Справа № 815/7003/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/7003/13-а

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Танцюра К.О.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів:
Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу приватного підприємства «Фірма
«Ліга-Транссервіс» на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 26 листопада 2013 року по справі
за позовом приватного підприємства
«Фірма «Ліга-Транссервіс» до державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

03.10.2013 року приватне підприємство
«Фірма «Ліга-Транссервіс» звернулось
до суду першої інстанції з
адміністративним позовом до державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
15.08.2013р. № та № .

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 26.11.2013 року
відмовлено у задоволенні
адміністративного позову приватному
підприємству «Фірма
«Ліга-Транссервіс».

16.12.2013 року приватне підприємство
«Фірма «Ліга-Транссервіс» подало
апеляційну скаргу на вказану постанову
Одеського окружного адміністративного
суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В своїй апеляційній скарзі, апелянт
посилається на те, що висновок суду
першої інстанції про заниження
позивачем податку на прибуток та
податку на додану вартість ґрунтується
на актах, складених податковим органом
відносно контрагентів підприємства.
Однак, на думку апелянта, вказані акти
не можуть бути прийняті до уваги,
оскільки вони складені за результатами
зустрічних звірок, які не є
перевірками. Крім того, позивач
зазначив, що на момент проведення
перевірки всі контрагенти, з якими
підприємство мало взаємовідносини не
перебувають у процесі припинення, та
здійснюють свою господарську
діяльність.

Позивач вважає, що прийняті податкові
повідомлення-рішення є
необґрунтованими та підлягають
скасуванню.

На підставі викладеного, апелянтом
ставиться питання про скасування
постанови Одеського окружного
адміністративного суду від 26.11.2013 року
та постановлення нової, якою
задовольнити позовні вимоги
приватного підприємства «Фірма
«Ліга-Транссервіс».

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга приватного
підприємства «Фірма
«Ліга-Транссервіс» не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 24.07.2013 року по 30.07.2013 року на
підставі направлення від 24.07.2013р.,
виданого ДПІ у Приморському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області,
відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1,
п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу
України, наказу ДПІ у Приморському
районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області від 24.07.2013р. №218 було проведено
позапланову виїзну перевірку ПП «Фірма
«Ліга-Транссервіс» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків ТОВ «Флорена-Плюс» за
податковий період грудень 2011 року та з
ТОВ «Евікта» за податковий період
серпень 2012 року.

За результатами проведеної перевірки
було складено акт перевірки
№785/15-53-22-6/35117891 від 02.08.2013 року, на
підставі якого державною податковою
інспекцією у Приморському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 15.08.2013 року
№, яким ПП «Фірма
«Ліга-Транссервіс» визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 7141 грн. ( 5713 грн. - за
основним платежем, 1 428 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями та
№, яким ПП «Фірма
«Ліга-Транссервіс» визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток у
сумі 7 266 грн. (6 142 грн. - за основним
платежем, 1 124 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

В ході проведеної перевірки податковим
органом було встановлено порушення ПП
«Фірма «Ліга-Транссервіс» вимог п.138.2
ст.138 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 6 142 грн., в
тому числі за 4-й квартал 2011 року - 1 648
грн. та за 3-й квартал 2012 року - 4 494 грн.
також встановлено порушення
підприємством п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість,
який підлягає сплаті до бюджету у
розмірі 5 713 грн., у тому числі за
грудень 2011 року - 1 433 грн. та за серпень
2012 року - 4 280 грн.

В акті перевірки податковим органом
зазначено, що у перевіряємий період, а
саме, у грудні 2011 року та у серпні 2012
року, ПП «Фірма «Ліга-Транссервіс» мало
господарські взаємовідносини з ТОВ
«Флорена-Плюс» та ТОВ«Евікта», які не
підтверджені документально.

Податковий орган посилався на те, що
господарські операції позивача з
вищезазначеними контрагентами не мали
реального характеру, через відсутність
контрагентів позивача необхідних умов
для ведення господарської діяльності,
відсутності трудових ресурсів,
основних фондів та потужностей,
транспортного та торгівельного
обладнання.

У зв'язку із виявленими порушеннями
податковий орган дійшов висновку про
неправомірність віднесення ПП «Фірма
«Ліга-Транссервіс» витрат по операціям
з ТОВ «Флорена-Плюс» та ТОВ«Евікта» до
кладу валових та до складу податкового
кредиту.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог ТОВ «Флорена-Плюс» та
ТОВ«Евікта», зважаючи на наступне:

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК
України об'єктом оподаткування є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України
встановлено, що витрати операційної
діяльності включають, зокрема,
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (п.138.2 ст.138 ПК України).

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (пп.139.1.9
п.139.1 ст.139 ПК України).

П.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України встановлено, що податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
на додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу;

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а для послуг - дата оформлення
документа, що засвідчує факт
постачання послуг платником податку.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Слід зазначити, що юридичним фактом,
який породжує право платника на
податкову вигоду (зокрема, у вигляді
права на зменшення об'єкта
оподаткування ПДВ на суму податкового
кредиту та об'єкта оподаткування
податком на прибуток на суму валових
витрат), є реальність господарської
операції.

За відсутності факту придбання товарів
відповідні суми не можуть включатися
до складу валових витрат та
податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення
господарської операції є первинні
документи, які свідчать про фактичну
поставку товарів продавцем та їх
отримання покупцем, фактичне виконання
робіт виконавцем.

Необґрунтована податкова вигода
характеризується відсутністю
фактичного виконання господарських
операцій, здійсненням операцій без
ділової мети та обліком операцій
безвідносно до їх реального
економічного змісту, узгодженістю дій
покупця та постачальника для штучного
створення умов для податкової
економії.

Таким чином, визначальною умовою
виникнення у платника права на
податковий кредит та на формування
валових витрат, є реальність
здійснення цієї операції в рамках
провадження господарської діяльності
платника, яка підтверджується, в тому
числі, належним чином складеними
первинними документами.

В свою чергу, в даному випадку, з
наданих позивачем документів
вбачається, що між позивачем та ТОВ
«Флорена-Плюс» був укладений договір
перевезення вантажів автомобільним
транспортом від 13.07.2011р. №13/07.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного
договору ТОВ «Флорена-Плюс»
(перевізник) зобов'язується у
встановлені договором строки приймати
до перевезення, доставляти ввірений
йому вантаж у зазначені пункти
призначення, а ПП «Фірма
«Ліга-Транссервіс» (експедитор)
зобов'язується забезпечити подачу
вантажів для перевезення в узгодженому
сторонами обсязі та сплачувати за
перевезення суму, зазначену в заявках
на перевезення з коштів отриманих від
замовника.

Вартість кожного окремого перевезення
і порядок розрахунків визначається у
заявках на перевезення.

Підставою для оплати є отримання
експедитором комплекту оригіналів
документів (рахунок, акт виконаних
робіт, CMR, ТТН з відміткою про прийняття
вантажу, довідка про транспортні
витрати, свідоцтво про державну
реєстрацію та платника податку) по тому
перевезенню, яке підлягає оплаті, а
також інших документів, вказаних у
заявці (а.с. 20-22).

У підтвердження виконання умов
укладеного договору позивачем були
надані акти виконаних робіт з
перевезення вантажів автотранспортом
№74 від 05.12.2011р. та податкова накладна
№74 від 05.12.2011р. на загальну суму 8 600грн.,
у тому числі ПДВ у сумі 1433,33грн. (а.с.26,31).

Згідно наданих актів виконаних робіт з
перевезення вантажів автотранспортом
вбачається, що
транспортно-експедиційні роботи
виконані у повному обсязі та в
установлені строки, претензії зі
сторони Замовника та Виконавця
відсутні.

Також позивачем був наданий договір №
05/07 від 05.06.2012 року перевезення вантажів
автомобільним транспортом,укладений
ПП «Фірма «Ліга-Транссервіс» з ТОВ
«Евікта», за умовами якого Перевізник
(ТОВ «Евікта») зобов'язується у
встановлені договором строки приймати
до перевезення, доставляти ввірений
йому вантаж у зазначені пункти
призначення, а ПП «Фірма
«Ліга-Транссервіс» (експедитор)
зобов'язується забезпечити подачу
вантажів для перевезення в узгодженому
сторонами обсязі та сплачувати за
перевезення суму, зазначену в заявках
на перевезення з коштів отриманих від
замовника (а.с. 32-33).

Крім того, позивачем був наданий
договір від 08.06.2012 року №08/06, укладений
з ТОВ «Евікта» (постачальник), згідно
якого Постачальник зобов'язується
поставити і передати у власність ПП
«Фірма «Ліга-Транссервіс» (Покупець)
будівельні матеріали, далі - товар, на
підставі специфікації (Додаток № 1), ПП
«Фірма «Ліга-Транссервіс» (покупець)
зобов'язується прийняти замовлений
товар та своєчасно здійснити його
оплату на умовах даного договору. (а.с.
34-36).

На підтвердження виконання умов
вказаного договору ПП «Фірма
«Ліга-Транссервіс» було надано
видаткову накладну №Д-00000001 від
01.08.2012року та податкову накладну №11 від
01.08.2012 року щодо поставки конструкції
ПВХ 59,580кв.м на загальну суму 25 682грн., у
тому числі 4 280грн. ПДВ (а.с. 36-37).

Дослідивши вказані первинні документи
колегія суддів вважає, за необхідне
зазначити наступне:

Відповідно до частини другої статті 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В свою чергу, господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Із матеріалів справи вбачається, що на
підтвердження своїх доводів щодо
неправомірності формування валових
витрат та податкового кредиту
позивача, податковий орган вказував на
сумнівність виконання договірних
зобов'язань контрагентом з позивачем,
на нереальність самих оподаткованих
господарських операцій.

З положень Податкового кодексу України
випливає, що обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
віднесення витрат до складу валових, а
також формування податковий кредит є
реальне здійснення господарських
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) з метою використання у
господарській діяльності, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку.

Документи та інші дані, що
підтверджують реальність здійснення
господарської операції, яка
відображена в податковому обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що надані позивачем
первинні документи не підтверджують
реального здійснення підприємством
господарських операцій з ТОВ
«Флорена-Плюс» та ТОВ «Евікта».

Згідно Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні
затверджених наказом Міністерства
транспорту України 14.10.1997 року № 363,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 20.02.1998 року за № 128/2568:
подорожній лист - первинний документ
про облік вантажних автомобільних
перевезень, що всебічно характеризує
роботу автомобіля і водія з моменту їх
виїзду з автотранспортного
підприємства і до повернення на
підприємство; товарно-транспортна
накладна - єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Таким чином, товарно-транспортна
накладна призначена для обліку руху
товарно-матеріальних цінностей та
розрахунків за їх перевезення, а відтак
визначає взаємовідносини по виконанню
перевезення вантажів для обліку
транспортної роботи.

В даному випадку позивач виступав в
якості замовника за договором
перевезення, однак, у підтвердження
виконання умов договору перевезення не
надав товарно-транспортних накладних.

При цьому, позивачем взагалі не було
надано жодного документу, який би
підтверджував реальність факту
отримання транспортних послуг від ТОВ
«Флорена-Плюс», в тому числі і
документи, які визначені умовами
укладеного позивачем договору
перевезення.

Що стосується актів виконаних робіт з
перевезення вантажів автотранспортом,
наданий позивачем на підтвердження
реальності господарських операцій з
ТОВ «Флорена-Плюс», то судом першої
інстанції вірно встановлено, що
зазначені акти №ОУ-11107 від 19.07.2011р.,
№ОУ-22907 від 29.07.2011р., №ОУ-22907 від 12.09.2011р.,
№ОУ-210901 від 21.09.2011р. та податкові
накладні №8 від 19.07.2011р., №20 від 29.07.2011р.,
№205 від 12.09.2011р., №348 від 21.09.2011р. взагалі
не відносяться до перевіряємого
періоду.

Також позивачем не було надано
належних та допустимих доказів у
підтвердження товарності операцій з
ТОВ «Евікта», а саме, доказів
оприбуткування придбаного у вказаного
контрагента товару на підприємстві та
його використання у власній
господарській діяльності.

На вимогу суду першої інстанції
позивачем не надано пояснень щодо
транспортування та зберігання
придбаного у ТОВ «Евікта» товару.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно того,
що надані позивачем виписки по рахунку
ПП «Фірма «Ліга-Транссервіс» про
сплату коштів на користь вказаних
контрагентів не можуть самі по собі
беззаперечно свідчити про реальність
здійснюваних господарських операцій.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що в даному випадку
взаємовідносини ПП «Фірма
«Ліга-Транссервіс» з ТОВ
«Флорена-Плюс» та ТОВ «Евікта»
документально не підтверджуються, а
докази, надані позивачем не
спростовують висновків податкового
органу про нереальність здійснюваних
господарських операцій з вказаними
контрагентами.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що ПП «Фірма
«Ліга-Транссервіс» не було дотримано
вимог податкового законодавства, що
призвело до неправомірного формування
податкового кредиту та віднесення сум
до складу валових по операціям з ТОВ
«Флорена-Плюс» та ТОВ«Евікта», а тому
державною податковою інспекцією у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області було обґрунтовано та
правомірно прийнято податкові
повідомлення-рішення від 15.08.2013 року
№ та №, які скасуванню не
підлягають.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Фірма
«Ліга-Транссервіс» залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 26
листопада 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
А.В. Бойко

Суддя: Т.М.
Танасогло

Суддя:
О.В. Яковлєв