Справа № 1114/1808/12 (2а/394/14/14)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2014 рокусправа № 1114/1808/12
(2а/394/14/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 20 червня 2014 року

справа № 1114/1808/12 (2а/394/14/14)

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Новоархангельському районі
Кіровоградської області

про визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання
протиправним рішення управління
Пенсійного фонду України в
Новоархангельському районі
Кіровоградської області, яким
починаючи з листопада 2011 року зменшено
розмір пенсійних виплат, як
постраждалому внаслідок аварії на
Чорнобильській атомній
електростанції, що є учасником
ліквідації її наслідків та інвалідом 3
групи і зобов'язання відповідача
відновити порушене ним право на
отримання державної та додаткової
пенсії по інвалідності відповідно до
статей 50, 54, Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеного відповідно до частини 1
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", починаючи з 01 листопада
2011 року.

Постановою Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 20 червня 2014 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову суду, якою
повністю задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, категорії І
та є інвалідом 3 групи. Перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Новоархангельському районі
Кіровоградської області та отримує
пенсію по інвалідності на підставі
статті 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі
статті 50 цього ж Закону.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 даного Закону визначені види
пенсій, які підлягають виплаті особам,
постраждалим внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1, 2, 3 та 4 категорій,
це зокрема, державна пенсія та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 цього Закону
особам, віднесеним до категорії 1
постраждалих від Чорнобильської
катастрофи, які є інвалідами 3 групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Згідно з частиною 4 статті 54 Закону в
усіх випадках розмір пенсії для
інвалідів 3 групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком.

Проте, 14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України №3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", який набрав чинності 19 червня 2011
року.

На виконання вимог вищезазначеного
Закону, 06 липня 2011 року Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
№745 "Про встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року, встановлено
розмір мінімальної пенсії по
інвалідності в залежності від групи
інвалідності та статусу, а також
встановлені розміри додаткової пенсії
в залежності від групи інвалідності та
категорії особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Положенням Закону України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік"
встановлено, що у 2012 році норми і
положення ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

На виконання зазначеного Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 23 листопада 2011 № 1210 "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яка
набрала чинності 01 січня 2012 року, якою
встановлено розмір мінімальної пенсії
по інвалідності в залежності від групи
інвалідності та статусу, а також
встановлені розміри додаткової пенсії
в залежності від групи інвалідності та
категорії особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Дані нормативні акти
неконституційними не визнані, а тому
підлягають застосуванню.

Доводи позивача, щодо безпідставності
застосування постанов Кабінету
Міністрів України, не приймаються
судом апеляційної інстанції з огляду
на наступне.

Відповідно до Конституції України
основи соціального захисту, форми і
види пенсійного забезпечення
визначаються виключно законами
України (пункт 6 частини першої статті
92). Кабінет Міністрів України
повноважний вживати заходів щодо
забезпечення прав і свобод людини і
громадянина та проводити політику у
сфері соціального захисту (пункти 2, 3
статті 116).

Невід'ємною складовою здійснення
правового регулювання відносин у сфері
соціального забезпечення є визначення
правового механізму та державних
органів, на які покладається обов'язок
виконання соціальної політики держави
у цій сфері, одним з яких є Кабінет
Міністрів України.

Кабінет Міністрів України як вищий
орган у системі органів виконавчої
влади наділений конституційними
повноваженнями спрямовувати і
координувати діяльність міністерств,
інших органів виконавчої влади, до яких
належить і Пенсійний фонд України, а
крім того затверджує бюджет Пенсійного
фонду України.

Тобто, Кабінет Міністрів України є
органом, який забезпечує проведення
державної політики у соціальній сфері,
а Пенсійний фонд України - органом, який
реалізує таку політику, в тому числі за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Таким чином, Верховна Рада України,
доповнивши пунктом 4 розділ VII
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", визначила Кабінет Міністрів
України державним органом, який має
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних прав
громадян, тобто надала право Кабінету
Міністрів України визначати порядок та
розміри соціальних виплат виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України, що
узгоджується з функціями Уряду
України, визначеними в пунктах 2, 3
статті 116 Конституції України.

Отже, застосування судом першої
інстанції положень постанови Кабінету
Міністрів України № 745 є
обґрунтованими.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції було повно
встановлені обставини справи та надана
правильна юридична оцінка, у зв'язку з
чим підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 20 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
ухвалення, є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим