Справа № 2а-6108/11/2170
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-6108/11/2170

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Морська Г.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О.,
Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Фермерського господарства «Тоцький
Г.П.» на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 13
лютого 2012 року по справі за
адміністративним позовом Фермерського
господарства «Тоцький Г.П.» до
Великолепетиської міжрайонної
Державної податкової інспекції
Херсонської області про скасування
податкового повідомлення-рішення, яким
визначено зобов'язання з податку на
додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2011 року Фермерське
господарство «Тоцький Г.П.» звернулось
до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Великолепетиської міжрайонної
Державної податкової інспекції
Херсонської області, в якому просило
суд скасувати податкове
повідомлення-рішення від 08.12.2011р. №
, яким визначено зобов'язання з
податку на додану вартість за основним
платежем - 12000,17 грн. та штрафними
санкціями - 3000,04 грн.

Постановою від 13 лютого 2012 року
Херсонський окружний адміністративний
суд відмовив у задоволенні
адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду
Фермерське господарство «Тоцький Г.П.»
подало апеляційну скаргу в якій
просить скасувати оскаржена постанову
та ухвалити нову, якою задовольнити
адміністративний позов в повному
обсязі.

Вимоги апеляційної скарги
апелянт обґрунтовує тим, що висновки
суду першої інстанції не відповідають
фактичним обставинам справи, що
призвело до неправильного
застосування норм матеріального права.

Великолепетиська МДПІ
Херсонської області письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
надала.

Ухвалюючи постанову про відмову у
задоволенні адміністративного позову
суд першої інстанції встановив, що
Великолепетиською МДПІ проведена
позапланова невиїзна документальна
перевірка ФГ «Тоцький Г.П.» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при взаєморозрахунках з
ДП «Ель «ТОВ «Дружба» за квітень 2009
року, результати якої оформлені актом
від 06 грудня 2011 року № 028/2301/33124329, на
підставі якого сформовано податкове
повідомлення-рішення від 08 грудня 2011
року № про визначення
податкового зобов'язання з ПДВ.

Суд першої інстанції встановив, що
перевіркою виявлені порушення п.п.7.4.1,
7.4.5 п.7.4 ст.7, ст. 8-1 Закону України «Про
податок на додану вартість» по
правочинах, здійснених ФГ «Тоцький
Г.П.» з контрагентом ДП «Ель «ТОВ
«Дружба», а саме, податковим органом
встановлені факти укладення угоди без
мети настання реальних наслідків.

01 квітня 2009р. між ФГ «Тоцький Г.П.» та ДП
«Ель «ТОВ «Дружба» укладений договір
поставки №3 від 01.04.2009 р., в якому, у
розділі «Предмет договору» визначено,
що Продавець (ДП «Ель «ТОВ «Дружба»)
зобов'язується поставити узгодженими
партіями Покупцеві (позивачу) товар,
зазначений у додаткових угодах,
видаткових накладних та
рахунках-фактурах на кожну партію
товару, а Покупець зобов'язується
прийняти і оплатити кожну партію
товару. Другий розділ договору «Умови
поставки та розрахунків» передбачає,
що передача товару проводиться із
складу Продавця, або за домовленістю,
Перевезення продукції з складу
продавця на склад Покупця, порядок
оплати транспортних послуг
перевізника, порядок відшкодування
витрат по доставці товару визначається
додатковим погодженням сторін. Товар
вважається прийнятим по кількості
відповідно до товарно-транспортних
документів. Оплата товару
здійснюється шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
Продавця (ДП «Ель «ТОВ «Дружба»).

Суд першої інстанції встановив, що у
бухгалтерському обліку позивача
відображено, що згідно з договором № 3
від 01.04.2009р. ФГ «Тоцький Г.П.» отримало
від ДП «Ель «ТОВ «Дружба» гербіциди -
«грантар» у кількості 6,000 кг за ціною
1180,58 грн. за 1 кг. та «харне» у кількості
880,00 л. за ціною 60,13грн. за 1 л. всього на
суму 72001,00грн., у т.ч. ПДВ 20%-1200,17грн.
згідно накладної № 21 від 03.04.2009р.
Отримана податкова накладна № 28 від
03.04.2009р. на суму 72001,00грн, у т.ч. ПДВ 1200,17
грн. Сума ПДВ включена до податкового
кредиту за квітень 2009 року. Розрахунки
з ДП «Ель «ТОВ «Дружба» за отриманий
товар проведені у безготівковій формі.
ФГ «Тоцький Г.П» згідно
розрахунку-фактури № 34 від 03.04.2009р.
перераховано на поточний рахунок
постачальника кошти у сумі 72001,00грн.

Відповідно до отриманого відповідачем
від Камянсько-Дніпровської ДПІ
Запорізької області акту перевірки від
07.10.2011р. №00063/2300/34278436 ДП «Ель «ТОВ
«Дружба» в розрізі контрагентів за
період з 01.12.2007 р. по 30.09.2009 р.
встановлено: неможливість фактичного
здійснення ДП «Ель «ТОВ «Дружба»
господарських операцій через
відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій з
купівлі-продажу, відсутність
необхідних умов для досягнення
економічної діяльності у зв'язку з
відсутністю трудових ресурсів,
основних фондів, складських приміщень,
транспортних засобів.

Суд першої інстанції погодився з
висновками податкового органу, що ДП
«Ель «ТОВ «Дружба» у зв'язку із
відсутністю основних фондів,
транспортних засобів, трудових
ресурсів не міг фактично здійснювати
господарські операції з поставки
позивачу товару, з рахуванням часу,
оперативності проведення операцій,
місцезнаходження суб'єктів
господарювання, віддаленості
контрагентів один від одного.

При цьому суд першої інстанції
послався на відсутність документів про
транспортування товару, його
відвантаження, розвантаження та
зберігання, не прийнявши пояснення
представника позивача про те, що
товарно-транспортні документи не
складались, оскільки поставка
здійснювалась особистим транспортом
постачальника.

Оскільки позивач ні при проведені
перевірки податковим органом, ні при
судовому розгляді справи не надав
документи, які б містили достатню
доказовість виконання робіт по
відвантаженню, перевезенню, прийманню
продукції, не надав документи, по яких
відбувався би рух товару від продавця
(постачальника) до перевізника
(покупця) (акти приймання продукції,
товарно-транспортні накладні з
відмітками про передачу та отримання
ТМЦ, довіреності, сертифікати якості,
інші документи, що засвідчують
транспортування), суд першої інстанції
дійшов висновку, що наявність лише
видаткових та податкових накладних не
може бути доказом проведення самої
господарської операції та не надає
позивачу право на віднесення сум ПДВ за
цією угодою до складу податкового
кредиту.

Сторони, належним чином
повідомлені про час та місце
апеляційного розгляду справи, у судове
засідання не з'явились, у зв'язку з чим,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не може
бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що
відповідно до договору поставки № 3 від
01 квітня 2009 року, укладеного між ДП «Ель
«ТОВ «Дружба» (продавець) та позивачем
по справі ФГ «Тоцький Г.П.» (покупець),
ФГ «Тоцький Г.П.» придбало гербіциди -
«грантар» у кількості 6,000 кг. за ціною
1180,58 грн. за 1 кг. та «харне» у кількості
880,00 л. за ціною 60,13грн. за 1 л. всього на
суму 72 001,00грн., у т.ч. ПДВ 20% -12 000,17 грн.

Реальність зазначеної угоди
підтверджена самим договором (а.с. 35-36),
рахунком-фактурою № 34 від 03 квітня 2009
року (а.с. 37), видатковою накладною № 21
від 03.04.2009 р. (а.с. 38), платіжним
дорученням № 37 від 06.04.2009 р. (а.с. 40),
податковою накладною № 28 від 03.04.2009 р.
(а.с. 39), даними бухгалтерських рахунків
№ 631 (а.с. 41) № 208 (а.с. 42-44), журналу видачі
довіреностей (а.с. 45). Використання
придбаних позивачем гербіцидів
підтверджено актами на списання за
травень та червень 2009 року (а.с. 46, 47),
даними акту перевірки від 27.09.2010 р. (а.с.
93-103 п. 3.5.5) про наявність у позивача
земельних ділянок для ведення
сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до розділу 3 договору
поставки (а.с. 35) перевезення товару зі
складу продавця на склад покупця
здійснюється за додатковою
домовленістю, а тому є
необґрунтованими вимоги податкового
органу щодо надання ТТН на перевезення
шести кілограмів та вісімсот літрів
гербіцидів, які отримані позивачем на
особистому транспорті керівника
позивача, що податковим органом не
спростовано.

Апеляційний суд не встановив
належних та допустимих доказів на
підтвердження доводів податкового
органу, з якими погодився суд першої
інстанції, щодо ознак нікчемності
правочину, укладеного між позивачем та
його контрагентом у квітні 2009 року.

Акт перевірки контрагента
позивача ДП «Ель «ТОВ «Дружба» від
07.10.2011 р. № 63/2300/34278436 (а.с. 57-62), складений
за результатами перевірки ДП «Ель «ТОВ
«Дружба», яке відповідно до п.п. 2.3.2
цього акту не заходися за юридичною
адресою, тобто без дослідження
первинних бухгалтерських документів
та без отримання пояснення посадових
осіб цієї юридичної особи. Також
апеляційний суд не приймає як належний
доказ копію вироку (а.с. 71-83) від 28.12.2009
р., оскільки він стосується діяльності
посадових осіб ДП «Ель «ТОВ «Дружба» за
період з 01.11.2006 р. по 31.05.2007 р., яка була
спрямована на ухилення від сплати
податків.

Невиконання ДП «Ель «ТОВ
«Дружба» своїх зобов'язань по сплаті
податків, в тому числі не включення до
податкової декларації сум податкових
зобов'язань по вчиненим правочинам, не
сплата сум ПДВ до державного бюджету
та вчинення інших податкових порушень,
не свідчить про відсутність у них цих
податкових зобов'язань та не є
підставою для позбавлення ФГ «Тоцький
Г.П.» права на включення нарахованих та
сплачених ним сум податків на додану
вартість до податкового кредиту.

Порушення податкової дисципліни
контрагентом позивача не можуть
тягнути відповідальність для позивача,
та обмежувати його у праві на
включення сплачених сум ПДВ до складу
податкового кредиту, оскільки
відповідальність за порушення
законодавства несе порушник, а не третя
особа - позивач, який виконав всі
передбачені законом умови щодо
включення цих сум ПДВ до складу
податкового кредиту.

Аналогічні висновки містяться також й
у судових рішеннях Верховного Суду
України від 11 жовтня 2006 року у справі №
21-593во06, від 11 грудня 2007 року в справі №
21-1376во06, від 09 вересня 2008 року в справі
№ 21-500во08, від 01 червня 2010 року в справі
№ 21-573во10, від 31 січня 2011 року в справі №
21-47а10.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, апеляційний суд дійшов
висновку, що позивач правомірно
включив до складу податкового кредиту
за квітень 2009 року суму ПДВ сплачену в
ціні товару, придбаного за договором
поставки № 3 від 01 квітня 2009 року,
укладеним між ДП «Ель «ТОВ «Дружба»
(продавець) та ФГ «Тоцький Г.П.»
(покупець), що відповідає вимогам п.п.
7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
чинного на час виникнення спірних
правовідносин. Оскільки формування
позивачем податкового кредиту за
квітень 2009 року відбулось у
відповідності до діючого на той час
податкового законодавства,
апеляційний суд дійшов висновку про
наявність правових підстав для
скасування оскарженого податкового
повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене апеляційний
суд встановив невідповідність
висновків суду першої інстанції
фактичним обставинам справи, що
призвело до порушення норм
матеріального права та неправильного
вирішення спору, у зв'язку з чим,
відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, це є підставою для задоволення
апеляційної скарги, скасування
оскарженої постанови та ухвалення
нової постанови про задоволення
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
враховуючи понесені позивачем судові
витрати (а.с. 2, 141), з Державного бюджету
України на користь позивача, у
відшкодування судових витрат, має бути
стягнуто 103,23 грн.

Керуючись ст. ст. 70, 71, 94, 195, п. 2 ч. 1
ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 202,
ст. ст. 207, 211, 212, 244-2, ч. 5 ст. 254 КАС України,
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського
господарства «Тоцький Г.П.»
задовольнити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2012
року скасувати та ухвалити нову
постанову.

Адміністративний позов Фермерського
господарства «Тоцький Г.П.»
задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення
Великолепетиської міжрайонної
Державної податкової інспекції
Херсонської області від 08 грудня 2011
року № , яким Фермерському
господарству «Тоцький Г.П.» збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість всього в сумі 15 000,21
грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фермерського господарства
«Тоцький Г.П.» (,
місцезнаходження юридичної особи: 74502,
Херсонська область, смт Велика
Лепетиха, вулиця Пушкіна, 72), у
відшкодування судових витрат, 103,23 грн.
(сто три гривні 23 коп.)

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
С.Д.Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
Л.П.Шеметенко