Справа № 236/940/14-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 р. Справа № 236/940/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Відділу державної виконавчої
служби Краснолиманського міського
управління юстиції на постанову
Краснолиманського міського суду
Донецької області від 12.08.2014р. по
справі № 236/940/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Відділу державної виконавчої
служби Краснолиманського міського
управління юстиції , треті особи -
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
Реєстраційна служба Краснолиманського
міського управління юстиції Донецької
області

про визнання дій протиправними,
скасування постанови державного
виконавця та зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИЛА:

09.04.2014 року позивач - ОСОБА_1 - звернувся
до суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати дії відповідача
протиправними по винесенню постанови
від 05.04.2014 року про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
відчуження від 31.03.2014 року ВП №41488820, що
затверджена заступником начальника
відділу державної виконавчої служби
Краснолиманського міського управління
юстиції Жабіним А.С. та підписана
головним державним виконавцем
Тереховою Л.В., скасувати постанову від
05.04.2014 року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на відчуження від
31.03.2014 року ВП №41488820, що затверджена
заступником начальника Відділу
державної виконавчої служби
Краснолиманського міського управління
юстиції Жабіним А.С. та підписана
головним державним виконавцем
Тереховою Л.В., зняти арешт з 1/4 частки
трикімнатної квартири загальною
площею 62,8 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.,
яка розташована за адресою АДРЕСА_2, м.
Красний Лиман Донецької області, що
належить ОСОБА_1 на підставі витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, видане КП "БТІ" м. Слов'янськ за №
13401064 від 31.01.2007 року.

Постановою Краснолиманського міського
суду Донецької області від 12.08.2014 року
позов задоволено.

Визнано протиправними дії відділу
державної виконавчої служби
Краснолиманського міського управління
юстиції та скасовано постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на відчуження від 31.03.2014 року,
винесену головним державним
виконавцем Тереховою Л.В. про
накладення арешту на 1/4 частку
трикімнатної квартири загальною
площею 62,8 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.
та знято арешт з цієї квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2, м.
Красний Лиман, що належить чоловікові
боржника - ОСОБА_1.

Стягнуто з відділу державної
виконавчої служби Краснолиманського
міського управління юстиції на
користь ОСОБА_1 суму сплаченого
позивачем судового збору в розмірі 73,08
грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції сторони не прибули, про дату,
час і місце судового засідання
повідомлені своєчасно та належним
чином.

Сторони та треті особи надали заяви про
розгляд справи без їх участі.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач - ОСОБА_1
перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 з 28.07.1989 року,
що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу, копія якого долучена
до матеріалів справи. (а.с. 9)

Як убачається із свідоцтва про право
власності, виданого 01.12.2006 року
Краснолиманською міською радою,
квартира АДРЕСА_1 належить в рівних
частках на праві спільної часткової
власності ОСОБА_1 та членам його
родини : ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6.
Квартира приватизована згідно з
Законом України "Про приватизацію
державного житлового фонду". (а.с. 10)

31.01.2007 року КП "Бюро технічної
інвентаризації" м.Слов'янськ проведена
реєстрація прав власності на квартиру
АДРЕСА_1, згідно якої ОСОБА_1 належить на
праві приватної власності 1/4 частка
квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 11)

31.03.2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Краснолиманського міського управління
юстиції винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження ВП № 41488820, якою
накладено арешт на 1/4 частину
трикімнатної квартири загальною
площею 62,8 кв.м, житловою площею 36,8 кв.м,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
належить чоловіку боржниці - ОСОБА_1
(а.с. 14).

Вказане рішення 31.03.2014 року
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію обтяження. ( а.с.13).

Не погодившись з постановою
відповідача про арешт майна боржника
та оголошення заборони на відчуження
від 31.03.2014 року, позивач звернувся із
зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що постанова
відповідача про арешт майна боржника
та оголошення заборони на відчуження
від 31.03.2014 року винесена без законних на
те підстав.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
апеляційної інстанції зважає на
наступне.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. У пункті 9 частини
третьої статті 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.

Законом України "Про виконавче
провадження" передбачено заборону на
зловживання процесуальними правами
під час здійснення виконавчого
провадження.

Так, державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії (частина
перша статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження").

Особи, які беруть участь у виконавчому
провадженні, зобов'язані сумлінно
користуватися усіма наданими їм
правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій (частина сьома
статті 12 Закону України "Про виконавче
провадження").

Згідно статті 8 Закону України "Про
виконавче провадження" сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник.

При виконанні судових рішень про
стягнення грошових коштів державний
виконавець на підставі статті 52
Закону України "Про виконавче
провадження" у першу чергу звертає
стягнення на кошти боржника в гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів, і лише
за відсутності у боржника коштів і
цінностей - на належне йому інше майно,
за винятком того, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення.

Стягнення на нерухоме майно (будинок,
квартиру, інше приміщення та земельну
ділянку) звертається за відсутності у
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна з додержанням вимог статті 63
Закону про виконавче провадження.

Статтею 57 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено умови арешту та
вилучення майна боржника.

З матеріалів справи убачається, що по
виконавчому листу №236/2028/13-ц, виданому
27.12.2013 року Краснолиманським міським
судом Донецької області, відкрито
виконавче провадження з виконання
рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_2
(дружини позивача), на користь
стягувача - ОСОБА_3 авансу в сумі 27975,50
грн. та судового збору в розмірі 279,76
грн.

31.03.2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Краснолиманського міського управління
юстиції винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження ВП № 41488820, якою
накладено арешт на 1/4 частину
трикімнатної квартири загальною
площею 62,8 кв.м, житловою площею 36,8 кв.м,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
належить чоловіку боржника - ОСОБА_1
(а.с. 14)

Згідно ст. 57 Сімейного кодексу України (
в редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є, зокрема, житло, набуте нею,
ним за час шлюбу внаслідок його
приватизації відповідно до Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду".

Як убачається із матеріалів справи
позивачу на праві приватної власності
належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1.
(а.с. 11)

Згідно ст. 73 Сімейного кодексу України
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) за
зобов'язаннями одного з подружжя
стягнення може бути накладено лише на
його особисте майно і на частку у праві
спільної сумісної власності подружжя,
яка виділена йому в натурі.

Отже, не може бути накладено стягнення
на особисте майно позивача, а саме - 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, яка отримана
позивачем внаслідок приватизації та
зареєстрована за останнім.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно зі статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Виходячи із системного аналізу
наведених правових норм колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що відповідач при прийнятті
31.03.2014 року оскаржуваної постанови про
арешт майна та оголошення заборони на
відчуження, вийшов за межі наданих йому
повноважень, дії відповідача, пов'язані
з прийняттям оскаржуваної постанови,
не кореспондуються з приписами ч.2 ст.19
Конституції України.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо визнання протиправними
дій відділу державної виконавчої
служби Краснолиманського міського
управління юстиції, скасування
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на відчуження від
31.03.2014 року, винесеної головним
державним виконавцем Тереховою Л.В.
про накладення арешту на 1/4 частку
трикімнатної квартири загальною
площею 62,8 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м.
та зняття арешту з цієї частини
квартири, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_2, м. Красний Лиман, що належить
чоловікові боржника - ОСОБА_1.

Разом з тим, суд першої інстанції
стягнув сплачений позивачем судовий
збір в розмірі 73,08 грн. з відділу
державної виконавчої служби
Краснолиманського міського управління
юстиції.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Отже, судом першої інстанції судові
витрати на користь позивача помилково
стягнуті з відповідача.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

За таких обставин, постанова судом
першої інстанції в частині стягнення з
відповідача на користь позивача
судових витрат прийнята з порушенням
норм процесуального права, а тому в цій
частині має бути змінена в порядку ст.201
КАС України. В іншій частині постанова
суду першої інстанції підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ч.1 ст.
198, ст. 201, ч.2 ст.205, ст.ст. 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Краснолиманського
міського управління юстиції
задовольнити частково.

Абзац 3 постанови Краснолиманського
міського суду Донецької області від
12.08.2014р. по справі № 236/940/14-а
змінити, виклавши в наступній редакції;

" Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (НОМЕР_1) витрати зі
сплати судового збору в розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три грн. 08 коп.) "

В іншій частині постанову
Краснолиманського міського суду
Донецької області від 12.08.2014 року по
справі №236/940/14-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.