Справа № 2а-16962/12/2670
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства "
Український інноваційний банк" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 січня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
"Український інноваційний банк" до
Відділу Державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції м. Києва, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Паріо Плюс" про
визнання бездіяльності протиправною,
скасування постанови від 16.11.2012,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Публічного
акціонерного товариства "Український
інноваційний банк" звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва із адміністративним
позовом до Відділу Державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції м. Києва,
третя особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Паріо Плюс", в якому
просив:

- визнати протиправною бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби

Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві щодо вжиття
передбачених законом

заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі;

- скасувати постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у місті
Києві про накладення штрафу від 16.11.2012
року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 січня 2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити його позов в
повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, які з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
01.03.2010 року між Публічним акціонерним
товариством " Український інноваційний
банк" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Паріо Плюс" було
укладено договір № 01/03/10 оренди
нежитлових приміщень у місті Києві по
вул.Горького 43-А площею 300,2 квадратних
метрів строком з 01.03.2010 року по 25.02.2013
року.

Постановою Господарського суду міста
Києва від 24 червня 2011 року у справі №23/76
задоволено позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Паріо
Плюс», розірвано договір оренди від
01.03.2010р., зобов'язано Публічне
акціонерне товариство «Український
інноваційний банк» звільнити
нежитлові приміщення, розташовані за
адресою: м.Київ, вул. Горького, 43-А,
площею 300,2 кв.м., про що було видано
наказ суду для здійснення виконавчих
дій.

18 червня 2012 року до відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
надійшов наказ Господарського суду м.
Києва № 23/76 від 26.09.2011р. про зобов'язання
ПАТ "Український інноваційний банк"
звільнити нежитлові приміщення,
розташовані за адресою: місто Київ
вулиця Горького 43-А, площею 300,2
квадратних метрів.

З цих підстав, державним виконавцем
Відділу Державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції м. Києва 21 червня 2012 року було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та направлено
сторонам для виконання та відому,
зокрема, позивачу на адресу: м. Київ,
вул. Смирнова-Ласточкіна, 10-А та на
адресу: м. Київ, вул. Горького, 43-А.

У постанові державний виконавець
вказав про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначив, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

В пункті 2 постанови про відкриття
виконавчого провадження від 21.06.2012 ВП
№33148975, відповідачем було встановлено
строк для добровільного виконання
наказу Господарського суду міста Києва
від 26.09.2011 №23/76 до 28 червня 2012 року.

За твердженням відповідача, 12.07.2012
службовою особою Відділу Державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції м. Києва
було складено акт про неможливість
проведення виконавчих дій відносно ПАТ
«Український інноваційний банк» за
адресою: м. Київ, вул. Горького 43-А.

Того ж дня, державним виконавцем разом
з директором ТОВ «Паріо плюс» було
здійснено вихід за адресою: м. Київ, вул.
Смирнова-Ласточкіна, 10-А - ПАТ
«Український інноваційний банк» та
передано до канцелярії банку вимогу
державного виконавця про виконання
рішення суду до 17.07.2012 року, про що
свідчить вхідний номер № 3140/с/1-12 від
12.07.2012.

13 липня 2012 на адресу Відділу Державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції м. Києва
надійшла заява позивача про
відкладення провадження виконавчих
дій в зв'язку з несвоєчасним отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП № 33148975.

У зв'язку з цим, державним виконавцем
Відділу Державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції м. Києва 16.07.2012 було винесено
постанову про відкладення провадження
виконавчих дій до 30.07.2012, а 31.07.2012
складено акт про невиконання позивачем
станом на 31.07.2012 рішення суду без
поважних причин.

31 липня 2012 року відповідачем було
винесено постанову про накладення на
позивача штрафу у розмірі 680,00 грн., який
останнім 08.08.2012 сплачений в повному
обсязі. Того ж дня, на адресу ПАТ
"Український інноваційний банк"
надійшов лист державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції м. Києва з вимогою виконати
рішення суду у строк до 07.08.2012.

У зв'язку з невиконанням позивачем
рішення суду без поважних причин
державним виконавцем Відділу
Державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції м. Києва 16 листопада 2012 року
було винесено постанову, за якою на
позивача накладено штраф у розмірі
1360,00 грн.

Позивач заперечує законність
вищевказаної постанови про накладення
штрафу від 16.11.2012 року, у зв'язку з чим
просить скасувати її з підстав
невідповідності нормам чинного
законодавства.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Статтею 19 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зокрема, за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Згідно ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Згідно ст.75 вищезазначеного Закону
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого ч.2 ст.25 цього
Закону для самостійного виконання
рішення. У разі невиконання зазначених
вимог без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до ст.89 цього Закону, згідно
якої у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу - від сорока до
шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання, а
також не пізніше п'яти робочих днів з
дня накладення штрафу повторно
перевіряє стан виконання рішення. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що державний виконавець при
винесенні спірної постанови про
накладення штрафу від 16.11.2012 року діяв у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» та в межах
своєї компетенції. Свої висновки суд
першої інстанції мотивував тим, що
позивачем не було дотримано умов
пункту 29.2 договору оренди (найму) №01/03/10
від 01.03.2010, в якому зокрема передбачено,
що повернення приміщення Орендарем і
його передача Орендодавцю
здійснюється на підставі акту
прийому-передачі, що підписується
Сторонами та не було надано акту
приймання - передачі при поверненні
орендованого приміщення,
розташованого за адресою:. Київ, вул.
Горького, 43-А.

Однак, колегія суддів, дослідивши
матеріали даної справи, приходить до
висновку про передчасність винесення
державним виконавцем спірної
постанови від 16.11.2012 року про повторне
накладення штрафу на позивача, з
наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, серед іншого,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом
та цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Вищого господарського суду
України 04 червня 2013 року задоволено
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Український
інноваційний банк", скасовано
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 06 березня 2-13
року та рішення Господарського суду
міста Києва від 14 листопада 2012 року, а
справу № 5011-36/12183-2012 передано на новий
розгляд до Господарського суду міста
Києва.

Так Вищий господарський суд України
при розгляді даної справи зауважив на
тому, що ані рішення Господарського
суду міста Києва від 24 червня 2011 року у
справі № 23/76, ані постанова Київського
апеляційного господарського суду від 21
липня 2011 року не містять посилань на
підписання сторонами акту
приймання-передачі спірних приміщень
за актом, як це визначено у ст.6 договору
№01/03/10, згідно якої строк оренди
починає спливати з дати підписання
сторонами Акту приймання-передачі
приміщення і закінчується у відповідне
число відповідного місяця.

Крім того, Вищий господарський суд
України зазначив, що взявши за основу у
даній справі судові рішення у справі №
23/76 суди попередніх інстанцій не падали
правової оцінки наявній у матеріалах
справи ухвалі Господарського суду
міста Києва від 17.04.2012р. у справі №3/279 за
позовом Публічного акціонерною
товариства "Український інноваційний
банк" до Товариства обмеженою
відповідальністю "Паріо Плюс" про
стягнення 980000,00 грн., зі змісту якої
вбачається, що позивач в обгрунтування
позовних вимог посилається на те, що
збитки у зазначеному розмірі понесені
внаслідок неможливості використання
переданого в оренду приміщення за
договором оренди (найму) від 01/03/10 від
01.03.2010р., а відповідач, натомість, заявив
про те, що договір оренди є недійсним.
Не прийнято до уваги і інші надані
відповідачем документи, що свідчить
про порушення принципу рівності
учасників судового процесу. Крім того,
частково задовольняючи позовні вимоги
судами першої та апеляційної інстанції
було зазначено, що у справі № 23/76
встановлено факт наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем у розмірі 86 349,53 грн., однак
зазначеними судами було надано неповну
юридичну оцінку наявним у справі
платіжному дорученню від 23.06.2-11р. № 2807955
та меморіальному ордеру № 313 про
повернення помилково нарахованої суми
згідно зазначеного платіжного
доручення.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно із ст. 254 КАС України, постанова
або ухвала суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

Постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

В силу положень ст. 255 КАС України,
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Оскільки постановою Вищого
господарського суду України 04 червня
2013 року підтверджено факт не
встановлення всіх фактичних обставин
даної справи, колегія суддів приходить
до висновку про наявність правових
підстав для задоволення вимог даного
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги повністю
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому вбачаються підстави
для скасування постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 січня 2013 року та ухвалення нового
рішення, яким адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
"Український інноваційний банк" до
Відділу Державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції м. Києва, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Паріо Плюс" про
визнання бездіяльності протиправною,
скасування постанови від 16.11.2012, слід
задовольнити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Український
інноваційний банк" - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 січня 2013 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Український
інноваційний банк" до Відділу
Державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції м. Києва, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Паріо Плюс" про
визнання бездіяльності протиправною,
скасування постанови від 16.11.2012 -
задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби

Голосіївського районного управління
юстиції у місті Києві щодо вжиття
передбачених законом

заходів по примусовому виконанню
рішень.

Скасувати постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у місті
Києві про накладення штрафу від 16.11.2012
року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й.
Петрик

Повний текст постанови виготовлено -
27.10.14р.

Головуючий суддя

Собків Я.М.

Судді:

Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.