Справа № 872/17751/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2014 рокусправа № 811/2218/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 30
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Долинської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року адміністративний позов
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Долинської міжрайонної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - задоволено
частково: визнано протиправними та
скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 04
липня 2013 року, винесене Долинською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Кіровоградської області
ДПС, яким фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 415 347,37 грн.
основного платежу та 103 836,84 грн.
штрафних (фінансових) санкцій в частині
408 615,46 грн. основного платежу та 102 153,86
грн. штрафних (фінансових) санкцій;
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 04 липня 2013 року, винесене
Долинською міжрайонною державною
податковою інспекцією Кіровоградської
області ДПС, яким фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 480 724,00 грн.
основного платежу та 240 362,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій; визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 04
липня 2013 року, винесене Долинською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Кіровоградської області
ДПС, яким до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 14 421 723,15
грн. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Відповідач - Долинська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області
(правонаступник Долинської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби), не
погодившись з вищезазначеною
постановою суду подала апеляційну
скаргу, у якій посилаючись на те, що
судом першої інстанції було прийнято
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувану постанову суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог позивача відмовити у
повному обсязі.

Позивач своїм правом на апеляційне
оскарження не скористався і не
оскаржив рішення суду першої інстанції
в частині незадоволених позовних
вимог. У разі часткового оскарження
судового рішення, суд апеляційної
інстанції не має права робити правові
висновки щодо неоскарженої частини
судового рішення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
у період з 30 травня 2013 року по 11 червня
2013 року посадовими особами Долинської
МДПІ Кіровоградської області ДПС
проведено документальну позапланову
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року, за результатами якої
складено акт №000015/11-28-16/НОМЕР_1 від
18.06.2013 року.

У вказаному акті перевірки зафіксовано
наступні порушення позивачем: пп.138.1.1
п.138.1, п.138.8 ст.138, п.177.2, п.177.4 ст.177
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VІ (зі змінами та
доповненнями), в результаті чого
відповідачем визначено позивачеві
податок з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності за 2012 рік в
сумі 415 347,37 грн.; п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187,
п.201.4, п.201.6, п.201.7 ст.201 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ
(зі змінами та доповненнями), в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 480 724,00
грн. за період січень-жовтень 2012 року;
п.2.6 ст.2 Положення Національного банку
України від 15.12.2004 року №637 "Про
затвердження Положення про ведення
касових операцій в національній валюті
в Україні" - встановлено не
оприбуткування готівки у 2012 році на
загальну суму 2 884 344,43 грн. у книгах
обліку розрахункових операцій (а.с.13-50
Т.1).

На підставі акту перевірки, Долинською
МДПІ Кіровоградської області ДПС
винесені податкові
повідомлення-рішення від 04 липня 2013
року:

- №, яким ФОП ОСОБА_1
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 415 347,37 грн. основного платежу та
103 836,84 грн. штрафних (фінансових)
санкцій;

- №, яким ФОП ОСОБА_1
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
480 724,00 грн. основного платежу та 240 362,00
грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- №, яким ФОП ОСОБА_1
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 14 421 723,15 грн..

Судом встановлено, що податкові
повідомлення-рішення винесені
податковим органом в зв'язку з не
донарахуванням, на думку відповідача,
ФОП ОСОБА_1 податку на додану вартість,
податку з доходів фізичних осіб
внаслідок внесення на розрахункові
рахунки торгової виручки на 2 884 344,43 грн.
(в т.ч. ПДВ - 480 724,08 грн.) більше, ніж
проведено через реєстратори
розрахункових операцій, та, як
наслідок, внаслідок не проведення
вказаної суми через РРО (не
оприбуткування її в касі та не
відображення її у податковій звітності
з ПДВ та з податку з доходів фізичних
осіб).

Правомірність та обґрунтованість
податкових повідомлень-рішень,
прийнятих на підставі акту перевірки, є
предметом спору, переданого на
вирішення суду.

З огляду на фактичні обставини справи
та норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про необгрунтованість
висновків податкового органу
викладених в акті перевірки та
неправомірність прийнятих податковим
органом оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, виходячи з
наступного.

Згідно з пп. 1.2 п. 1 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
№637 від 15.12.2004 року (далі - Положення),
оприбуткування готівки - це проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

У відповідності до п. 2.6 вказаного
Положення визначається, що уся готівка,
що надходить до кас, має своєчасно (у
день одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів. У разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням РК
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
(даних РК). Підприємствам, яким Законом
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку. Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах.

За приписами статті 1 Указу Президента
"Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки" від 12 червня 1995 року №436/95, у
разі порушення юридичними особами всіх
форм власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу,
зокрема, за неоприбуткування (неповне
та/або несвоєчасне) оприбуткування у
касах готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Так, при дослідженні розрахункових
операцій, проведених через РРО, виданої
з виручки заробітної плати, витрат на
господарські потреби та сум, що були
внесені на розрахункові рахунки як
торгова виручка за вищевказаними
документами, судом апеляційної
інстанції встановлено, що позивачем не
допущено непроведення через
реєстратори розрахункових операцій
виручки, що здана в банк. Дані обставини
підтверджено висновком експерта (а.с. 55
т. 7).

Згідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

З урахуванням вказаного, колегія
суддів робить висновок про те, що
позивачем не допущено
неоприбуткування готівки в сумі 2 884 344,43
грн. (в т.ч. ПДВ - 480 724,08 грн.), що свідчить
про безпідставне застосування
податковим органом до ФОП ОСОБА_1
штрафних (фінансових) санкції в розмірі
14 421 723,15 грн. (2 884 344,43 грн. х 5) на підставі
статті 1 Указу Президента "Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки" від 12 червня 1995 року №436/95, а
тому позовні вимоги позивача про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 04.07.2013 року є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо правомірності та обґрунтованості
прийняття податковим органом
податкового повідомлення - рішення
№ від 04.07.2013 року, колегія суддів
зазначає наступне.

У відповідності до п. 177.4 ст. 177
Податкового кодексу України, до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Згідно з пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати операційної
діяльності включають, зокрема,
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
п.п. 138.2, 138.11 цієї статті, п.п. 140.2 - 140.5 ст.
140, ст.ст. 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України передбачено, що
витрати, які враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті.

За приписами п. 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України визначено, що
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме прямих матеріальних
витрат та прямих витрат на оплату
праці.

Відповідно до пп. 138.8.2 п. 138.8 ст. 138
Податкового кодексу України до складу
прямих витрат на оплату праці
включаються заробітна плата та інші
виплати робітникам, зайнятим у
виробництві товарів (виконанні робіт,
наданні послуг), які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат.

Так, судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивачем занижено
валовий дохід в сумі 424 705,52 грн. в
зв'язку з відображенням не в повному
обсязі у Книгах обліку доходів по графі
3 розміру отриманої виручки, що
надійшла на розрахункові рахунки, а
також встановлено заниження
задекларованих валових витрат в сумі 380
391,57 грн. в зв'язку з заниженням
показника "витрати на оплату праці та
нарахування на заробітну плату". Дані
обставини підтверджуються висновком
експерта (а.с.56-57 т.7).

Отже, фактичні показники господарської
діяльності позивача становлять
наступне: загальний оподатковуваний
дохід - 64 397 337,61 грн. (63 972 632,09 грн. + 424 705,52
грн.); вартість придбаних ТМЦ - 59 474 542,52
грн.; витрати на оплату праці - 2 284 363,14
грн. (1 903 971,57 грн. + 380 391,57 грн.); інші
витрати - 2 505 431,48 грн. (а.с.238-242 Т.3).

З огляду на викладене, судом першої
інстанції було вірно зазначено, що сума
чистого доходу позивача за 2012 рік
становить 133 000,47 грн. (64 397 337,61 грн. - 59 474
542,52 грн. - 2 284 363,14 грн. - 2 505 431,48 грн.), а не
88 686,52 грн., як задекларовано позивачем,
а тому колегія суддів вважає, що
позивачем занижено податок з доходів
фізичних осіб за 2012 рік в сумі 6 731,91 грн.,
що додатково підтверджується
висновком експерта (а.с.60 т.7).

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
податкове повідомлення-рішення №
від 04.07.2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб в розмірі 415 347,37
грн. основного платежу та 103 836,84 грн.
штрафних (фінансових) санкцій підлягає
визнанню протиправним та скасуванню в
частині 408 615,46 грн. (415 347,37 грн. - 6 731,91
грн.) основного платежу, а також в
частині штрафних санкцій в сумі 102 153,86
грн. (408 615,46 грн. х 25%).

Окрім того, як вбачається з матеріалів
справи, в акті перевірки податковий
орган посилався на те, що позивачем
занижено за період з січня по жовтень
2012 року податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 480 724,00
грн. в зв'язку з неоприбуткуванням, на
думку відповідача, готівки в сумі 2 884
344,43 грн. (в т.ч. ПДВ - 480 724,08 грн.).

Проте, як вже встановлено судом
апеляційної інстанції, позивач не
допускав безпідставного
неоприбуткування готівки в сумі 2 884 344,43
грн. (в т.ч. ПДВ - 480 724,08 грн.), з огляду на
це, колегія суддів зазначає, що
висновок податкового органу про
заниження задекларованих ФОП ОСОБА_1
податкових зобов'язань в деклараціях з
ПДВ за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року
на суму 480 724,08 грн. є безпідставним та
необгрунтованим. Дані обставини також
підтверджуються висновком №10/1
судово-економічної експертизи (а.с.60-63
т.7).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів робить висновок про те, що
податкове повідомлення-рішення №
від 04.07.2013 року, яким ФОП ОСОБА_1
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
480 724,00 грн. основного платежу та 240 362,00
грн. штрафних (фінансових) санкцій
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню в повному обсязі.

Отже, проаналізувавши вищевикладені
обставини справи та правовідносини, що
їм відповідають та оцінивши докази
надані сторонами по справі у їх
сукупності, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко