Справа № 2-а-31/13
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-31/13
Головуючий у 1-й інстанції: Чірков
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вишгородської міської ради Київської
області на постанову Вишгородського
районного суду Київської області від 21
лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Вишгородської міської ради Київської
області про визнання протиправним і
скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Вишгородського районного суду
Київської області із адміністративним
позовом до Вишгородської міської ради
Київської області, в якому просив
визнати протиправним і скасувати
рішення Вишгородської міської ради
Київської області від 17 травня 2011 року
№ 5/7 «Про видачу дозволів на розміщення
об'єктів торгівлі, сфери послуг та
затвердження режимів роботи».

Постановою Вишгородського районного
суду Київської області від 21 лютого 2013
року адміністративний позов
задоволено.

Відповідач не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, які з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 17
травня 2011 року п'ятою сесією шостого
скликання Вишгородської міської ради
Київської області було прийнято
рішення № 5/7 «Про видачу дозволів на
розміщення об'єктів торгівлі, сфери
послуг та затвердження режимів роботи»
та затверджено Положення «Про видачу
дозволів на розміщення об'єктів
торгівлі, сфери послуг та затвердження
режимів роботи в м. Вишгороді».

При прийнятті вказаного рішення
суб'єкт владних повноважень керувався
Законами України «Про дозвільну
систему в Україні», «Про благоустрій
населених пунктів» та «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Зокрема, п. 2.1 і 2.2. Положення «Про видачу
дозволів на розміщення об'єктів
торгівлі, сфери послуг та затвердження
режимів роботи в м. Вишгороді» було
встановлено, що видача вищевказаних
дозволів здійснюється на підставі
заяви, яка разом з доданими документами
підлягає розгляду протягом 1 місяця,
після чого виконавчий комітет
Вишгородської міської ради приймає
рішення про надання або відмову у
наданні дозволу на початок
підприємницькі діяльності. В разі
прийняття виконавчим комітетом
позитивного рішення зацікавлена особа
збирає погодження від компетентних
служб міста, перелік яких визначається
вказаним рішенням виконавчого
комітету.

10 червня 2011 року прокурором
Вишгородського району Київської
області було внесено протест на
вказане рішення Вишгородської міської
ради Київської області, який
відповідачем було відхилено, про що
викладено в рішенні № 6/8 від 6 липня 2011
року.

В подальшому позивач будучи депутатом
міської ради звертався до відповідача
з проектом нормативного
(регуляторного) акту «Про затвердження
Порядку повідомлення державного
адміністратора або спеціально
уповноваженого органу про
відповідність матеріально-технічної
бази суб'єкта господарювання в галузі
торгівлі та побутового обслуговування
вимогам законодавства яким
передбачалося скасування оскарженого
по справі рішення та встановлення
принципово іншого підходу до
врегулювання вказаних правовідносин
на основі чинного законодавства
України в цій сфері.

17 грудня 2012 року на адресу позивача
надійшла відповідь Вишгородської
міської ради Київської області, яка на
думку позивача не містить відомостей
щодо розгляду порушеного ним питання.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Правові та організаційні засади
функціонування дозвільної системи у
сфері господарської діяльності і
встановлює порядок діяльності
дозвільних органів, уповноважених
видавати документи дозвільного
характеру, та державних
адміністраторів, визначаються Законом
України «Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» від 06.09.2005 р.
№ 2806 (далі - Закон).

Стаття 4 Закону передбачає основні
вимоги до дозвільної системи у сфері
господарської діяльності, де виключно
законами, які регулюють відносини,
пов'язані з одержанням документів
дозвільного характеру, встановлюється:
необхідність одержання документа
дозвільного характеру; дозвільний
орган, уповноважений видавати документ
дозвільного характеру; платність або
безоплатність видачі документа
дозвільного характеру; строк прийняття
рішення про видачу або відмову у видачі
документа дозвільного характеру;
вичерпний перелік підстав для відмови
у видачі та анулювання документа
дозвільного характеру; можливість
набуття суб'єктом господарювання права
на провадження певних дій щодо
здійснення господарської діяльності
за декларативним принципом.

Частинами 3 та 4 статті 4 цього Закону
передбачено, що видача документів
дозвільного характеру місцевими
дозвільними органами здійснюється за
принципом організаційної єдності, що
передбачає наявність адміністратора, у
порядку, встановленому цим Законом.
Суб'єкт господарювання має право
вибору способу отримання документів
дозвільного характеру: безпосередньо
за зверненням у відповідні місцеві
дозвільні органи, представники яких
здійснюють прийом суб'єктів
господарювання в одному приміщенні;
або за зверненням до адміністратора.
Порядок взаємодії представників
місцевих дозвільних органів, які
здійснюють прийом суб'єктів
господарювання в одному приміщенні,
затверджується відповідною місцевою
радою (її виконавчим комітетом) або
районною державною адміністрацією.

Стаття 5 Закону визначає
адміністратора як посадову особу
міської ради, районної та районної у
містах Києві і Севастополі державних
адміністрацій, яка організовує видачу
суб'єкту господарювання документів
дозвільного характеру та забезпечує
взаємодію місцевих дозвільних органів
щодо видачі документів дозвільного
характеру. Кількість адміністраторів
визначається рішенням відповідної
міської ради або районної державної
адміністрації.

Крім того стаття 5 Закону визначає
основні завдання адміністратора, якими
є: надання суб'єкту господарювання
вичерпної інформації щодо вимог та
порядку одержання документа
дозвільного характеру; прийняття від
суб'єкта господарювання документів,
необхідних для одержання документів
дозвільного характеру, їх реєстрація
та подання документів (їх копій)
відповідним місцевим дозвільним
органам; видача суб'єкту
господарювання документів дозвільного
характеру; забезпечення взаємодії
місцевих дозвільних органів та
документообігу; організаційне та
інформаційне забезпечення проведення
представниками місцевих дозвільних
органів спільного обстеження об'єкта,
на який видається документ дозвільного
характеру; контроль за додержанням
посадовими особами місцевих
дозвільних органів строків розгляду та
видачі документів дозвільного
характеру; формування та ведення
реєстру документів дозвільного
характеру; інформування посадової
особи, якій він підпорядковується, а
також територіального органу
уповноваженого органу про порушення
вимог законодавства з питань видачі
документів дозвільного характеру
посадовою особою місцевого
дозвільного органу; підготовка
пропозицій щодо удосконалення
процедури видачі документів
дозвільного характеру.

Стаття 5 Закону передбачає, що Типове
положення про адміністратора, порядок
взаємодії адміністратора з місцевими
дозвільними органами, суб'єктами
господарювання та територіальним
органом уповноваженого органу
затверджується уповноваженим органом.

Порядок взаємодії місцевих дозвільних
органів, адміністратора, суб'єкта
господарювання та територіального
органу уповноваженого органу в місті
обласного значення затверджується
міською радою на підставі типового
положення, передбаченого частиною
сьомою цієї статті, за погодженням з
територіальним органом уповноваженого
органу. Порядок взаємодії місцевих
дозвільних органів, адміністратора,
суб'єкта господарювання та
територіального органу уповноваженого
органу в районах та районах у містах
Києві і Севастополі затверджується
відповідною районною державною
адміністрацією на підставі типового
положення, передбаченого частиною
сьомою цієї статті, за погодженням з
територіальним органом уповноваженого
органу.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач в оскаржуваному рішенні від
17.05.2011р. № 5/7 «Про видачу дозволів на
розміщення об'єктів торгівлі, сфери
послуг та затвердження режимів роботи»
посилається, зокрема, на норми Закону
України «Про дозвільну систему в
Україні», однак як було вірно
зазначено судом інстанції, закон «Про
дозвільну систему в Україні» не існує,
натомість існує Закон України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», який в свою
чергу не визначає правових підстав на
оформлення та видачу дозволів на
розміщення об'єкта торгівлі та сфери
послуг.

Відповідно до ст. 50 ЦК України,
обмеження права фізичної особи на
здійснення підприємницької
діяльності, встановлюється
Конституцією України та законом.

Фізична особа реалізує своє право на
підприємницьку діяльність за умови її
державної реєстрації в порядку
встановленому законом.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про
підприємництво» (Закон втратив
чинність з 1 січня 2004 року, крім статті 4
(згідно із Господарським кодексом
України від 16 січня 2003 року N 436-IV),
Підприємці мають право без обмежень
приймати рішення і здійснювати
самостійно будь-яку діяльність, що не
суперечить чинному законодавству.
Особливості регулювання окремих видів
підприємництва встановлюються
законодавством України. Перелік видів
діяльності, підприємництво в яких не
застосовується у зв'язку з підвищеними
вимогами до безпеки робіт та
необхідністю централізації функцій
управління, встановлюється Верховною
Радою України.

У зв'язку з набранням чинності
Податковим Кодексом України, Закон
України «Про систему оподаткування» та
Декрет Кабінету Міністрів України від
20 травня 1993 року № 56-93 «Про місцеві
податки та збори», якими передбачалося
одержання відповідних дозволів
суб'єктами підприємницької діяльності,
втратили свою чинність, а відтак бір за
видачу дозволу на розміщення об'єкту
торгівлі та сфери послуг було
скасовано в законодавчому порядку.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах доважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у й діяльності
Конституцією та законами України,
актами Президента України та Кабінету
Міністрів України.

Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування відповідно
до вимог ч. ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» з
мотивів їх невідповідності
Конституції або законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

Аналізуючи обставини даної справи та
оцінюючи зібрані по справі докази,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що спірне рішення від 17 травня 2011 року
№ 5/7 «Про видачу дозволів на розміщення
об'єктів торгівлі, сфери послуг та
затвердження режимів роботи»
відповідачем було прийнято всупереч
ст. 19 Конституції України та вимогам
Законів України «Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності» та «Про благоустрій
населених пунктів», а відтак підлягає
скасуванню в судовому порядку.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Вишгородської
міської ради Київської області -
залишити без задоволення.

Постанову Вишгородського районного
суду Київської області від 21 лютого 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Повний текст ухвали виготовлено - 29.09.14
р.

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.