Справа № 127/14605/14-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/14605/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Саблук С. А.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

28 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Боровицького О. А. Совгири Д. І.

при секретарі судового засідання:
Швець А.І.

за участю :

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Павич О. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Вінниці на постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 08
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Вінниці про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
Вінницького міського суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м.Вінниці про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії.

Постановою Вінницького міського суду
від 08 вересня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати та
ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову. В
апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи що
призвело до неправильного її
вирішення.

Представник Відповідача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Позивач в судовому засіданні заперечив
проти доводів апеляційної скарги, у
зв'язку з чим просив залишити її без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 16.11.1976 року
Позивача прийнято на посаду викладача
фізичного виховання у Вінницький
державний ПТУ -7, 02.06.1983 року - переведено
на посаду керівника фізичного
виховання, що підтверджується записами
трудової книжки ОСОБА_2

Відповідно до довідки ДНЗ «Вище
професійне училище №7 м.Вінниці»
ОСОБА_2 з 02.06.1983 року, працюючи на посаді
керівника фізичного виховання за
суміщенням, займав посаду викладача та
виконував посадові обов'язки у тій
самій установі освіти, у той самий
проміжок часу, що був відведений для
основної роботи, отримуючи при цьому
оплату за викладацьку роботу, яка
включається до розрахунку та
обчислення середньої заробітної плати,
з якої в повному обсязі сплачувались
відповідні відрахування та податки.

Пунктом 7-1 «Прикінцевих положень»
Закону України №1058-ІУ від 09.07.1993р. «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що особам,
які на день досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
працювали в закладах та установах
державної або комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
«е» - «ж» статті 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», і мають
страховий стаж ( для чоловіків 35 років,
для жінок - 30 років) на таких посадах,
при призначенні пенсії за віком
виплачується грошова допомога, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення.

Листом №79/Ч-2 від 28.05.2014 року управління
Пенсійного фонду України повідомило
ОСОБА_2, що для виплати йому грошової
допомоги у розмірі десяти місячних
пенсій відсутні підстави, так як
керівник фізичного виховання
професійно-технічного навчального
закладу не користується правом на
пенсію за вислугою років.

Крім того, в обґрунтування такої
відмови Відповідач вказує, що правом на
пільгове призначення пенсії
користуються працівники освіти, що
мають необхідний стаж роботи на
посадах, в установах, організаціях,
визначених Постановою КМУ від 04.11.1993
року №909 «Про перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років», а посада керівника
фізвиховання цим переліком не
передбачена.

Колегія суддів не погоджується з такою
позицією Відповідача враховуючи
наступне.

Відповідно до підпункту «є» статті 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» право на пенсію за
вислугу років мають: е) працівники
освіти, охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів
України № 909 від 01.11.1993 «Про перелік
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років» до переліку
посад, які дають право на пенсію за
вислугою років, віднесено у Вищих
навчальних закладах I-II рівнів
акредитації, професійно-технічних
навчальних закладах - директори, їх
заступники з навчально-виховної
(навчальної, виховної,
навчально-виробничої) роботи, старші
майстри виробничого навчання, майстри
виробничого навчання, викладачі,
педагоги професійного навчання,
практичні психологи, соціальні
педагоги, керівники гуртків, секцій,
студій та інших форм гурткової роботи.

З метою повного, всебічного та
об'єктивного дослідження усіх обставин
справи судом апеляційної інстанції
досліджено копії первинних документів,
наданих ДНЗ «Вище професійне училище
№7 м.Вінниці» на письмовий запит суду.

Так, відповідно до копій наказів про
розподіл педагогічного навантаження
по ДНЗ «Вище професійне училище №7
м.Вінниці» ОСОБА_2 має педагогічне
навантаження за 1983-2015 навчальні роки як
викладач фізичного виховання.

Таким чином, колегією суддів
встановлено, що Позивач з 1983 року на
посаді керівника фізичного виховання
за суміщенням, працює викладачем
фізичного виховання у ДНЗ «Вище
професійне училище №7 м.Вінниці», а
отже має право на призначення пенсії
відповідно до підпункту «є» статті 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Крім того, згідно зі статтею 47 Закону
України «Про вищу освіту» педагогічні
працівники - особи, які за основним
місцем роботи у вищих навчальних
закладах першого і другого рівнів
акредитації професійно займаються
педагогічною діяльністю.

Частиною 2 статті 48 Закону України «Про
вищу освіту» встановлено, що основними
посадами педагогічних працівників
вищих навчальних закладів першого і
другого рівнів акредитації є: викладач;
старший викладач; голова предметної
(циклової) комісії; завідуючий
відділенням; заступник директора;
директор.

Одночасно у Переліку посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №963 від
14.06.2000 року посада керівника фізичного
виховання відноситься до педагогічних.

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що Позивач,
працюючи на посаді керівника фізичного
виховання, також був викладачем
фізичного виховання та мав педагогічне
навантаження, за що отримував окрему
оплату, що знайшло своє документальне
підтвердження, тому ОСОБА_2 має право на
пенсію за вислугою років відповідно до
статті 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а отже і має право на
отримання грошової допомоги, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі його
десяти місячних пенсій станом на день
призначення пенсії за віком, що
передбачено пунктом 7-1 «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи колегія суддів вважає, що
доводи, викладені Відповідачем в
апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними по справі
доказами і не відповідають вимогам
закону, що регулює спірні
правовідносини. За таких обставин
колегія суддів не знаходить законних
підстав для повного чи часткового
задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Вінниці
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 08 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
03 листопада 2014 року .

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Боровицький О. А.

Совгира Д. І.