Справа № 872/15063/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2014 рокусправа № 405/5062/13-а
(2а/405/455/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Нагорної
Л.М. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного
суду м.Кіровограда від 16 вересня 2013 р. у
справі № 405/5062/13-а (2а/405/455/13)

за позовом Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Ленінської
районної у м. Кіровограді ради

до ОСОБА_1

про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

"03" червня 2013 р. Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Ленінської
районної у м. Кіровограді ради
звернулось до суду з адміністративним
позовом до ОСОБА_1 в якому просило
стягнути з відповідача надміру
виплачені бюджетні кошти по тимчасовій
державній допомозі дітям у розмірі 2
144,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані відмовою
відповідача в добровільному порядку
повернути переплачені кошти
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме.

Постановою Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 16 вересня 2013 р. у
справі № 405/5062/13-а (2а/405/455/13)
адміністративний позов Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Ленінської
районної у м. Кіровограді ради до
ОСОБА_1 про стягнення суми -
задоволено.

Постанову суду мотивовано наявністю у
відповідача законодавчо визначеного
обов'язку сплатити надмірно виплачені
кошти державної допомоги.

Не погодившись з постановою суду,
ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу,
згідно якої особа, яка подає апеляційну
скаргу просить скасувати постанову
Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 16 вересня 2013 р. у
справі № 405/5062/13-а (2а/405/455/13), як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд не встановив в повному
обсягу обставини по справі та не
дослідив надані докази. Скаржник
вказує на суперечності в тексті
оскаржуваного судового рішення, а саме:
суд аналізує довідку ДВС №В-5 від 125.03.2013
року, проте обидва посилання на дану
довідку містять зовсім різний зміст, в
першому випадку суд приводить дану
довідку в якості доказу того, що батько
дитини почав сплачувати аліменти, в
іншому вказує на те, що даною довідкою
визначено період в якому ОСОБА_2 не
отримувала аліменти. Крім того,
скаржник вказує на те, що суд
необґрунтовано вирішено спір по суті
на підставі однієї довідки, належність,
допустимість та достовірність якої
судом не встановлено.

Позивач надав в справу письмові
заперечення, в яких вказуючи на
обґрунтованість прийнятої судом
першої інстанції постанови просить
залишити без змін постанову суду
першої інстанції та відмовити в
задоволенні апеляційної скарги.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники сторін. Управлінням праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Ленінської
районної у м. Кіровограді ради
звернулось до суду з адміністративним
позовом до ОСОБА_1 до суду надіслані
клопотання про розгляд справи без
представників сторін.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників сторін не
перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вбачає підстави
для задоволення апеляційної скарги,
внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи, 16
жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
УПСЗН із заявою про призначення
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів.

Рішенням позивача від 26.10.2012 року №450377
ОСОБА_1 призначено тимчасова державна
допомога на період з 01.10.2012 року по
31.03.2013 року.

Для подовження виплати тимчасової
державної допомоги дітям, відповідач в
березні 2-13 року надала до УПСЗН довідку
Державної виконавчої служби
кіровоградського управління юстиції
від 25.03.2013 року №В-5 в якій зазначено, що
батько дитини почав сплачувати
аліменти.

Розпорядженням УПСЗН виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Кіровограді ради від 29.03.2013 року
припинено виплату тимчасової
державної допомоги дитині у зв'язку з
виплатою батьком дитини аліментів.

Відповідачу на поштову адресу
направлено повідомлення про
повернення надміру виплачених
бюджетних коштів по державним
соціальним допомогам від 09.04.2012 року
№4503773, яким ОСОБА_1 сповіщено про
необхідність до 25.04. 2013 року повернути
переплачену суму державної допомоги у
розмірі 2 144,70 грн.

Відповідачем в добровільному порядку
не виплачено суму надмірно нарахованої
та виплаченої державної допомоги, що
слугувало підставою для звернення
позивача до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив зі
встановлення факту добровільного
виконання батьком дитини судового
рішення щодо виплати аліментів на
утримання дитини.

Дослідивши обставини по справі,
колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 181 Сімейного
кодексу України способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними.
За рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.8, ч.9 ст. 181 Сімейного кодексу
України якщо місце проживання чи
перебування батьків невідоме, або вони
ухиляються від сплати аліментів, або не
мають можливості утримувати дитину,
дитині призначається тимчасова
державна допомога, яка не може бути
меншою ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Виплата тимчасової державної допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Порядок
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги визначається
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
№189 від 22.02.2006 року затверджено Порядок
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину або
місце проживання їх невідоме.

Відповідно абз.1 п.2 вказаного Порядку,
тимчасова допомога призначається у
разі, коли:

- рішення суду про стягнення аліментів
з одного з батьків не виконується у
зв'язку з ухиленням від сплати
аліментів або відсутністю у боржника
коштів та іншого майна, на які за
законом може бути звернено стягнення;

- стосовно одного з батьків
здійснюється кримінальне провадження
або він перебуває на примусовому
лікуванні, у місцях позбавлення волі,
якого визнано в установленому порядку
недієздатним, а також перебуває на
строковій військовій службі;

- місце проживання (перебування)
одного з батьків не встановлено.

Відповідно до п.6 вказаного Порядку, для
призначення тимчасової допомоги
одержувач подає органу праці та
соціального захисту населення за
місцем проживання (перебування), крім
іншого, довідку державної виконавчої
служби про неможливість стягнення
аліментів з одного з батьків дитини
внаслідок ухилення від їх сплати.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 тимчасову допомогу на дитину
отримала в період з 01.10.2012 року по
31.03.2013 року в загальній сумі 2 144,70 грн. на
підставі довідки наданої Державною
виконавчою службою, в якій зазначено,
про те, що ОСОБА_1 за останні шість
місяців, що передують даті звернення
аліменти не отримувала.

Положеннями пп. 9 пункта 10 Порядку
визначено, що виплата тимчасової
допомоги припиняється у разі
добровільного виконання рішення суду
особою, зобов'язаною сплачувати
аліменти.

За таких обставин, з урахуванням
довідки ДВС№В-5 від 25.03.2013 року, якою
зазначено про отримання ОСОБА_1 виплати
аліментів у фіксованій сумі в жовтні 2012
року, припинення нарахування та
виплати тимчасової державної допомоги
є правомірним.

В той же час, колегія суддів вважає
необґрунтованим стягнення з ОСОБА_1
суми виплаченої державної допомоги, з
наступних підстав.

Частиною 10 ст.181 Сімейного кодексу
України визначено, що суми наданої
дитині тимчасової державної допомоги
підлягають стягненню з платника
аліментів до Державного бюджету
України у судовому порядку.

Згідно п. 12 Порядку "Про призначення
та виплати тимчасової державної
допомоги дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів, не мають
можливості утримувати дитину або місце
проживання їх невідоме" якщо виникла
можливість стягнення аліментів з
одного з батьків, виявлено, що один з
батьків може утримувати дитину або
місце проживання (перебування) одного з
батьків встановлено, у зв'язку з чим
можливе стягнення з нього коштів на
утримання дитини, орган праці та
соціального захисту населення
звертається до суду із заявою про
стягнення суми сплаченої тимчасової
допомоги. Стягнуті кошти зараховуються
до державного бюджету.

Проте відповідно до п.8-10 ст. 181
Сімейного кодексу України:

8. Якщо місце проживання чи перебування
батьків невідоме, або вони ухиляються
від сплати аліментів, або не мають
можливості утримувати дитину, дитині
призначається тимчасова державна
допомога, яка не може бути меншою ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Виплата
тимчасової державної допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

9. Порядок призначення та виплати
тимчасової державної допомоги
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Роботу щодо призначення та виплати
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме, організовує центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
усиновлення та захисту прав дітей.

10. Суми наданої дитині тимчасової
державної допомоги підлягають
стягненню з платника аліментів до
Державного бюджету України у судовому
порядку.

Перевіривши та з'ясувавши всі
необхідні обставини справи та оцінюючи
усі наявні докази в їх сукупності,
колегія суддів доходить висновку, що
оскільки в даному випадку тимчасова
державна допомога дитині, батько якої
не мав можливості утримувати дитину,
аліменти судовим рішенням з нього не
стягувалися, а відповідно до ч.10 ст. 181
СК України суми наданої тимчасової
державної допомоги підлягають
стягненню лише з платника аліментів,
яким відповідач не був і не є, для
задоволення позовних вимог відсутні
передбачені законом підстави.

Крім того, відповідно до ст.. 22 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» одержувачі державної допомоги
зобов'язані повідомляти органи, що
призначають і здійснюють виплату
державної допомоги, про зміну всіх
обставин, що впливають на виплату
допомоги. Суми державної допомоги,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку громадян (у
результаті подання документів із
свідомо неправдивими відомостями,
неподання відомостей про зміни у
складі сім'ї, приховування обставин, що
впливають на виплату державної
допомоги тощо), стягуються згідно з
законом.

Позивачем не доведено зловживань з
боку ОСОБА_1 або фактів подання
документів із свідомо неправдивими
відомостями, що свідчить про
безпідставність стягування з
відповідача сум нарахованої державної
допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів
доходить висновку, що судом першої
інстанції під час вирішення спору по
суті не в повному обсягу встановлено та
досліджено обставини по справі та,
відповідно, помилково застосовані
норми матеріального права, що призвело
до невірного вирішення справи по суті.
Вказані обставини, у відповідності до
положень ст.. 202 КАС України є підставою
для скасування оскаржуваного судового
рішення та винесення нового про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 16 вересня 2013 р. у
справі № 405/5062/13-а (2а/405/455/13) -
задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 16 вересня 2013 р. у
справі № 405/5062/13-а (2а/405/455/13) - скасувати.

У задоволенні адміністративного
позову Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Ленінської районної у м.
Кіровограді ради - відмовити

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
Я.В. Семененко