Справа № 826/3922/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3922/14
інстанції: Мазур А.С.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівКлючковича В.Ю., Собківа
Я.М.,При секретарі судового
засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_5 до Державної інспекції з питань
праці про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до
Державної інспекції України з питань
праці про визнання дій щодо внесення
недостовірних відомостей до п.1.1.4.3, 1.1.9,
2.1.1, 2.1.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 3.1.6, 4.1.6, 5.14, 4.2.1,
7.1.1, 7.1.2 Акту перевірки додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 25.12.2013 щодо
перевірки Міністерства юстиції
України протиправними; визнання
протиправною бездіяльності щодо не
проведення повної та об'єктивної
перевірки викладених у зверненні від
05.12.2013 фактів порушення Міністерством
юстиції України законодавства про
працю, ненадання акту перевірки на
інформаційний запит від 28.02.2014;
зобов'язання вчинити дії по повному та
об'єктивному розгляду скарги на
порушення Міністерством юстиції
України законодавства про працю від
05.12.2013 згідно з вимогами Закону України
«Про звернення громадян» та надання
обґрунтованої відповіді з усіх
порушених питань, надати достовірну,
повну та точну інформацію на письмовий
запит на отримання публічної
інформації від 28.02.2014; скасувати Акт
перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 25.12.2013 щодо
перевірки Міністерства юстиції
України в частині п.1.1.4.3, 1.1.9, 2.1.1, 2.1.2, 2.2.1,
2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 3.1.6, 4.1.6, 5.14, 4.2.1, 7.1.1, 7.1.2;
стягнути компенсацію за відрив від
звичайних занять.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
липня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність Державної
інспекції України з питань праці щодо
ненадання у встановлені строки
інформації на письмовий запит про
отримання публічної інформації від
28.02.2014 року; стягнуто з Державного
бюджету України судові витрати у
вигляді компенсації за відрив від
звичайних занять у сумі 24 грн. 53 коп.
(двадцять чотири гривні 53 копійки) на
користь ОСОБА_5. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
змінити постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити
повністю. В обґрунтування апеляційної
скарги апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
із огляду на наступне.

Указом Президента України «Про
Положення про Державну інспекцію
України з питань праці» від 06.04.2011
установлено, що Державна інспекція
України з питань праці є
правонаступником прав та обов'язків
Державного департаменту нагляду за
додержанням законодавства про працю -
урядового органу, що діяв у системі
Міністерства праці та соціальної
політики України.

До основних завдань Держпраці України
належить: реалізація державної
політики з питань державного нагляду
та контролю за дотриманням
законодавства про працю; реалізація
державної політики з питань державного
нагляду та контролю за дотриманням
законодавства про зайнятість
населення; реалізація державної
політики з питань контролю за
додержанням законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в частині
призначення, нарахування та виплати
допомоги, компенсацій, надання
соціальних послуг та інших видів
матеріального забезпечення з метою
дотримання прав і гарантій
застрахованих осіб; розроблення та
внесення пропозицій щодо формування
державної політики з питань державного
нагляду та контролю за дотриманням
законодавства про працю, зайнятість
населення, а також законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в частині
призначення, нарахування та виплати
допомоги, компенсацій, надання
соціальних послуг та інших видів
матеріального забезпечення з метою
дотримання прав і гарантій
застрахованих осіб.

Відповідно до ч. 1, 5 п. 4 Положення,
Держпраці України відповідно до
покладених на неї завдань: здійснює,
зокрема, державний нагляд та контроль
за додержанням підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, виду діяльності,
господарювання, фізичними особами, які
використовують найману працю та працю
фізичних осіб, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування (далі - роботодавці)
законодавства про працю з питань
трудових відносин, робочого часу та
часу відпочинку, нормування праці,
оплати праці, надання гарантій і
компенсацій, пільг для працівників, які
поєднують роботу з навчанням,
дотримання трудової дисципліни, умов
праці жінок, молоді, інвалідів, надання
пільг і компенсацій за важкі та
шкідливі умови праці, забезпечення
спеціальним одягом і спеціальним
взуттям, засобами індивідуального
захисту, мийними та знешкоджувальними
засобами, молоком і
лікувально-профілактичним
харчуванням; проведення обов'язкових
медичних оглядів працівників певних
категорій; дотримання режимів праці та
інших норм законодавства; здійснює
контроль за додержанням законодавства
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в частині
призначення, нарахування та виплати
допомоги, компенсацій, надання
соціальних послуг та інших видів
матеріального забезпечення з метою
дотримання прав і гарантій
застрахованих осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" від 05.04.2007для здійснення
планового або позапланового заходу
орган державного нагляду (контролю)
видає наказ, який має містити
найменування суб'єкта господарювання,
щодо якого буде здійснюватися захід, та
предмет перевірки.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою (п.2
ст. 7).

За результатами здійснення планового
або позапланового заходу посадова
особа органу державного нагляду
(контролю), у разі виявлення порушень
вимог законодавства, складає акт, який
повинен містити такі відомості: дату
складення акта; тип заходу (плановий
або позаплановий); вид заходу
(перевірка, ревізія, обстеження, огляд
тощо); предмет державного нагляду
(контролю); найменування органу
державного нагляду (контролю), а також
посаду, прізвище, ім'я та по батькові
посадової особи, яка здійснила захід;
найменування юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи - підприємця, щодо діяльності
яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) зазначає в акті стан
виконання вимог законодавства
суб'єктом господарювання, а в разі
невиконання - детальний опис
виявленого порушення з посиланням на
відповідну вимогу законодавства (п.6 ст.
7).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до відповідача зі
скаргою від 05.12.2013, посилаючись на те, що
окремими посадовими особами
Міністерства юстиції України грубо
ігнорується законодавство про працю та
оплату праці.

Наказом Державної інспекції України з
питань праці №214 від 17.12.2013 «Про
проведення перевірки» начальнику
відділу державного контролю з питань
праці було доручено проведення
перевірки додержання законодавства з
питань праці у Міністерстві юстиції
України.

На підставі наказу було видане
направлення на проведення перевірки на
предмет додержання вимог
законодавства з питань праці у
Міністерстві юстиції України за
зверненням ОСОБА_5 від 05.12.2013 з питань:
додержання законодавства про працю
стосовно звільнення та прийняття на
роботу працівників, оплати праці,
обліку робочого часу та інших питань,
викладених у зверненні. Направлення
дійсне з 18 грудня по 28 грудня 2013 року.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 5 Закону "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" уніфіковані форми актів, в
яких передбачається перелік питань
залежно від ступеня ризику,
затверджуються органом державного
нагляду (контролю) і публікуються в
мережі Інтернет у порядку, визначеному
законодавством.

Наказом Міністерства соціальної
політики України, від 02.07.2012, № 390 "Про
затвердження Порядку проведення
перевірок посадовими особами
Державної інспекції України з питань
праці та її територіальних органів"
встановлено форму акта перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Згідно п.7 згаданого вище Порядку за
результатами перевірки складається
акт перевірки. У разі виявлення
порушень законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування вносяться
приписи про усунення виявлених
порушень, вживаються заходи щодо
притягнення до відповідальності
винних осіб згідно із вимогами чинного
законодавства.

Як встановлено судом, відповідач за
результатами перевірки звернення
позивача від 05.12.2013 року склав Акт
перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №28-26-23/01/89, у
якому зазначено, що початок перевірки -
23.12.2013 о 14:30, завершення перевірки -
25.12.2013 о 16:00. В даному акті відображено
питання, які були предметом перевірки,
зокрема: щодо ведення обліку
виконаної роботи та заробітної плати:
забезпечений достовірний облік
виконуваної працівником роботи (п.3.2.1),
забезпечено бухгалтерський облік
витрат на оплату праці (п. 3.2.2); умови
оплати праці, порядок їх встановлення
та змін: не встановлено фактів
прийняття власником або уповноваженим
ним органом чи фізичною особою в
односторонньому порядку рішення з
питань оплати праці, що погіршують
умови, встановлені законодавством,
угодами, колективними договорами
(п.5.2.1).

Судом встановлено, що відповідач
здійснив перевірку за зверненням
позивача від 05.12.2013, дотримуючись вимог
законодавства.

У ході розгляду справи фактів
порушення роботодавцем прав позивача
при веденні обліку виконаної ним
роботи та заробітної плати, а також
неналежних умов оплати праці, порядку
їх встановлення та змін - не
встановлено.

У зв'язку з наведеним, підстав для
визнання дій відповідача щодо внесення
необ'єктивних та упереджених висновків
у Акт перевірки колегія суддів не
вбачає.

Що стосується інших питань, які
ставились позивачем у зверненні від
05.12.2013, відповідач зазначив, що вони
були перевірені судами, а тому
відповідачем не перевірялись. Зокрема,
як вбачається з постанов Окружного
адміністративного суду м.Києва: від
11.11.2013 у справі №826/16299/13-а, позивач
звернувся до суду з позовом про
невиплату премії за період з травня по
вересень 2013; невстановлення надбавки
(за виконання особливо важливої роботи)
за період з травня по жовтень 2013;
компенсацію втрати частини грошових
доходів у зв'язку з невиплатою коштів,
зазначених у пунктах 1 та 2; від 22.05.2013 у
справі №826/1708/13-а, позивач звернувся до
суду з позовом про: визнання
протиправними дій Мінюсту щодо не
ознайомлення з наказом «Про
затвердження Положення про
преміювання працівників центрального
апарату Міністерства юстиції» від
01.08.2011 №1929/5, невиплати у належному
розмірі грошової премії з листопада 2011
по квітень 2013, внесення недостовірних
відомостей до акта від 22.01.2013 про
залишення ОСОБА_5 роботи місця без
поважних причин; компенсації втрати
частини грошових доходів у зв'язку з
невиплатою коштів зазначених у п.,
скасування наказу Мінюсту від 07.03.2013
№265/к «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_5.».

Таким чином судом встановлено, що
питання, викладені у зверненні ОСОБА_5
від 05.12.2013 щодо не доведення до його
відома Правил внутрішнього трудового
розпорядку Мінюсту; порушення
заступником начальника Управління
внутрішнього аудиту ОСОБА_6 вимог
пункту 10 Порядку утворення структурних
підрозділів внутрішнього аудиту та
проведення такого аудиту в
міністерствах, інших центральних
органах виконавчої влади,
затвердженого постановою КМУ від 28.09.2011
та не ознайомлення з посадовою
інструкцією головного спеціаліста
відділу внутрішнього аудиту
діяльності апарату та територіальних
органів; невиплата заробітної плати за
період знаходження на робочому місці з
09-00 до 10-00 22.01.2013 були розглянуті
відповідачем та надано обґрунтовану
відповідь.

Питання невиплати премії ОСОБА_5
протягом 2011-2013 років та невиплата
надбавки за виконання особливо
важливої роботи у 2013 року були
предметом розгляду судом. Крім того,
питання стосовно контролю за
дотриманням п.10 Порядку утворення
структурних підрозділів внутрішнього
аудиту та проведення такого аудиту в
міністерствах, інших центральних
органах виконавчої влади,
затвердженого постановою КМУ від 28.09.2011
та не включення ОСОБА_5 протягом 2012-2013
років до складу жодної аудиторської
групи не відносяться до повноважень
державних інспекторів праці.

Отже, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
повноту та об'єктивність розгляду
відповідачем скарги позивача від 05.12.2013
року.

Нормами ч.1 ст. 20 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» від
13.01.2011 року передбачено, що розпорядник
інформації має надати відповідь на
запит на інформацію не пізніше п'яти
робочих днів з дня отримання запиту.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до відповідача з
інформаційним запитом від 28.02.2014,
отриманим відповідно 03.03.2014 згідно
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Однак доказів надіслання відповіді на
даний інформаційний запит у строки,
визначені Законом України «Про доступ
до публічної інформації» суду надано
не було.

Посилання відповідача на реєстрацію
відповіді на запит в журналі вихідної
кореспонденції за 06.03.2014 року, як доказ
надіслання, не може бути взяте до уваги
судом, оскільки доказом направлення
кореспонденції є відмітка на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про бездіяльність
відповідача у ненаданні інформації на
письмовий запит у строки, визначені
Законом України «Про доступ до
публічної інформації».

З аналізу норм Порядку проведення
перевірок посадовими особами
Державної інспекції України з питань
праці та її територіальних органів,
вбачається, що акт перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування не носить
розпорядчого характеру.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що акт перевірки додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування не може бути
скасований у судовому порядку,
оскільки носить суб'єктивний характер
та не містить нормативно-правової
вимоги.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, надав
їм належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 25 липня 2014 року залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.