Справа № 226/4714/12
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 226/4714/12

Головуючий у 1-й інстанції: Карнаух А.П.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

03 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Загороднюк А.Г.

судді: Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
13 листопада 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 13
листопада2012 року позов задоволено
частково.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до положень статтей 197, 183-2 КАС України,
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно частини 6 статті 12, частини 1
статті 41 КАС України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є чоловіком померлого
громадянина із числа потерпілих першої
категорії, смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, що
підтверджено посвідченням НОМЕР_1.
Також згідно довідки МСЕ № 000761 від 17
червня 2008 року його дружина, ОСОБА_3,
являлась інвалідом IІ групи, у зв'язку
із захворюванням, викликаним впливом
аварії на ЧАЕС. ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підверджується
свідоцтом про смерть серії НОМЕР_2.
Пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2
отримує з 13 травня 2011 року.

Згідно з статтею 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
після 01 січня 2008 року) пенсія в разі
втрати годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, у розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50% пенсії
по інвалідності померлого
годувальника.

Зокрема, відповідно до статті 50 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
особам, віднесеним до постраждалих
першої категорії, що є інвалідами ІІ
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком.

Окрім того, в силу частини 1 статті 52
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
позивач має право на щомісячну
компенсацію в разі втрати
годувальника, яка призначається на
кожного непрацездатного члена сім'ї,
який був на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Статтею 37 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається в розмірі на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника.

Таким чином, ОСОБА_2 має право на
отримання державної пенсії у розмірі 50
% від 8 мінімальних пенсій за віком,
передбаченої статтею 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 % від 75 % мінімальної пенсії
за віком, передбаченої статтею 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", щомісячної
компенсації в разі втрати годувальника
у розмірі 50 % мінімальної пенсії за
віком,

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 4 стастті 9 КАС України
визначено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, Закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Законом України від 14 червня 2011 року №
3491-6 «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» доповнені прикінцеві
положення пункту 4 певним змістом, яким
серед іншого установлено, що у 2011 році
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. Ці
норми набрали чинності з 19 червня 2011
року. Крім того, на виконання
зазначених змін, Кабінетом Міністрів
України прийнята постанова № 745 від 06
липня 2011 року, якою визначений новий
розмір виплати додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоровю учасникам
ліквідації наслідків на ЧАЕС, а також
щомісячної компенсації.

Отже, з урахуванням постанови КМ
України, до 23 липня 2011 року, необхідно
застосовувати положення статті Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
тобто виплата додаткової пенсії у
розмірі для інвалідів 2 групи не менше 8
мінімальних пенсій за віком та
щомісячної компенсації у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
проводиться по 22 липня 2011 року включно.

Оскільки позивачу слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії позивачці
повинен проводитись, виходячи з нового
розміру мінімальної пенсії за віком.
Питання про нарахування, здійснення
перерахунку пенсії відноситься до
компетенції управління Пенсійного
фонду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги відповідача
не ґрунтуються на вимогах
законодавства та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 198 ,
статтею 200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області, -залишити без задоволення, а
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 13
листопада 2012 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді
Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.