Справа № 1170/2-а-1040/12
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/45154/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
(далі - Кіровоградська ОДПІ)

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 07.11.2013

у справі № 1170/2а-1040/12

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі
- СПД ОСОБА_1.)

до Кіровоградської ОДПІ

про визнання дій протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про: визнання незаконним і
скасування наказу начальника
Кіровоградської ОДПІ від 21.07.2011 № 2221
«Про проведення документальної
позапланової перевірки»; визнання
неправомірними дій посадових осіб
відповідача по проведенню
позапланової невиїзної перевірки СПД
ОСОБА_1; визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 10.08.2011 №
та № , від 20.10.2011 № , від 15.02.2012
№ .

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 02.07.2012 у
позові відмовлено. У прийнятті цієї
постанови адміністративний суд
виходив з правомірності оподаткування
доходів позивача, отриманих ним після
перевищення граничного розміру
виручки для суб'єктів малого
підприємництва, за загальними
правилами оподаткування.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 07.11.2013 назване рішення суду першої
інстанції скасовано частково; позов
задоволено в частині визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
10.08.2011 № № , від 20.10.2011 №
, від 15.02.2012 № ; в решті
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду зі спору
залишено без змін. Зазначене рішення
суду апеляційної інстанції мотивовано
недоведеністю податковим органом
факту одержання СПД ОСОБА_1 у
перевіреному періоді виручки від
реалізації товарів (робіт, послуг)
понад 500 000 грн.

Не погоджуючись з висновками
апеляційного суду, Кіровоградська ОДПІ
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
частково скасувати оскаржувану
постанову суду апеляційної інстанції
та залишити в силі рішення
Кіровоградського окружного
адміністративного суду зі спору.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
розглядувані касаційні вимоги
виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що
Кіровоградською ОДПІ було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку дотримання СПД ОСОБА_1 вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 01.01.2009 по 30.06.2011, оформлену
актом від 01.08.2011 № 143/1710/НОМЕР_5.

У перевіреному періоді позивач
перебував на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності та
за результатами діяльності у 2009 році
отримав виручку у загальній сумі 526 016,90
грн., тобто понад граничний розмір (500 000
грн.), встановлений Указом Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (далі
- Указ) для запровадження спрощеної
системи оподаткування.

На підставі висновку про те, що з І
кварталу 2010 року позивач не мав права
перебувати на пільговому режимі
оподаткування, а також про
необхідність оподаткування суми
перевищення гранично допустимого
розміру виручки для суб'єктів малого
підприємництва за загальними
правилами оподаткування
Кіровоградською ОДПІ було прийнято:

податкове повідомлення-рішення 10.08.2011
№ , за яким СПД ОСОБА_1 визначено
грошове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у сумі 44938,33 грн.
(у тому числі 44768,33 грн. за основним
платежем та 170 грн. за штрафними
санкціями);

податкове повідомлення-рішення від
10.08.2011 № про збільшення
позивачеві грошового зобов'язання з
ПДВ на 132 362,15 грн. (у тому числі 105 889,72
грн. за основним платежем та 26472,30 грн.
за штрафними санкціями).

За результатами оскарження позивачем
зазначених донарахувань в
адміністративному порядку податковим
органом було прийнято:

податкове повідомлення-рішення від
15.02.2012 № про донарахування СПД
ОСОБА_1 ПДВ у сумі 129 461,35 грн. (у тому
числі 105 889,72 грн. та 23571,63 грн. за
штрафними санкціями);

податкове повідомлення-рішення від
20.10.2011 № , за яким СПД ОСОБА_1
зобов'язано сплатити грошове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у сумі 44768,33 грн. та 1 грн.
штрафних санкцій.

Положеннями статті 1 Указу України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» (який діяв на час
виникнення спірних правовідносин, далі
- Указ) передбачено, що спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується, у тому числі, для
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів
їхніх сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Отже, реалізація права суб'єкта малого
підприємництва на запровадження
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності залежить від
виконання таким суб'єктом установлених
Указом вимог.

При цьому єдиний податок сплачується
виключно з доходів, одержаних фізичною
особою - суб'єктом підприємницької
діяльності з додержанням вимог цього
Указу, зокрема, якщо виручка платника
єдиного податку за рік не перевищує 500
тис. гривень.

Відповідно до пункту 1 Указу виручкою
від реалізації продукції (товарів,
робіт, послуг) вважається сума,
фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Згідно зі статтею 5 Указу в разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

У той же час зазначений Указ не містить
положень, які б регулювали питання
оподаткування сум, що перевищують
граничний обсяг виручки, встановлений
законодавцем.

А відтак оподаткування доходів,
отриманих платником єдиного податку з
порушенням умов перебування на
спрощеній системі оподаткування,
повинно здійснюватися із
застосуванням правил загальної
системи оподаткування.

Розглядаючи обставини, які слугували
підставою для визначення позивачеві
оспорюваної суми грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли різних
висновків щодо суми виручки, отриманої
позивачем у 2009 році.

Так, приймаючи рішення про часткове
задоволення цього позову, апеляційний
суд зазначив, що Кіровоградською ОДПІ
не доведено того, що усі кошти, що
надійшли на його рахунок, є саме
виручкою позивача від реалізації
товарів (послуг).

У той же час, суд першої інстанції за
наслідками дослідження наявних справі
доказів встановив, що у 2009 році СПД
ОСОБА_1 отримав виручку в сумі 526 016,90
грн., з якої кошти в сумі 489 151,90 грн. є
виручкою від оптової торгівлі
непродовольчими товарами та надання
послуг з монтажу систем опалення,
вентиляції і кондиціювання повітря, а
кошти в сумі 36865 грн. одержані позивачем
у рамках здійснення оптової торгівлі
на комісійних умовах.

Доказів на спростування цих висновків
ані у суді першої інстанції, ані під час
розгляду справи в апеляційному суді
позивачем не представлено.

Таким чином, апеляційний суд надав іншу
правову оцінку фактичним даним зі
спору без належного мотивування причин
цього, що не відповідає процесуальним
правилам оцінки доказів, викладеним у
статті 86 Кодексу адміністративного
судочинства України.

А відтак по епізоду, пов'язаному з
оскарженням правильності
донарахування СПД ОСОБА_1 податку з
доходів фізичних осіб, Вищий
адміністративний суд України
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо законності цього
донарахування.

У той же час Кіровоградською ОДПІ не
доведено існування обставин, з якими
Закон пов'язував виникнення у особи
обов'язку зареєструватися платником
ПДВ у періоді, охопленому перевіркою.

Так, відповідно до підпункту 2.3.1 пункту
2.3 статті 2 Закону України «Про податок
на додану вартість» (який діяв на час
виникнення спірних правовідносин)
особа підлягає обов'язковій
реєстрації як платник податку у разі,
коли загальна сума від здійснення
операцій з поставки товарів (послуг),
у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної
мережі, що підлягають оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахована
(сплачена, надана) такій особі або в
рахунок зобов'язань третім особам,
протягом останніх дванадцяти
календарних місяців сукупно
перевищує 300 000 гривень (без
урахування податку на додану вартість).

У той же час за правилами пункту 6 Указу
суб'єкт малого підприємництва, який
сплачує єдиний податок, не є платником
таких видів податків і зборів
(обов'язкових платежів), як-от - податку
на додану вартість, крім випадку, коли
юридична особа обрала спосіб
оподаткування доходів за єдиним
податком за ставкою 6 відсотків.

Таким чином, сума виручки платника
єдиного податку, яка підлягає
оподаткуванню за правилами Указу, не
впливає на виникнення у особи обов'язку
зареєструвати платником ПДВ; такий
обов'язок виникає у суб'єкта малого
підприємництва у разі перевищення
протягом послідовних дванадцяти
календарних місяців суми його
оподатковуваних операцій 300 000
гривень, без урахування 500 тис. грн.,
отриманих у рамках провадження
діяльності на умовах сплати єдиного
податку.

З урахуванням викладеного апеляційний
суд цілком правомірно визнав
протиправним податкове
повідомлення-рішення від 15.02.2012 №
(від 10.08.2011 № ).

В іншій частині судові акти зі спору
учасниками провадження не
оскаржуються, за відсутності виявлених
порушень норм матеріального та
процесуального права, на які не було
посилань у поданій касаційній скарзі,
підстави для правового аналізу
висновків судів у відповідній частині
відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
задовольнити частково.

2. Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 07.11.2013 у справі № 1170/2а-1040/12
скасувати в частині визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень від 10.08.2011 №
та від 20.10.2011 № .

У цій частині залишити в силі постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 02.07.2012 у
справі № 1170/2а-1040/12 .

3. В решті постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 07.11.2013 у справі № 1170/2а-1040/12 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її опій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку статей 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько