Справа № К/9991/6314/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/6314/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі міста Одеси на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 03 квітня 2009 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 травня 2010
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
Управлінням Пенсійного фонду України у
Київському районі міста Одеси про
перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У липні 2005 року ОСОБА_4 звернулася в суд
з вказаним адміністративним позовом, в
якому зазначала, що у квітні 2004 року їй
призначено пенсію державного
службовця, проте при її обчисленні було
враховано винагороду за вислугу років
20%, а не 35% посадового окладу та не
враховано матеріальну допомогу.

Посилаючись на порушення права на
належне пенсійне забезпечення просила
здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням винагороди за вислугу
років 35% посадового окладу та
матеріальної допомоги, стягнути
заборгованість з червня 2004 року по
червень 2005 року.

Уточнивши позовні вимоги просила
зобов'язати при подальшому перерахунку
пенсії включити до середнього
заробітку винагороду за вислугу років
35% посадового окладу та стягнути
заборгованість за червень 2004 року -
квітень 2006 року в сумі 1 594,51 грн.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Останньою постановою Одеського
окружного адміністративного суду від 03
квітня 2009 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 травня 2010
року, позов задоволено: зобов'язано
провести перерахунок та виплату пенсії
за період з 01 червня 2004 року по 01 квітня
2006 року з урахуванням винагороди за
вислугу років в розмірі 35% від суми
окладу та надбавки за ранг державного
службовця згідно наданих нею довідок.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, відповідач
ставить питання про скасування судових
рішень та ухвалення нового про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01 червня 2004 року ОСОБА_4
була звільнена з посади головного
державного податкового
ревізора-інспектора Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
в Одеській області.

З 07 червня 2004 року їй призначено пенсію
за віком відповідно до статті 37 Закону
України «Про державну службу».

Відповідно до довідки Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
в Одеській області від 07 червня 2004 року
стаж роботи позивача на державній
службі на день звільнення складав 10
років 20 днів.

На час призначення пенсії позивач
надала довідки про розмір заробітної
плати під час проходження служби,
відповідно до яких винагорода за
вислугу років складала 35% посадового
окладу. Проте обчислюючи розмір
пенсійного забезпечення відповідач
виходив з винагороди за вислугу років у
розмірі 20% посадового окладу (за 10 років
стажу державної служби).

У грудні 2004 року позивач звернулась із
заявою про перерахунок розміру пенсії
у зв'язку зі збільшенням розміру
заробітної плати працюючого
державного службовця, проте відповідач
при проведенні такого перерахунку
пенсії також виходив з винагороди за
вислугу років 20%.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов,
суди попередніх інстанцій виходили з
того, що з урахуванням стажу роботи
позивача на посадах в податковій
службі та на посадах, які зараховуються
до стажу державної служби, винагорода
за вислугу років складає 35% посадового
окладу, а тому відповідач неправомірно
обчислив та перерахував пенсію у
меншому розмірі.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права колегія суддів
приходить до висновку про те, що ка
саційна скарга не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 37
Закону України «Про державну службу»
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, без
обмеження граничного розміру пенсії, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
визначено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Дана стаття визначає умови оплати
праці державних службовців, а не умови
їх пенсійного забезпечення, тому, якщо
державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував винагороду (надбавку) за
вислугу років у відповідному розмірі
від посадового окладу з урахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання), то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Згідно з частиною п'ятою статті 33
Закону надбавка за вислугу років
виплачується державним службовцям
щомісячно у відсотках до посадового
окладу з урахуванням доплати за ранг і
залежно від стажу державної служби у
таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5
років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років
- 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків. Відповідно до положень
частини 7 зазначеної статті умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Виплата винагороди за вислугу років
посадовим особам органів державної
податкової служби, які мають
спеціальні звання регулюється
Порядком виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 вересня 1997 року №1013, на підставі
якої, як встановлено судами, позивачка
отримувала під час її роботи в органах
податкової служби надбавку за вислугу
років у розмірі 35%.

Такий висновок відповідає положенням
пункту 3 постанови Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2000 року № 865 «Про
деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії», яким встановлено,
що посадовий оклад, надбавка за ранг
або кваліфікаційні класи, класний чин
або спеціальні звання, вислугу років
при призначенні пенсії відповідно до
законів, зазначених у пункті 1 цієї
постанови (зокрема Закон України «Про
державну службу»), враховуються в
розмірах, що виплачуються на день
звільнення з роботи, що дає право на
відповідний вид пенсії.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій прийшли до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
під-став для їх скасування та ухвалення
нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі міста Одеси залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 03
квітня 2009 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 травня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/