Справа № 804/1846/14
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2014 рокусправа № 804/1846/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Поплавського В.Ю.

суддів: Чепурнова
Д.В. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2014 року по справі № 804/1846/14 за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 20
січня 2014 року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач у акті перевірки дійшов
необґрунтованого висновку щодо
наявності ознак антипублічності
правочину, укладеного між позивачем та
ФОП ОСОБА_2, надані позивачем до
перевірки документи первинного
бухгалтерського обліку підтверджують
його реальність. Операції з придбання
товару позивачем у ФОП ОСОБА_2
здійснені в межах господарської
діяльності, діяльність позивача
направлена на отримання доходу, що
підтверджується відповідними
договорами.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2014 року адміністративний позов
задоволено частково. Скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 20.01.2014 року, винесене
Лівобережною об'єднаною Державною
податковою інспекцією м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 25500,00 грн., з яких
17000,00 грн. основного платежу та 8500,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій. В
задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
в частині задоволення позовних вимог,
оскільки вважає, що вона винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована доводами,
викладеними в акті проведеної
відповідачем перевірки.

Постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2014 року в частині відмови у
задоволенні позовних вимог не
оскаржується.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, правильність
застосування судом норм матеріального
права, колегія суддів приходить
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі ст.. 79 Податкового кодексу
України та згідно наказу Лівобережної
ОДПІ № 709 від 16.12.2013 року головним
державним ревізором-інспектором
відділу контрольно-перевірочної
роботи доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів фізичних
осіб ОСОБА_3 проведено документальну
позапланову перевірку діяльності ФОП
ОСОБА_1, за результатами якої складено
акт № 2044/17-3/НОМЕР_2 від 31.12.2013 року «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ФОП
ОСОБА_1 з питань своєчасності
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_2 за
січень 2012 року, з ТОВ
«Інтерсервіс-Постач» за лютий 2011 року»
.

На підставі зазначеного акту 20.01.2014
року відповідачем було прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 26250,00 грн.
(основний платіж - 17500,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 8750,00 грн.).

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про помилковість висновків
податкового органу.

Відповідно до п. 14.1.181 ст.14 Податкового
кодексу України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду,
зокрема, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем у періоді, що перевірявся, а
саме 02.01.2012 року було укладено договір
поставки товару № 02/01.12 з ФОП ОСОБА_2, у
відповідності з яким Постачальник
зобов'язується в порядку і терміни,
встановлені цим договором передати у
власність Покупцеві товар в певній
кількості, відповідної якості та по
узгодженій ціні, а Покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити на умовах визначених в цьому
договорі.

Отримання позивачем товару за вказаним
договором підтверджується наявними в
матеріалах справи видатковими
накладними та податковими накладними:
№ 1 від 03.01.2012 р. на суму 10250,00 грн., в т.ч.
ПДВ - 1708,33 грн.; № 8 від 06.01.2012 р. на суму
4100,00 грн., в т.ч. ПДВ - 683,33 грн.; № 22 від
13.01.2012 р. на суму 10660,00 грн., в т.ч. ПДВ -
1776,67 грн.; № 37 від 20.01.2012 р. на суму 14350,00
грн., в т.ч. ПДВ - 2391,67 грн.; № 46 від 25.01.2012
р. на суму 5864,04 грн., в т.ч. ПДВ - 977,34 грн.;
№ 57 від 27.01.2012 р. на суму 14760,00 грн., в т.ч.
ПДВ - 2460,00 грн.; № 64 від 31.01.2012 р. на суму
42000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 7000,00 грн. Всього за
вказаним договором позивач отримав від
ФОП ОСОБА_2 товару на загальну суму
101984,04 грн., в т.ч. ПДВ - 16997,34 грн. Також
позивачем були надані сертифікат
якості, висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
та ветеринарні свідоцтва видані ФОП
ОСОБА_2 на відправлення продуктів
позивачу.

Виходячи із змісту вказаних вище
документів, вбачається, що вони містять
всі обов'язкові реквізити, що
передбачені ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», в розумінні
вказаного Закону є первинними, такими,
що підтверджують здійснення
відповідної господарської операції.

Податкові накладні, на підставі яких
позивачем сума податку на додану
вартість включена до складу
податкового кредиту, складена ФОП
ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст. 201
Податкового кодексу України.

Виявлені під час перевірки фактичні
обставини щодо взаємовідносин між
позивачем та його контрагентом, які
зазначені податковим органом в акті
перевірки, відображення позивачем
операцій з отримання послуг в
податковому обліку відповідачем не
спростовуються.

Посилання відповідача на той факт, що
укладений правочин має ознаки
нікчемності, не створює юридичних
наслідків та здійснений без мети
настання реальних наслідків не
приймається колегією суддів до уваги
зважаючи на наступне.

На момент укладення та реалізації
вказаної вище угоди контрагент
позивача ФОП ОСОБА_2 мав зареєстровані
у встановленому порядку установчі
документи та цивільну дієздатність
згідно з чинним законодавством, був
зареєстрований як платник податку на
додану вартість.

Законодавчо встановлені вимоги,
необхідні для чинності правочину (ст.203
ЦК України), позивачем та його
контрагентом дотримані. Також
господарські зобов'язання з
купівлі-продажу, виконання робіт не
містять ознак фіктивності (вчинених
без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися
відповідними правочинами).

Відповідачем вказана норма
законодавства не врахована, належні
докази на підтвердження викладених в
акті перевірки доводів щодо
відсутності фактичного здійснення
господарських операцій з
купівлі-продажу, виконання робіт
відповідачем не зазначені, суду не
подані. Жодний документ, який в
установленому порядку встановлював би
відповідні факти та був обов'язковим
для застосування на всій території
України, в матеріалах справи відсутній.

Дії позивача та його контрагента,
вчинені на виконання вказаної вище
угоди, направленні саме на створення
наслідків, які обумовлені правовою
природою договорів такого виду.

Також укладена позивачем з ФОП ОСОБА_2
угода не містить умов та ознак, які б
свідчили про їх суперечність інтересам
держави та суспільства або порушували
публічний порядок.

Колегією суддів встановлено, що
укладена позивачем з ФОП ОСОБА_2 угода
відповідає вимогам чинного
законодавства України, має своїм
наслідком зміну у майновому стані
учасників правочину, є економічно
виправданою, а факт виконання
господарських зобов'язань сторін
підтверджується первинними та
податковими документами.

Належні докази, які б свідчили про
порушення з боку контрагента позивача
ФОП ОСОБА_2, які б позбавляли позивача
права на віднесення відповідних сум до
податкового кредиту відповідачем не
подані, в матеріалах справи такі докази
відсутні.

Виходячи з вищевикладеного,
вбачається, що позивачем виконані всі
умови для віднесення сум податку на
додану вартість до складу податкового
кредиту з операцій купівлі-продажу
товару, виконання робіт ФОП ОСОБА_2, у
зв'язку з чим у відповідача відсутні
правові підстави для зменшення
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом першої
інстанції з'ясовано усі обставини, які
мають значення для справи, ухвалено
законне та обґрунтоване рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
09 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого Адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 29 жовтня 2014
року.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
І.Ю. Богданенко