Справа № К/9991/28115/11-С
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/28115/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської
Т.Ф.,

Винокурова
К.С.,

Олексієнка
М.М.,

провівши у порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Управління
Пенсійного фонду України в
Червонозаводському районі міста
Харкова (далі - Управління ПФУ) до
Дочірньої компанії "Укргазвидобування"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" в особі про
стягнення заборгованості,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Дочірньої компанії
"Укргазвидобування" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (далі - ДК "Украгазвидобування")
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 липня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року Управління ПФУ
пред'явило у суді позов до ДК
"Укргазвидобування" про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
коштів на виплату різниці між пенсіями,
призначеними науковим працівникам
згідно із Законом України від 13 грудня
1991 року № 1977-XII "Про наукову і
науково-технічну діяльність" (далі -
Закон № 1977-XII), та пенсіями, обчисленими
цим особам відповідно до інших
законодавчих актів, у розмірі 1 057 040
гривень 50 копійок.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 липня 2010 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2012
року, позовні вимоги Управління ПФУ
задоволено. Стягнуто з ДК
"Укргазвидобування" на користь
Управління ПФУ заборгованість з
відшкодування витрат на виплату
різниці між сумами пенсій, призначених
відповідно до Закону № 1977-XII, та сумами
пенсій, призначених відповідно до
інших законодавчих актів, у розмірі 1 057
040 гривень 50 копійок.

В обґрунтування касаційної скарги ДК
"Укргазвидобування" посилається на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
прийнятих ними рішень та ухвалення
нової постанови про відмову в
задоволенні позову.

Управління ПФУ своїм правом, як сторони
у справі, не скористалося та заперечень
на касаційну скаргу не подало.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що ДК "Укргазвидобування" не
довело виконання обов'язку,
встановленого Законом № 1977-XII, та
сплату Управлінню ПФУ коштів на
фінансування колишнім науковим
працівникам його філії "УкрНДІгаз", яка
розташована у місті Харкові, різниці
між сумою пенсії, призначеної згідно з
Законом № 1977-XII, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів за 2008 рік - квітень
2010 року у розмірі 1 057 040 гривень 50
копійок, а тому вимога Управління ПФУ
про стягнення такої заборгованості є
обґрунтованою.

Втім, колегія суддів не може повною
мірою погодитися з таким висновком,
оскільки суди його дійшли з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Так, відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права
(частина друга), обґрунтованим -
рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні
(частина третя).

Відповідно до частини першої статті 99
КАС України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Частиною другою цієї ж статті
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами першою та другою
статті 100 КАС України, пропущення
строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін. Якщо суд визнає причину
пропущення строку звернення до суду
поважною, адміністративна справа
розглядається і вирішується в порядку,
встановленому цим Кодексом.

За перевіркою матеріалів справи,
заборгованість, про стягнення якої у
травні 2010 року поставлено питання
Управлінням ПФУ, складається з витрат
на виплату різниці між сумами пенсій,
призначених відповідно до Закону №
1977-XII, та сумами пенсій, призначених
відповідно до інших законодавчих
актів, починаючи з жовтня 2007 року (а.с.
72).

Під час розгляду справи у суді першої
інстанції представник відповідача
заявив клопотання про застосування до
спірних правовідносин наслідків
порушення позивачем строку звернення
до адміністративного суду, передбачені
статтею 100 КАС України.

Однак, зазначене клопотання свого
вирішення ні в суді першої інстанції,
ні в апеляційному суді (незважаючи на
те, що зазначена обставина була одним
із доводів апеляційної скарги) не
знайшло, оскільки не досліджено та не
висвітлено у судових рішеннях.

З огляду на те, що в силу повноважень,
передбачених частиною першою статті 220
КАС України, суд касаційної інстанції
позбавлений можливості досліджувати
докази, встановлювати та визнавати
доведеними обставини, що не були
встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, то, відповідно до
частини другої статті 227 КАС України,
справа направляється на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
слід встановити межі позовних вимог,
належним чином з'ясувати всі обставини
справи, дослідити наявні докази, дати
їм, та доводам сторін належну правову
оцінку, з'ясувати питання дотримання
строку звернення до суду,
встановленого статтею 99 КАС України,
ухвалити законне та обґрунтоване
рішення.

Згідно з частинами першою та четвертою
статті 220-1 КАС України, за наявності
підстав, які тягнуть за собою
обов'язкове скасування судового
рішення, суд касаційної інстанції
ухвалює рішення за наслідком
попереднього розгляду справи, без
повідомлення осіб, які беруть участь у
справі.

Керуючись статтями 220-1, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії
"Укргазвидобування" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 липня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10
квітня 2012 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

К.С. Винокуров

М.М. Олексієнко