Справа № 2а/1570/1726/11
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/76443/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України (далі - НДЕКЦ
при ГУ МВС) України в Одеській області,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ (далі - ГУ МВС) України
в Одеській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із адміністративним позовом, в
якому зазначив, що наказом начальника
ГУ МВС України в Одеській області від 28
квітня 2010 року № 195 о/с його звільнено з
органів внутрішніх справ в запас за
пунктом 64 «ж» (за власним бажанням)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114
(далі - Положення). Посилаючись на те, що
у зв'язку із невирішенням питання щодо
передачі матеріальних цінностей іншій
особі, фактично продовжував працювати
до 22 лютого 2011 року, просив суд визнати
незаконними дії, скасувати наказ від 28
травня 2010 року № 195 о/с в частині
звільнення з посади, зобов'язати НДЕКЦ
ГУ МВС України в Одеській області
направити до ГУ МВС України в Одеській
області документи щодо зміни дати
звільнення із 28 квітня 2010 року на 22
лютого 2011 року, а ГУ МВС України в
Одеській області змінити дату
звільнення на 22 лютого 2011 року та
стягнути заробітну плату за час
вимушеного прогулу в сумі 71565,79 грн.

Постановою Одеського
адміністративного суду від 10 листопада
2011 року позов задоволено частково.
Визнано дії НДЕКЦ при ГУ МВС України в
Одеській області при звільненні ОСОБА_4
з органів внутрішніх справ
незаконними. Зобов'язано ГУ МВС України
в Одеській області внести зміни в наказ
№195 о/с від 28 травня 2010 року в частині
звільнення начальника сектора
комп`ютерно-технічних досліджень,
звуку та відеозапису, відділу
криміналістичних досліджень в НДЕКЦ
при ГУ МВС України в Одеській області
підполковника міліції ОСОБА_4,
зазначивши дату звільнення з 22 лютого
2011 року. Стягнуто з НДЕКЦ при ГУ МВС
України в Одеській області в Одеській
області на користь ОСОБА_4 різницю в
заробітній платі у сумі 23 779,16 грн. В
іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року скасовано постанову суду
першої інстанції та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування рішення
апеляційного суду та залишення в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і процесуального права.
Вказує, що судом не взято до уваги
положення Інструкції про організацію
роботи з пенсійного забезпечення
військовослужбовців внутрішніх військ
та осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ
України і членів їх сімей, затвердженої
наказом МВС України від 31 жовтня 2003
року №1276. Зазначає, що суд не дав
належної оцінки обставинам справи та
наданим доказам, які підтверджують
фактичне виконання ним обов'язків
начальника сектора
комп'ютерно-технічних досліджень,
звуку та відеозапису, відділу
криміналістичних досліджень в НДЕКЦ
при ГУ МВС України в Одеській області
до лютого 2011 року.

ГУ МВС України в Одеській області у
запереченнях на касаційну скаргу
посилається на те, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, судом правильно
встановлені факти, досліджені докази
та наведені обґрунтовані висновки.
Зазначає, що після звільнення з ОВС
позивача прийнято на посаду вільного
найму в НДЕКЦ при ГУ МВС України в
Одеській області, згідно з наказом від
15 квітня 2010 року № 298 о/с. Крім того, в
матеріалах справи відсутні дані щодо
виходу позивача на службу в період з 30
квітня по 15 червня 2010 року. Просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 1990 року позивач
проходив службу в органах внутрішніх
справ на різних посадах, а з червня 2008
року - на посаді начальника сектора
комп'ютерно-технічних досліджень звуку
та відеозапису відділу
криміналістичних досліджень в НДЕКЦ
при ГУ МВС України в Одеській області.

З 30 квітня 2010 року підполковника
міліції ОСОБА_4 з звільнено з органів
внутрішніх справ у запас за підпунктом
«ж» пункту 64 (за власним бажанням)
Положення, згідно з наказом начальника
ГУ МВС України в Одеській області від 28
квітня 2010 року № 195 о/с.

Згідно з довідкою від 25 червня 2011 року
№ 468, з 01 травня 2010 року ОСОБА_4
перебуває на обліку Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області та отримує пенсію за
вислугу років.

Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що його фактично звільнено з
посади начальника сектора
комп'ютерно-технічних досліджень звуку
та відеозапису відділу
криміналістичних досліджень в НДЕКЦ
при ГУ МВС України в Одеській області
та надано необхідні розрахункові
документи лише після вирішення питання
передачі матеріальних цінностей НДЕКЦ
іншій посадовій особі, а до цього часу
він виконував свої службові обов'язки.

Порядок проходження публічної служби в
органах внутрішніх справ регулюється
Законами України «Про міліцію» від 20
грудня 1990 року №565-XII, Дисциплінарним
статутом ОВС та Положенням № 114.

За умовами підпункту «ж» пункту 64
Положення особи середнього, старшого і
вищого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з
постановкою на військовий облік) за
власним бажанням - при наявності
поважних причин, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків.

Згідно з пунктом 68 Положення, особи
рядового і начальницького складу, які
виявили бажання звільнитися зі служби
за особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніш як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

Апеляційним судом встановлено, що
наказ начальника ГУМВС України в
Одеській області від 28 квітня 2010 року №
195 о/с про звільнення підполковника
міліції ОСОБА_4 з органів внутрішніх
справ видано у відповідності до вимог
чинного законодавства на підставі
поданого позивачем рапорту. При
звільненні відповідачем проведено
відповідні розрахунки з ОСОБА_4 та на
підставі поданих НДЕКЦ при ГУ МВС
України в Одеській області документів,
з 01 травня 2010 року йому призначено
пенсію за вислугу відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», тобто з наступного
дня після звільнення.

З 21 червня 2010 року ОСОБА_4 прийнято на
посаду інженера 1-ої категорії
лабораторії проведення досліджень
НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській
області, згідно з наказом ГУ МВС
України в Одеській області від 15
червня 2010 року № 298 о/с.

В цей же день позивач приступив до
виконання своїх службових обов'язків,
був зайнятий повний восьмигодинний
робочий день і отримував заробітну
плату згідно посадового окладу за
вказаний період, що підтверджується
табелем обліку робочого часу.

Разом з тим, як видно із матеріалів
справи, виконання обов'язків
начальника сектора
комп'ютерно-технічних досліджень звуку
та відеозапису відділу
криміналістичних досліджень в НДЕКЦ
при ГУ МВС України в Одеській області
на нього офіційно не покладалось.

При цьому, акт прийому-передачі
матеріально-технічних ресурсів від 12
грудня 2011 року позивач підписав як
співробітник НДЕКЦ при ГУ МВС України в
Одеській області, що спростовують його
доводи про те, що до 12 лютого 2011 року він
виконував обов'язки начальника
сектора.

За таких обставин, оцінюючи докази, які
є у справі, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
посилання позивача на те, що він
вимушено продовжував виконувати
службові обов'язки начальника сектору
в НДЕКЦ при ГУ МВС України в Одеській
області не знайшли свого підтвердження
під час розгляду справи та
спростовуються наданими матеріалами, а
тому відсутні підстави для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального чи процесуального
законодавства, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
спору

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судове рішення суду
апеляційної інстанції - без змін, якщо
визнає, що судом апеляційної інстанції
не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судового рішення чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 14 листопада 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський М.І.
Мойсюк