Справа № 2а-17943/11/2670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/61216/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Ланченко Л.В.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
12.04.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2012

у справі № 2а-17943/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «УКАР Лізинг»

до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення-
рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «УКАР Лізинг» (далі
по тексту - позивач, ТОВ «УКАР Лізинг»)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва
Державної податкової служби (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва ДПС) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 11.07.2011, яким визначено суму
податкового зобов'язання в сумі 524213,03
грн. у тому числі 419370,43 - сума
донарахованого податку та 104842,60 -
штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
12.04.2012, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2012,
позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
взаємовідносин з ТОВ «Експедиційна
компанія «Транссервіс» за період з
01.12.2010 по 31.12.2010. За результатами
перевірки відповідачем прийнято
спірне податкове повідомлення-рішення
внаслідок порушення позивачем пп. 7.4.1,
пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України від
03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (далі по тексту - Закон
№168/97-ВР).

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом (п. 1.7 ст.
1 Закону №168/97-ВР).

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7
Закону №168/97-ВР, що підтверджують право
позивача на податковий кредит у
відповідний період, а саме - податкові
накладні, акти надання послуг, платіжні
доручення, копії договору, додатків до
договору та ін.

Жодних доказів, які б підтверджували
порушення з боку позивача при
укладанні договору публічного порядку,
відповідачем не надано.

Доводи відповідача про нікчемність
угоди, укладеної між позивачем та його
контрагентом, судами попередніх
інстанцій правомірно не прийняті до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
такого факту.

Крім того, чинне законодавство України
не ставить в залежність виникнення у
платника ПДВ права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання. Невиконання
контрагентом свого зобов'язання зі
сплати ПДВ до бюджету зумовлює
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва Державної податкової служби
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12.04.2012 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Л.В. Ланченко (підпис)М.О.
Федоров