Справа № К/9991/6435/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/6435/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Донецькій області, Артемівського
міського відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області про зобов'язання
вчинити дії, за касаційною скаргою
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 16
листопада 2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Донецькій області, Артемівського
міського відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області про зобов'язання
відповідачів здійснити позивачу
виплату одноразової грошової допомоги
при звільненні зі служби з урахуванням
періоду календарної служби 27 років 4
місяці 20 днів.

В обґрунтування позову зазначав, що у
відповідності до частини 6 статті
9 Закону України від 9 квітня 1992 року №
2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII)
має праву на виплату одноразової
грошової допомоги при звільненні зі
служби з урахуванням періоду
календарної служби 27 років 4 місяці 20
днів, однак відповідачі нарахували та
виплатили таку допомогу за період
календарної служби 17 років, що на думку
позивача є порушенням його прав, у
зв'язку з чим просив про задоволення
позову.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 16
листопада 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2011
року позов задоволено, зобов'язано
Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України у Донецькій
області внести зміни до наказу про
звільнення позивача, зазначивши
вислугу років для виплати грошової
допомоги 27 років 4 місяці 20 днів,
зобов'язано Артемівський міський
відділ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області здійснити
перерахунок вислуги років для виплати
одноразової грошової допомоги при
звільненні зі служби та виплатити
недоотриману грошову допомогу з
урахуванням раніше отриманих сум.

У касаційній скарзі відповідач,
Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України у Донецькій
області, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалені
ними судові рішення скасувати та
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов, суди на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що ОСОБА_4 не
набув права на отримання одноразової
грошової допомоги при попередньому
звільненні зі служби, а тому, згідно
частини 6 статті 9 Закону № 2262-XII, при
повторному звільненні, така допомога
підлягає виплаті за весь період
календарної служби позивача, який
становить 27 років 4 місяці 20 днів.

Так, у відповідності до частини 1 статті
9 Закону № 2262-XII (в редакції
статті, яка діяла у період спірних
правовідносин) особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом та звільняються зі служби за
віком, станом здоров'я чи у зв'язку із
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, закінченням
строку контракту, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Тобто, зі змісту вищезазначеної норми
слідує, що право на виплату одноразової
грошової допомоги при звільненні зі
служби мають особи, які набули права на
пенсію у відповідності до Закону №
2262-XII, за умови їх звільнення за віком,
станом здоров'я чи у зв'язку із
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, закінченням
строку контракту, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням.

Як правильно встановлено судами,
ОСОБА_4 наказом заступника
головнокомандуючого Об'єднаними
збройними силами СНД начальником тилу
Об'єднаних збройних сил СНД від 20
червня 1992 року був звільнений зі служби
в запас за пунктом «д» статті 59
Положення про проходження військової
служби офіцерським складом Збройних
Сил - за службовою невідповідністю, а
тому не набув права на виплату спірної
допомоги та з 16 лютого 1993 року
продовжив службу в органах внутрішніх
справ, з якої був звільнений у запас
наказом відповідача від 15 червня 2010
року за пунктом 64 «а» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (за віком).

Таким чином, позивач був звільнений зі
служби повторно, з підстави,
передбаченої частиною 1 статті 9 Закону
№ 2262-XII і на був право на виплату
спірної допомоги.

За правилами частини 6 статті 9 Закону №
2262-XII особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають право
на пенсію за цим Законом, у разі
повторного їх звільнення зі служби
одноразова грошова допомога,
передбачена цією статтею, виплачується
за період їх календарної служби з дня
останнього зарахування на службу без
урахування періоду попередньої служби,
за винятком тих осіб, які при
попередньому звільненні не набули
права на отримання такої грошової
допомоги.

Оскільки при попередньому звільненні
позивач не набув права на отримання
спірної допомоги, суди дійшли
правильних висновків про те, що така
має бути виплачена ОСОБА_4 за весь
період його календарної служби, тобто 27
років 4 місяці 20 днів.

Крім того, колегія суддів не приймає
доводів скаржника про те, що у
задоволенні позову слід відмовити на
підставі частини 3 статті 9 Закону №
2262-XII з огляду на наступне.

У відповідності до частини 3 статті 9
Закону № 2262-XII особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, при звільненні зі служби за
службовою невідповідністю, у зв'язку із
систематичним невиконанням умов
контракту військовослужбовцем чи у
зв'язку з обвинувальним вироком суду,
що набрав законної сили, одноразова
грошова допомога, передбачена цією
статтею, не виплачується.

Дійсно, як зазначалось вище, позивач 20
червня 1992 року був звільнений зі служби
у Збройних Силах СССР в запас за
пунктом «д» статті 59 Положення про
проходження військової служби
офіцерським складом Збройних Сил - за
службовою невідповідністю.

Однак, надаючи правову оцінку цим
обставинам слід враховувати те, що
позивач не набув права на виплату
одноразової грошової допомоги при
звільненні зі служби у Збройних Силах
СССР.

Водночас, право на виплату
вищезазначеної допомоги позивач набув
при повторному звільненні з органів
внутрішніх справ з підстав,
передбачених частиною 1 статті 9 Закону
№ 2262-XII.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що положення
частини 3 статті 9 Закону № 2262-XII не
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, на що правильно вказали
і суди попередніх інстанцій.

Враховуючи викладене, оскаржувані
рішення судів відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги їх висновків
не спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Донецькій області відхилити, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало