Справа № 804/1091/13-а
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2014 рокусправа № 804/1091/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Нагорної
Л.М. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
лютого 2013 р. у справі № 804/1091/13-а

за позовом Криворізької південної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

до Приватного підприємства "Євро -
меблі"

про накладання арешту на кошти, -

ВСТАНОВИВ:

"18" січня 2013 р. Криворізька південна
об'єднана Державна податкова інспекція
Дніпропетровської області Державної
податкової служби звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Приватного підприємства "Євро - меблі" в
якому просила накласти арешт на кошти
платника податків, що знаходяться в
банку в рахунок погашення податкового
боргу у сумі 1 861, 36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю
несплаченого податкового боргу.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
лютого 2013 р. у справі № 804/1091/13-а в
задоволенні адміністративного позову
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Приватного підприємства "Євро - меблі"
про накладання арешту на кошти -
відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що
позивачем не вжито всіх заходів,
передбачених податковим
законодавством щодо забезпечення
погашення податкового боргу.

Не погодившись з постановою суду,
Криворізькою південною об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області подано
апеляційну скаргу, згідно якої особа,
яка подає апеляційну скаргу просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2013
р. у справі № 804/1091/13-а, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд не в повному обсягу
встановив та дослідив обставини по
справі, що призвело до невірного
вирішення справи по суті. скаржник
наполягає на тому, що податковим
органом вжито всіх можливих заходів
щодо встановлення майна боржника, та з
огляду на відсутність такого майна,
позивач звернувся з вимогою про
накладення арешту на кошти платника
податків.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники сторін. Жодних клопотань,
повідомлень про причини неявки до суду
не надходило, підстави відсутності
представників сторін суду не
повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників сторін не
перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
Приватне підприємство «Євро-меблі»
() зареєстроване Виконавчим
комітетом Криворізької міської ради
Дніпропетровської області 17.12.2003 року.
З 25.12.2003 року відповідач перебуває на
обліку Криворізької Південної МДПІ.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
30.03.2010 року позивачем проведено
перевірка ПП «ЄВРО-МЕБЛІ» з питання
подання податкової декларації у
строки, визначені законодавством за
період липень 20009 року по січень 2010
року. Результати проведеної перевірки
оформлені Актом від 30.03.2010 року №
157/152/32692884, в якому встановлено
порушення відповідачем вимоги пп. 4.1.4 п.
4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» .

На підставі в Акту перевірки позивачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від
02.04.2010 року, відповідно до якого сума
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг)
встановлена позивачем у сумі 1 190 грн.
Вказане податкове
повідомлення-рішення направлено на
адресу відповідача, проте конверт із
поштовим вкладенням повернувся на
адресу позивача, тому 13.04.2010 року
позивачем складено Акт про
неможливість вручення податкового
повідомлення-рішення від 13.04.2010 року №
203, а податкове повідомлення-рішення
розміщено на дошці податкових
оголошень - 13.04.2010 року.

Позивачем сформовано та направлено на
адресу відповідача податкові вимоги
від 26.04.2010 року № 1/235, від 31.05.2010 року №
2/306 на суму 1 189, 22 грн. Вказані податкові
вимоги направлені на адресу
відповідача, проте конверти із
поштовим вкладенням повернулись, тому
другу податкову вимогу розміщено на
дошці податкових оголошень.

20.06.2011 року Криворізькою Південною МДПІ
проведено камеральні перевірки
податкової звітності відповідача з
податку на прибуток та з комунального
податку, за результатами яких складені
Акти від 20.06.2011 року № 148/1501/32692884 та від
20.06.2011 року № 246/153/32692884.

На підставі вказаних Актів перевірки
позивачем б прийняті податкові
повідомлення-рішення від 24.06.2011 року №
, № , № , відповідно до
яких встановлено податкові
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у сумі 342, 00 грн.,
з комунального податку у сумі 340грн. та
1, 00 грн. Дані податкові
повідомлення-рішення також направлені
на адресу відповідача, проте конверти
із поштовим вкладенням повернулись,
тому позивачем складені Акти від 24.06.2011
року за № 609/151, № 614/153.

Вказані податкові повідомлення
рішення ПП «Євро-меблі» в законному
порядку не оскаржено.

Відповідно до положень ст. 6 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (чинний на момент виникнення
правовідносин між сторонами), вказана
сума податкового зобов'язання з
податку на додану вартість вважається
узгодженою.

Згідно вимог ст. 58 Податкового кодексу
України, вважається, що податкове
повідомлення-рішення є надісланим
(врученим) фізичній особі, якщо його
вручено їй особисто чи її законному
представникові або надіслано на адресу
за місцем проживання або останнього
відомого її місцезнаходження фізичної
особи з повідомленням про вручення.

Таким чином, станом на 20.12.2012 року ПП
«Євро-меблі» має податковий борг у
загальній сумі 1 861,36 грн., що утворився
через несплату узгоджених податкових
зобов'язань:

- податку на прибуток приватних
підприємств у сумі 341, 34 грн.,

- комунального податку у сумі 330, 80 грн.,

- податку на додану вартість у сумі 1 189,
22 грн.

Криворізькою південною МДПІ з метою
встановлення наявності майна було
надіслано запит від 19.07.2011 р. до
Криворізького гірничопромислового
територіального управління, згідно
відповіді якого право власності на
технологічні транспортні засоби за ПП
«Євро-меблі» не зареєстровано (а.с.25).
Листом від 28.07.2011 року Інспекція
державного технічного нагляду, у
відповідь на запит податкового органу,
повідомила про відсутність інформації
про реєстрацію за відповідачем
сільськогосподарської техніки (а.с.24).
Комунальне підприємство
Дніпропетровської обласної ради
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» повідомило про
відсутність записів в державному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно, про майно що зареєстроване за ПП
«Євро-меблі» (а.с.26).

Криворізька південна МДПІ, вважаючи, що
за відсутності у ПП «Євро-меблі» майна,
яке може бути передано у податкову
заставу, наявні підстави для
застосування арешту коштів на
розрахункових рахунках підприємства,
звернулась до суду.

Дослідивши обставини по справі,
колегія суддів вважає правомірним та
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог з наступних підстав.

Для вирішення даного спору по суті суду
необхідно з'ясувати наявність або
відсутність підстав для застосування
арешту коштів платника податків, а
також дослідити дотримання податковим
органом порядку, яким регулюється
такий арешт.

Податковим кодексом України визначено
особливий порядок накладення
адміністративного арешту на кошти на
рахунки платника податків.

Згідно п.94.4. ст.94 ПК України арешт може
бути накладено органом державної
податкової служби на будь-яке майно
платника податків, крім коштів на
рахунку платника податків.

Застосування адміністративного арешту
коштів на рахунку платника податків
здійснюється виключно на підставі
рішення суду шляхом звернення органу
державної податкової служби до суду
(п.п.94.6.2 п.94.6. ст.94 ПК України).

Відповідно до п.7.1 Порядку застосування
адміністративного арешту майна
платника податків, затвердженого
Наказом ДПА України від 24.12.2010 р. № 1042,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 30.12.2010 р. за № 1437/18732 (далі -
Порядок № 1042), арешт коштів на рахунку
платника податків здійснюється
виключно на підставі рішення суду,
шляхом звернення органу державної
податкової служби до суду.

Згідно п.7.3 Порядку № 1042 для
застосування арешту коштів на рахунку
платника податків орган державної
податкової служби подає до суду
позовну заяву у порядку, передбаченому
Кодексом адміністративного
судочинства України, у день прийняття
рішення про застосування
адміністративного арешту майна
платника податків.

Отже, правомірним є висновок суду
першої інстанції про те, що реалізація
права податкового органу на
застосування адміністративного арешту
коштів на рахунках платника податків
може здійснюватися виключно шляхом
безпосереднього звернення до
адміністративного суду з позовом про
накладення арешту на кошти на рахунку
платника податків не раніше дня
прийняття відповідного рішення про
застосування арешту майна платника
податку.

Доказів прийняття позивачем такого
рішення про застосування арешту майна
платника податку матеріали справи не
містять.

Скаржник зазначає, що судом першої
інстанції зроблено висновок про
необхідність додержання порядку,
передбаченого статтею 94 ПК України без
врахування того, що податковий орган
звернувся до адміністративного суду
відповідно до приписів п.п.20.1.17 п.20.1 ст.20
ПК України.

Так, згідно п.п.20.1.17 п.20.1 ст.20 ПК України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
накладення арешту на кошти та інші
цінності такого платника податків, що
знаходяться в банку, у разі, якщо у
платника податків, який має
податковий борг, відсутнє майно та/або
його балансова вартість менша суми
податкового боргу, та/або таке майно
не може бути джерелом погашення
податкового боргу.

З аналізу даної норми вбачається, що
умовою для накладення арешту на кошти
платника податків, що знаходяться в
банку, є відсутність у такого платника
податків майна та/або його балансова
вартість повинна бути менша суми
податкового боргу, та/або таке майно
не могло б бути джерелом погашення
податкового боргу.

Отже, податковий орган для
застосування арешту коштів ПП
«Євро-меблі» повинен довести суду, що
перелічені у п.п.20.1.17 п.20.1 ст.20 ПК
України обставини у даному випадку
відсутні.

Проте, позивачем не надано суду доказів
дотримання вимог статті 89 ПК України,
згідно яких податковий орган повинен
був скласти акт опису майна у податкову
заставу або зафіксувати відсутність
майна.

Крім того, колегія судів бере до уваги
те, що арешт коштів на рахунку платника
податків є різновидом
адміністративного арешту, який
застосовується виключно на підставі
рішення суду (на відміну від
адміністративного арешту іншого майна,
який здійснюється за рішенням
керівника податкового органу).

Так, згідно п.94.2 ст.94 ПК України
адміністративний арешт майна може бути
застосовано, якщо з'ясовується одна з
таких обставин:

- платник податків порушує правила
відчуження майна, що перебуває у
податковій заставі;

- фізична особа, яка має податковий
борг, виїжджає за кордон;

- платник податків відмовляється від
проведення документальної перевірки
за наявності законних підстав для її
проведення або від допуску посадових
осіб органу державної податкової
служби;

- відсутні дозволи (ліцензії) на
здійснення господарської діяльності,
торгові патенти, а також у разі
відсутності реєстраторів
розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством;

- відсутня реєстрація особи як платника
податків в органі державної податкової
служби, якщо така реєстрація є
обов'язковою відповідно до цього
Кодексу, або коли платник податків, що
отримав податкове повідомлення або має
податковий борг, вчиняє дії з
переведення майна за межі України, його
приховування або передачі іншим
особам;

- платник податків відмовляється від
проведення перевірки стану збереження
майна, яке перебуває у податковій
заставі;

- платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу.

Аналогічні норми містить Порядок № 1042.

В силу п.94.6 ст.94 ПК України керівник
органу державної податкової служби
(його заступник) за наявності однієї з
обставин, визначених у пункті 94.2 цієї
статті, приймає рішення про
застосування арешту майна платника
податків.

Пунктом 94.10 статті 94 ПК України
встановлено, що арешт на майно може
бути накладено рішенням керівника
органу державної податкової служби
(його заступника), обґрунтованість
якого протягом 96 годин має бути
перевірена судом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.183-3 КАС України
провадження у справах за зверненням
органів державної податкової служби
при здійсненні ними передбачених
законом повноважень здійснюється на
підставі подання таких органів щодо
підтвердження обґрунтованості
адміністративного арешту майна
платника податків.

Отже з аналізу вищевикладених норм,
колегія суддів приходить до висновку,
що арешт коштів законодавець чітко
пов'язує із обставинами, визначеними
ст.94 ПК України, що виникли між
платником податків та податковим
органом, а тому за відсутності
обґрунтованості адміністративного
арешту майна платника податків
унеможливлює позивача з цих підстав
просити суд застосувати арешт коштів
на рахунку платника податків.

Враховуючи вищевикладені вимоги,
позивач звернувся до суду в даному
випадку в порушення вимог ст.20 та ст.94
ПК України з огляду на недоведеність
наявності обов'язкових підстав для
накладення арешту і за відсутності
рішення керівника органу державної
податкової служби про накладення
арешту на майно відповідача.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає правомірним та
обґрунтованим оскаржуване рішення
суду, а доводи апеляційної скарги
Криворізької південної МДПІ такими, що
не спростовують правового
обґрунтування, покладеного в основу
судового рішення, тому не можуть бути
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
18 лютого 2013 р. у справі № 804/1091/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
18 лютого 2013 р. у справі № 804/1091/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
Я.В. Семененко