально-процесуального кодексу
Постанову Зарічного районного суду
міста Суми від 05.08.2011, адміністративну
справу відносно ОСОБА_1 закрито у
зв'язку з відсутністю складу
адміністративного правопорушення. Суд
встановив, що ОСОБА_1, перебуваючи в
тверезому стані рухався 14.12.2010 о 22-00 год.
по дорозі, на якій дозволена
максимальна швидкість руху становить 60
км/год., а саме приблизно зі швидкістю
50-58 км/год., допустив виїзд на узбіччя з
подальшим перекиданням, внаслідок чого
його власний автомобіль зазнав
механічних пошкоджень. Факт того, що
ОСОБА_1 рухався з дозволеною швидкістю,
а саме приблизно 50-58 км/год,
підтверджується висновками
експертизи, листом виконавчого
комітету Глухівської міської ради
Сумської області та згідно листа
виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
комунального підприємства, станом на
14.12.2010, тобто на час скоєння
дорожньо-транспортної пригоди,
дорожній знак 3.29 "Обмеження
максимальної швидкості руху до 40
км/год" не був встановлений.
Відповідно до частини другої статті 20
Закону України „Про страхування"
умовами договору страхування можуть
бути передбачені також інші обов'язки
Пунктом 2.15 розділу 2 Ліцензійних умов
провадження страхової діяльності,
затверджених розпорядженням Державної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 28.08.2003 №
40, зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 15.09.2003 за № 805/8126 (зі
змінами та доповненнями) (далі -
Ліцензійні умови) передбачено, що
страховик зобов'язаний дотримуватись
обов'язків, визначених статтею 20 Закону
України "Про страхування".
Відповідно до пункту 2.8.2.2 договору
страхування, виплата страхового
відшкодування здійснюється у випадку
повної загибелі застрахованого за
ризиком "Пошкодження" транспортного
засобу (умова "Повна загибель",
визначена пунктом 2.8.18 цього Договору) -
протягом 30 календарних днів, починаючи
з дня надання Страхувальником
Страховику останнього із всіх
необхідних документів (згідно пункту
2.7.2.5 цього Договору).
Відповідно до пункту 2.12.1 договору
страхування, за несвоєчасне здійснення
виплати страхового відшкодування
Страховик сплачує Страхувальнику пеню
в розмірі 0,01% від суми простроченої
виплати страхового відшкодування за
кожний день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який нарахована пеня.
Згідно вимог пункту 3 частини першої
статті 20 Закону України "Про
страхування" страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Частиною першою статті 25 Закону
України "Про страхування" встановлено,
що здійснення страхових виплат і
виплата страхового відшкодування
проводиться страховиком згідно з
договором страхування на підставі
заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.
Враховуючи постанову Зарічного
районного суду міста Суми від 05.08.2011,
позивач керуючись пунктом 2.8.2.2
договору страхування повинен був
прийняти рішення про виплату
страхового відшкодування та здійснити
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору.
Отже під час здійснення перевірки
приватного акціонерного товариства
"Просто-страхування" Державною
комісією з регулювання ринків
фінансових послуг України встановлено
порушення позивачем приписів Закону
України "Про страхування" внаслідок
відмови у здійсненні страхового
Наявність відповідного порушення
позивачем не спростовано.
На виконання приписів ухвали Вищого
адміністративного суду України від
розгляду справи досліджено питання чи
належить до компетенції Державної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України оцінка
законності прийнятих страховиком
рішень про страхове відшкодування та
визначення події страхових випадків.
Так, згідно із пунктом 5 Положення про
Державну комісію з регулювання ринків
фінансових послуг України,
затвердженого Указом Президента
України від 04.04.2003 №292/2003 Комісія має
право в межах своїх повноважень
проводити перевірки, в тому числі
тематичні та зустрічні перевірки, щодо
правильності застосування
страховиками законодавства України
про страхову діяльність і
достовірності їх звітності за
показниками, що характеризують
виконання договорів страхування;
призначати не частіше одного разу на
рік проведення за рахунок страховика
додаткової обов'язкової аудиторської
перевірки з визначенням аудитора.
Положенням про застосування Державною
комісією з регулювання ринків
фінансових послуг України заходів
впливу, затвердженого розпорядженням
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 13.11.2003 за
№125, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 03.12.2003 за № 1115/8436
(чинного на час виникнення спірних
правовідносин) визначені повноваження
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України із нагляду
та перевірки фінансових установ та
юридичних осіб, які відповідно до
закону мають право здійснювати
діяльність з надання фінансових послуг
щодо фактичного стану дотримання
останніми вимог законодавства про
Дані та інформація про ознаки
порушення перевіряється, в тому числі,
за зверненнями громадян.
Відповідно до вимог пункту 6.12
названого Положення рішення про
застосування заходів випливу після
набрання ним чинності є обов'язковим до
виконання особами. У разі невиконання
рішення Державна комісія з регулювання
ринків фінансових послуг України
вживає заходів щодо його виконання у
порядку, визначеному законодавством.

Отже встановивши під час перевірки
позивача порушення останнім
застосування законодавства України
про страхову діяльність відповідач
діяв в межах своїх повноважень та
контрольних функцій суб'єкта владних
повноважень.

Згідно з пунктом 3 частини першої
статті 41 Законом України "Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг" Державна комісія з
регулювання ринків фінансових послуг
України застосовує до суб'єктів
підприємницької діяльності штрафні
санкції за ухилення від виконання або
несвоєчасне виконання розпоряджень,
рішень Уповноваженого органу про
усунення порушень щодо надання
фінансових послуг.

Згідно з пунктом 2.2 розділу 2 Положення
№125 про виконання (невиконання) вимог
розпорядження (припису) особа
зобов'язана письмово повідомити
Державну комісію з регулювання ринків
фінансових послуг України у визначений
у розпорядженні (приписі) термін.

Враховуючи, що під час судового
розгляду справи позивачем не надано
суду доказів щодо виконання законних
вимог суб'єкта владних повноважень про
усунення порушень законодавства
України у сфері надання фінансових
послуг, є обґрунтованим застосування
до позивача оскаржуваною постановою
штрафних санкцій.

Отже, враховуючи наведені обставини,
суд дійшов висновку, що відповідачем
правомірно прийнято припис від 25.11.2011
№СК-421/11/1246 та постанову від 15.03.2012 №
541/421/12/1-СК з підстав порушення
позивачем законодавства у сфері
страхування під час виплати страхового
відшкодування.

А тому позовні вимоги є безпідставними,
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128 та 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Літвінова А.В.

Суддя
Кротюк О.В.

Суддя
Мазур А.С.