Справа № 21-337а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,

суддів: Гриціва М.І.,
Гусака М.Б.,
Коротких О.А.,

Кривенди О.В., Маринченка В.Л.,
Прокопенка О.Б.,
Терлецького О.О., -

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом фізичної
особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_5 до
управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області (далі - управління ПФУ),
Управління державної казначейської
служби України в Сарненському районі
Рівненської області (далі - УДКСУ) про
зобов'язання вчинити дії

встановила:

У грудні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
Рівненського окружного
адміністративного суду із позовом, у
якому просив зобов'язати управління
ПФУ утриматись від дій, винесення
рішень щодо нарахування та виставлення
вимог по сплаті позивачем єдиного
внеску та стягнути шкоду (збитки) в сумі
3825 грн 76 коп.

На обґрунтування позовних вимог
послався на те, що він займається
підприємницькою діяльністю, є
пенсіонером за віком, обрав спрощену
систему оподаткування, а отже,
відповідно до частини четвертої статті
4 Закону України від 8 липня 2010 року №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VI) звільнений від сплати єдиного
внеску.

15 березня 2012 року управління ПФУ
надіслало ОСОБА_5 вимогу № Ф-372
(далі - вимога) про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску за
вересень-грудень 2011 року на суму 1698 грн
23 коп, яку позивач своєчасно не сплатив.

На підставі вимоги державною
виконавчою службою було відкрито
виконавче провадження, під час якого
ОСОБА_5 повністю сплатив суму боргу в
розмірі 1698 грн 23 коп: а саме: 26 червня 2012
року - 153 грн 91 коп; 2 серпня
2012 року - 178 грн 8 коп; 6 серпня 2012 року - 1366
грн 24 коп. У зв'язку з цим 10
серпня 2012 року державний виконавець
виніс постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Оскільки ФОП ОСОБА_5 несвоєчасно
сплатив єдиний внесок в сумі
1698 грн 23 коп., управління ПФУ винесло
рішення від 6 вересня 2012 року № 1025 про
застосування до позивача штрафних
санкцій у сумі 169 грн 82 коп. та
нарахування пені в розмірі 330 грн 93 коп.

15 вересня 2012 року ОСОБА_5 перерахував на
рахунок управління ПФУ 2255 грн 76 коп; чим
погасив заборгованість зі сплати
фінансових санкцій та пені на суму 500
грн 75 коп. Згідно з картою особового
рахунку платника переплата становила
1988 грн 77 коп. Про повернення суми
помилково сплаченого єдиного внеску
позивач з відповідною заявою до
відповідача не звертався.

Рівненський окружний адміністративний
суд постановою від 31 січня 2013 року
позов задовольнив частково: визнав
неправомірними дії управління ПФУ щодо
нарахування ФОП ОСОБА_5 єдиного
соціального внеску за вересень-грудень
2011 року; вимогу управління ПФУ від 15
березня 2012 року № Ф - 372, рішення
від 6 вересня 2012 року № 1025 про
застосування штрафних санкцій і
нарахування пені за несплату
(неперерахування) єдиного внеску
визнав протиправними та скасував;
постановив стягнути з управління ПФУ
на користь ОСОБА_5 2 198 грн 98 коп., у тому
числі 1698 грн 23 коп. безпідставно
нарахованої та сплаченої ним суми
єдиного внеску за вересень-грудень 2011
року, штраф - 169 грн 82 коп; пеню - 330
грн 93 коп.

Своє рішення суд обґрунтував тим,
щоФОП, які є платниками єдиного податку
та є пенсіонерами за віком, незважаючи
на те, що вийшли на пенсію достроково у
зв'язку з наданням їм додаткових
соціальних гарантій, можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Житомирський апеляційний
адміністративний суд ухвалою від 3
квітня 2013 року апеляційну скаргу
управління ПФУ залишив без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 31
січня 2013 року без змін.

Вищий адміністративний суд України
ухвалою від 27 березня 2014 року касаційну
скаргу управління ПФУ залишив без
задоволення, а рішення судів першої та
апеляційної інстанцій - без змін.

Управління ПФУ не погодилось з ухвалою
суду касаційної інстанції та
звернулось із заявою про її перегляд
Верховним Судом України з підстави
неоднакового застосування Вищим
адміністративним судом України одних і
тих самих норм права у подібних
правовідносинах, а саме статті 55 Закону
України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

На обґрунтування заяви послалося на те,
що в іншому спорі за подібних
правовідносин (справа № К/800/33413/13) Вищий
адміністративний суд України у
постанові від 14 січня 2014 року дійшов
протилежного висновку та зазначив, що
ФОП, який не досяг 60-річного віку та
якому пенсія за віком обчислена на
підставі Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-ІV) і призначена на умовах
положень Закону № 796-ХІІ, сплачує
єдиний внесок на загальних підставах.

Вирішуючи питання про усунення
неоднакового правозастосування.
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку про таке.

Адміністративна справа про перегляд
рішення суду касаційної інстанції за
заявою управління ПФУ допущена до
провадження Верховного Суду України у
порядку, визначеному главою 3 КАС, та
розглядається за наявності підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 237 зазначеного Кодексу.
Предметом перегляду справи є
неоднакове застосування норм
матеріального права щодо підстав, умов
та порядку сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування ФОП, які обрали
спрощену систему оподаткування і є
пенсіонерами за віком на пільгових
умовах.

Право на пенсійне забезпечення,
загальні умови призначення пенсій,
порядок їх нарахування та розміри
визначаються, зокрема, Законом України
від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» з наступними
змінами (далі - Закон № 1788-ХІІ) та
Законом № 1058-ІV з наступними змінами.

Право чоловіків на пенсію за віком, що
було передбачено частиною першою
статті 12 Закону № 1788-ХІІ та частиною
першою статті 26 Закону № 1058-ІV у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин, пов'язується,
зокрема, з досягненням ними 60 років.

У пункті 1 частини першої статті 9
Закону № 1058-ІV передбачено такий вид
пенсій, як пенсія за віком.

У пункті 13 Прикінцевих положень Закону
№ 1058-ІV зазначено, що у разі якщо особа
має право на отримання пенсії,
щомісячного грошового утримання,
зокрема й відповідно до Закону № 796-ХІІ,
призначається одна пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання за її
вибором.

Відповідно до статті 15 Закону № 1788-ХІІ
умови, норми та порядок пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом № 796-ХІІ, або такі
громадяни мають право на одержання
пенсії на підставах, передбачених
Законом № 1788-ХІІ. У статті 2 Закону №
1788-ХІІ (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин)
передбачено такі види пенсій: трудові
пенсії (за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років); соціальні пенсії.

У частині першій статті 55 Закону № 796-XII
міститься положення, що особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються зі зменшенням пенсійного
віку, встановленого у статті 26 Закону
№ 1058-ІV.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI платниками
єдиного внеску є ФОП, зокрема ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. За
приписами частини четвертої статті 4
цього Закону (зі змінами та
доповненнями, внесеними Законом № 3609-VI,
чинними з 6 серпня 2011 року) особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Системний аналіз зазначених норм права
дає підстави вважати, що встановлене у
частині четвертій статті 4 Закону №
2464-VI право ФОП, у тому числі тих, які
обрали спрощену систему оподаткування,
на звільнення від сплати за себе
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
поширюється як на осіб, які є
пенсіонерами за віком на загальних
підставах (у тому числі чоловіки після
досягнення 60 років), так і на осіб, які є
пенсіонерами за віком, але вік цей
зменшений з огляду на передбачені
законом певні умови, зокрема
техногенного характеру, до яких
належать, і наслідки аварії на
Чорнобильській АЕС. Таке розуміння
права платників єдиного внеску на
звільнення від його сплати за себе зі
збереженням можливості бути його
платником виключно за умови їх
добровільної участі в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування не суперечить
і перебуває у взаємозв'язку із
зазначеним у Прикінцевих положеннях
Закону № 1058-ІV нормативним
підходом визнання пенсіонерами за
віком осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах.

Слід також наголосити, що висновки,
яких колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах дійшла за
наслідками перегляду оскаржуваного
рішення, узгоджуються із правовою
позицією наведеною у судовому рішенні
Верховного Суду України, (постанова від
20 травня 2014 року № 21-149а14, яка полягає в
тому, що в аспекті частини четвертої
статті 4 Закону № 2464-VI до зазначених у
ній платників єдиного внеску належить
відносити й осіб, яким пенсії
призначені зі зменшенням пенсійного
віку відповідно до статті 55 Закону №
796-XII.

Оскільки встановлені у справі
обставини не призвели до неоднакового
застосування однієї й тієї самої норми
матеріального права і суд касаційної
інстанції правильно застосував їх в
адміністративному спорі, що виник між
сторонами у цій справі, підстав для
задоволення заяви управління ПФУ
немає.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області відмовити.

Постанова є остаточною і не може бути
оскаржена, крім випадку, передбаченого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
В.В.
Кривенко

Судді:

М.І. Гриців М.Б. Гусак

О.А. Коротких О.В. Кривенда

В.Л.
Маринченко О.Б. Прокопенко

О.О.
Терлецький