Справа № 440/433/14-а 2-а/440/49/2014
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року
Справа № 876/7968/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Макарика В.Я.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Буського районного
суду Львівської області від 05 червня 2014
року у справі №440/433/14-а за позовом
Прокурора Буського району Львівської
області до Яблунівської сільської ради
Буського району Львівської області,
третя особа: ОСОБА_2 про визнання
протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

25.03.2014р. Прокурор Буського району
звернувся з адміністративним позовом в
суд до Яблунівської сільської ради,
просив, враховуючи подані уточнення
позовних вимог, визнати протиправним
та скасувати рішення Яблунівської
сільської ради №277 від 23.03.1994р. «Про
передачу земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого підсобного господарства», в
частині надання земельної ділянки
ОСОБА_2.

Постановою Буського районного суду
Львівської області від 05 червня 2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і винести нову, якою
відмовити у позові. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції не враховано, що прокурором
не оскаржено саме рішення Яблунівської
сільської ради №277 від 23.03.1994р. «Про
передачу земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого підсобного господарства», а
значить таке рішення приймалось.
Яблунівський сільський голова Романюк
Надія-Галина Ігорівна підписала та
завірила відтиском печатки сільської
ради державний акт на право власності
на земельну ділянку від 06.11.2009р. серії
ЯД №525610. В діях голови не встановлено
жодних правопорушень. Не встановлено
правопорушень і в діях Держкомзему,
який також підписував документацію по
виготовленню державного акта.
Натомість апелянт вказує, що після
оформлення відповідно до чинного
законодавства права власності на
земельну ділянку виник спір, який
належить розглядати у порядку
цивільного судочинства, а не
адміністративного. Таким чином, вважає,
що при вирішені вказаного спору судом
першої інстанції було допущено
порушення норм процесуального права, а
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню. Окрім того вважає, що
прокурор пропустив строки звернення до
суду.

Представник апелянта в судовому
засіданні просив апеляційну скаргу
задовольнити. Прокурор щодо
апеляційної скарги заперечив, вважав
рішення суду першої інстанції
законним. Відповідача повноважних
представників в судове засідання не
забезпечив, належним чином
повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи сторін в їх
сукупності, приходить до переконання,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
з наступних підстав.

Відповідно до ст.144 Конституції України
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України
«Про місцеве самоврядування» сільські,
селищні, міські ради є органами
місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ
встановлено ст.12 Земельного кодексу
України та ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до п.34 ст.26 Законом України
«Про місцеве самоврядування»,
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин є
виключною компетенцією сільських,
селищних, міських рад і вирішуються
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради.

Як встановлено судом першої інстанції,
згідно рішення виконавчого комітету
Яблунівської сільської ради Буського
району Львівської області №277 від
23.03.1994р. «Про передачу земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого підсобного
господарства», ОСОБА_2 безкоштовно
передано у приватну власність земельну
ділянку для ведення особистого
селянського господарства площею 0,0770
га.

Вироком Буського районного суду
Львівської області від 11 лютого 2014
року, який набрав законної сили,
затверджено угоду про визнання
винуватості від 29.01.2014 року, згідно
якої, ОСОБА_4 визнано винуватою у
вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК
України.

Як вбачається з вироку, судом
встановлено, зокрема, що ОСОБА_4 діючи
умисно, в інтересах ОСОБА_2, всупереч
інтересам служби, достовірно знаючи
про відсутність рішення виконавчого
комітету Яблунівської сільської ради
про надання ОСОБА_2 безкоштовно у
приватну власність земельної ділянки
для ведення особистого селянського
господарства площею 0,0770 га, у листопаді
2008 року склала та подала на підпис
Яблунівському сільському голові
Романюк Н.І. два примірники рішення №277
від 23.03.1994р., в яке внесла неправдиві
дані щодо передачі ОСОБА_2 у приватну
власність земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,0770 га. В
подальшому, на підставі даного
підробленого рішення Яблунівський
сільський голова Романюк Н.-Г.І.
підписала та завірила відтиском
печатки сільської ради державний акт
на право власності на земельну ділянку
від 6.11.2009 серії ЯД №525610, згідно якого
ОСОБА_2 незаконно передано у власність
земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,0770га, ринкова вартість якої
становить 20 506,00грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України
вирок суду у кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Предметом оскарження у даній справі є
рішення №277 від 23.03.1994р. Яблунівської
сільської ради «Про передачу земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
ведення особистого підсобного
господарства», в частині надання
земельної ділянки ОСОБА_2.

Як вбачається з позовної заяви, подаючи
позов до суду прокурор вказує, що
проведеною перевіркою встановлено, що
всупереч вимогам ст.81, ст.116 та ст.125
Земельного кодексу України,
оскаржуване рішення Яблунівською
сільською радою не приймалось взагалі,
не виносилось на порядок денний та не
проголосовано депутатами сільської
ради.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Статтею 17 КАС України встановлено, що
юрисдикція адміністративних судів
поширюється, зокрема, на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Індивідуальні акти стосуються
конкретних осіб та їхніх відносин.
Загальною рисою, яка відрізняє
індивідуальні акти управління, є їх
виражений правозастосовний характер.
Головною рисою таких актів є їхня
конкретність, а саме: чітке
формулювання конкретних юридичних
волевиявлень суб'єктами
адміністративного права, які видають
такі акти; розв'язання за їх допомогою
конкретних, а саме індивідуальних,
справ або питань, що виникають у сфері
державного управління; чітка
визначеність адресата - конкретної
особи або осіб; виникнення конкретних
адміністративно-правових відносин,
обумовлених цими актами.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів зазначає, що рішення, яке є
предметом оскарження у даній
адміністративній справі, за своєю
правовою природою нє рішенням суб'єкта
владних повноважень - Ради, оскільки
Рада таке не приймала, а вироком
Буського районного суду Львівської
області від 11 лютого 2014 року
встановлено, що таке підроблене ОСОБА_4:
службова особа складала та видавала
завідомо неправдиві офіційні
документи.

Реалізуючи повноваження, передбачені
ст.60 КАС України, звертаючись до суду,
прокурор вказує в позові бачення
порушеного права Держави та спосіб
його захисту. Відсутність порушеного
права чи невідповідність обраного
прокурорм способу його захисту
способами, визначеними законодавством,
є підставою для прийняття рішення про
відмову в позові.

Колегія суддів аналізуючи матеріали
справи та надаючи оцінку предмету
спору (рішенню Ради №277 від 23.03.1994р. «Про
передачу земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого підсобного господарства», в
частині надання земельної ділянки
ОСОБА_2) зазначає, що висновки суду
першої інстанції про те, що спірні
правовідносини лежать в площині
порушеного права Держави, за захистом
якого звернувся прокурор оскаржуючи
протиправність рішення Ради, яке є
підробленим, не відповідають фактичним
обставинам справи, що є підставою
відмови у позові.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів прийшла до переконання, що
висновки суду першої інстанції не
ґрунтуються на фактичних обставинах у
справі та вимогам законодавства, що є
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та відмови в
позові.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
судовий збір не належить стягувати зі
сторін спору.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Буського районного суду
Львівської області від 05 червня 2014 року
у справі №440/433/14-а скасувати та
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні адміністративного позову
Прокурора Буського району Львівської
області відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді:
В.Я. Макарик

М.А. Пліш

Повний текст Постанови складений
30.10.2014р.