Справа № 2а-7890/11/0170/11
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/31464/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівІваненко Я.Л.,
Ліпського Д.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 25 серпня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року

у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим (далі - УПФУ в
Красногвардійському районі АР Крим) до
Комунального підприємства ім. Калініна
(далі - КП ім. Калініна) про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року УПФУ в
Красногвардійському районі АР Крим
звернулось з вказаним позовом, в якому
зазначило, що КП ім.Калініна є
платником єдиного внеску і, відповідно
до Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VI) зобов'язане своєчасно та в повному
обсязі його нараховувати, обчислювати
і сплачувати. Вказує, що у травні 2011
року позивач вказаний внесок не
сплатив. Крім того, при проведенні
перевірки з'ясувалось, що КП
ім.Калініна порушило порядок та строки
нарахування єдиного внеску у 2010 році, у
зв'язку з чим УПФУ в
Красногвардійському районі АР Крим
нарахувало фінансові санкції у сумі
5676,02 грн. Посилаючись на відмову
відповідача сплатити недоїмку по
єдиному внеску та фінансові санкції,
просив суд стягнути з КП ім. Калініна
10822,28 грн заборгованості.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 25 серпня 2011 року,
яку залишено без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з КМ ім.Калініна на користь
УПФУ в Красногвардійського району АР
Крим заборгованість по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 5146,26 грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач порушує
питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалення нового судового рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі. Зазначає, що судами порушено
норми матеріального та процесуального
права, зокрема, неправильно
застосовано норми Закону № 2464-VІ та
Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
1058-IV).

Перевіривши доводи касаційних скарг,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Судами встановлено, що КП ім. Калініна є
юридичною особою, яка перебуває на
обліку в УПФУ в Красногвардійському
районі АР Крим як платник єдиного
податку.

У квітні 2011 року позивачем проведено
перевірку КП ім.Калініна щодо
своєчасності, достовірності та повноти
нарахування страхових внесків за
період з 01 лютого по 31 грудня 2010 року та
достовірності відомостей, що надаються
у систему персоніфікованого обліку за
період з 2009-2010 року, якою встановлено
порушення відповідачем пункту 1 статті
19, пунктів 2,6 статті 20 Закону № 1058-IV та
Закон № 2464-VI, про що складено акт від 14
квітня 2011 року №16-Ю.

На підставі цього акту, 29 квітня 2011 року
УПФУ в Красногвардійському районі АР
Крим прийняло:

- рішення № 117 про застосування до
КП ім. Калініна фінансових санкцій за
донарахування органом ПФУ або
страхувальником сум своєчасно не
нарахованих та не сплачених страхових
внесків у вигляді штрафу у розмірі 157,09
грн, у зв'язку з донарахуванням 224,41
гривень страхових внесків;

- рішення № 118 про застосування
фінансових санкцій за приховування
(заниження) страхувальником сум
заробітної плати (виплат, доходу), на
які нараховуються страхові внески, у
зв'язку з виявленням приховування
(заниження) сум заробітної плати у
вигляді штрафних санкцій в розмірі 637,50
грн;

- рішенням № 119 про застосування
фінансових санкцій за недостовірність
наданих відомостей у відділ
персоніфікованого обліку та
інформаційних систем у вигляді
штрафних санкцій в розмірі 170,00 грн;

- рішення № 120 про застосування
фінансових санкцій за несплату,
неповну або несвоєчасну сплату
авансових платежів по страховим
внескам у вигляді штрафних санкцій в
розмірі 4711,43 гривень.

Крім того, КП ім.Калініна має
заборгованість по сплаті єдиного
внеску за період з 01 по 31 травня 2011 року
у сумі 5146,26 грн.

Частково задовольняючи позов суди
першої та апеляційної інстанцій
правильно зазначили, що відповідно до
частини 12 статті 9 Закону № 2464-VІ
страхові внески підлягають сплаті
незалежно від фінансового стану
платника та мають пріоритет перед
всіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу), а тому недоїмка зі сплати
єдиного внеску в розмірі 5146,26 гривень
розрахована позивачем вірно, являється
погодженою відповідачем та підлягає
стягненню.

Між тим, відмовляючи в іншій частині
позовних вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що з 01
січня 2011 року органи пенсійного фонду
не мають права нараховувати штрафи та
пеню, за порушення, вчинені до 01 січня
2011 року відповідно до частини 9 статті
106 Закону № 1058-IV, оскільки положення
цієї норми, що передбачали
застосування штрафних санкцій
втратили чинність, а тому, їх
застосування з 01 січня 2011 суперечить
статті 58 Конституції України .

Проте, з таким висновком погодитись
неможливо.

Правовідносини, які виникають між
суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулюються
Законом №1058-ІV, відповідно до частини 2
статті 17 якого, страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Пунктом 3 частини 9 статті 106 Закону №
1058-IV (у редакції, що була чинною на час,
за який донараховано страхові внески)
передбачено випадки застосування
фінансових санкцій виконавчими
органами ПФУ до страхувальників,
зокрема, за приховування (заниження)
страхувальником суми заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються
страхові внески, накладається штраф у
розмірі всієї суми прихованої
(заниженої) заробітної плати (виплат,
доходу), а в разі повторного протягом
року такого порушення - штраф у
триразовому розмірі суми прихованої
(заниженої) заробітної плати (виплат,
доходу).

За донарахування територіальним
органом ПФУ або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми (пункт 4 частини 9
статті 106 Закону № 1058-IV).

За подання недостовірних відомостей,
що використовуються в системі
персоніфікованого обліку, до
територіальних органів ПФУ
накладається штраф у розмірі 10
відсотків суми страхових внесків, які
були сплачені або підлягали сплаті за
відповідний звітний період, за кожний
повний або неповний місяць затримки
подання відомостей, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (пункт 5 частини 9 статті 106
Закону № 1058-IV).

Ці норми втратили чинність з 01 січня 2011
року, згідно із Законом № 2464-VІ.

У той же час, згідно з абзацом п'ятим
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону № 2464-VI стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 року не
настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

,Наведене правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачених законодавством, чинним до
01 січня 2011 року, поширюється лише на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій, які
були нараховані та/або не сплачені до
зазначеної дати. Питання ж
відповідальності страховиків, не
пов'язані із такою заборгованістю,
знаходяться поза межами регулювання
Закону № 1058-ІV та абзаців п'ятого,
шостого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VI.

Така правова позиція викладена
Верховним Судом України у постановах
від 03 червня 2014 року (№ 21-172а14) та 04
лютого 2014 року (№ 21-458а13).

За таких обставин, висновки судів
першої та апеляційної інстанцій дійшли
помилкового висновку про відсутність у
УПФУ в Красногвардійському районі АР
Крим повноважень застосувати до КП ім.
Калініна штрафні санкції, передбачені
частиною 9 статті 106 Закону № 1058-ІV після
01 січня 2011 року.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального
права, на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні
(частина 1 статті 220 КАС України).

Згідно із частиною 2 статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий розгляд є порушення
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

За таких обставин, судові рішення
підлягають скасуванню в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення фінансових санкцій з
направленням справи на новий розгляд в
цій частині до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 25
серпня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення фінансових санкцій, а справу
в цій частині направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Я.Л.
Іваненко Д.В. Ліпський