Справа № 9101/186592/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

9101/186592/2012

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2014 року

справа № 2а-334/10/0470

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з’явився

відповідача: - не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш» ім. Артема

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2012 року

у справі № 2а-334/10/0470

за позовом відкритого акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш» ім. Артема

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Дніпропетровську

встановиВ:

Відкрите акціонерне товариство «Дніпроважпапірмаш» ім.Артема звернулось до адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Дніпропетровську, в якому (з урахуванням заяви, т.1, а. с.46-49) просило визнати протиправними, недійсними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.12.2009:

за порушення термінів сплати узгоджених податкових зобов'язань по орендній платі за землю за вересень, листопад, грудень 2008 року, січень 2009 року, та збору за забруднення навколишнього природного середовища за І квартал 2009 року.

Позов обґрунтовано тим, що означені податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем на підставі акту перевірки ВАТ «Дніпроважпапірмаш» від 04.12.2009, який складений з порушенням норм чинного законодавства України. Зокрема, в акті перевірки не зазначено період, за який проводилась перевірка, що є порушенням п.п.2.1.7 п.2.1 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових і позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного й іншого законодавства. У зв'язку з тим, що акт перевірки оформлено з порушеннями вимог закону, цей акт не підписаний посадовими особами позивача, про що податковим органом складено акт відмови від підписання акту перевірки, який також не відповідає п.4.7 ст.4 вказаного Порядку, оскільки не містить відмітки про ознайомлення (чи про відмову від ознайомлення) з актом перевірки керівника і головного бухгалтера підприємства, а також з обов'язками, правами і відповідальністю платника податків. Крім того, акт перевірки не містить розрахунку донарахованого за результатами перевірки зобов'язання, тоді як наведений в акті перевірки реєстр фактів несвоєчасної сплати, є необґрунтованим. Також при проведенні перевірки податковим органом не було враховано, що між Товариством та СДПІ по роботі з ВПП у м.Дніпропетровську були укладені договори про розстрочку податкових зобов'язань № 109 від 02.03.2009, № 126 від 30.03.2009, якими позивачу надано відстрочку сплати податкових зобов'язань (по тексту договору не «розстрочення», а «відстрочення» сплати податкових зобов'язань) із зазначенням конкретних термінів сплати податкових зобов'язань, які на момент перевірки не настали. Крім того, у реєстрі фактів несвоєчасної сплати, наведеному в акті перевірки, податковим органом зазначені податкові декларації № 374 від 31.01.2008, та № 1193 від 28.02.2008. Проте, декларація № 1193 є уточнюючою по відношенню до декларації № 374, а отже, для розрахунку повинні братися показники уточнюючої декларації. Натомість, відповідач врахував показники обох декларацій, чим завищив суму податкових зобов'язань.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2012 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що посилання позивача на порушення порядку проведення перевірки не знайшли свого підтвердження, а штрафні санкції, застосовані на підставі спірних податкових повідомлень-рішень, відповідають нормам законодавства України, чинного на час їх винесення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову як таку, що винесена з порушеннями норм матеріального та процесуального правда. Позивач зазначає, що позивачем з відповідачем укладені договори № 109 від 02.03.2009, № 126 від 30.03.2009, № 42 від 30.01.2009 про розстрочку податкових зобов'язань, в тексті яких вказано не розстрочення податкових зобов’язань, а відстрочення податкових зобов'язань, які (договори) фактично судом першої інстанції не досліджувались. Також судом першої інстанції не враховано, що в «Реєстрі фактів несвоєчасної сплати» відповідачем вказано податкові декларації № 374 від 31.01.2008 та № 1193 від 28.02.2008, остання з яких є уточнюючою стосовно податкової декларації № 374 від 31.01.2008; відповідачем в акті перевірки зазначено обидві вищезазначені декларації і тому суму податкового зобов'язання по акту податковий орган завищив (по декларації № 1193 від 28.02.2008 сума щомісячного податкового зобов'язання складає 122 911,38 грн., а в акті зазначена сума податкового зобов'язання 204 454,09 грн.). Той факт, що податковим органом не застосовувалась податкова декларація № 374 від 31.01.2008, відповідачем не доведено.

Представники сторін у судове засідання не з’явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську проведено документальну невиїзну перевірку ВАТ «Дніпроважпапірмаш» з питань своєчасності сплати до бюджету орендної плати за землю за вересень, листопад, грудень 2008 року, січень 2009 року, та збору за забруднення навколишнього природного середовища за І квартал 2009 року, за результатами якої складено акт № 1993-08-02/1-00218911 від 04.12.2009 (т.1, а. с.76-81).

Перевіркою встановлено порушення п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», ст.17 Закону України «Про плату за землю» та п.7.3 Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, затвердженої спільним Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища, Міністерства ядерної безпеки України, ДПА України від 19.07.99 № 162/379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.08.99 за № 544/3837, яке полягає у несвоєчасній сплаті підприємством узгоджених податкових зобов'язань:

- з орендної плати за землю за вересень, листопад, грудень 2008 року, січень 2009 року на загальну суму 244 048,72 грн., в тому числі із затримкою сплати до 30 календарних днів - на суму 21 820 грн. 42 коп., із затримкою від 31 до 90 календарних днів - на суму 131113 грн. 56 коп., із затримкою більше 90 календарних днів - 91 114 грн. 74 коп.;

- збору за забруднення навколишнього природного середовища за І квартал 2009 року

на загальну суму 348 грн. 21 коп. (із затримкою на 6 календарних днів).

17.12.2009 на підставі вищевказаного акту перевірки СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську прийняті податкові повідомлення-рішення:

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Позивач, не наполягаючи в апеляційній скарзі на порушення податковим органом порядку проведення перевірки та оформлення її результатів, наводить доводи, які стосуються лише суті виявлених відповідачем та зафіксованих в акті перевірки від 04.12.2009 порушень, зокрема, податкових зобов’язань з орендної плати за землю.

Як зазначено вище, актом перевірки зафіксовано порушення підприємством граничних строків сплати узгоджених податкових зобов’язань орендної плати та збору за забруднення навколишнього природного середовища.

Положеннями вказаного вище Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» № 2181-ІІІ від 21.12.2000 (чинного на момент виникнення спірних відносин) передбачено самостійне обчислення платником податків суми податкового зобов'язання, яка зазначається у податковій декларації (п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону № 2181-ІІІ).

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону № 2181-ІІІ податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання податкової декларації.

Згідно абз.1 п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 зазначеного Закону платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 цього Закону для подання податкової декларації.

При цьому, за приписами п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону № 2181-ІІІ у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф, зокрема, у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці, що перевищує 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п’ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно ст.14 Закону № 2181-ІІІ розстроченням податкових зобов'язань є надання платнику податків бюджетного кредиту на основну суму його податкових зобов'язань без урахування сум пені під проценти. Відстроченням податкових зобов'язань є перенесення сплати основної суми податкових зобов'язань платника податків без урахування сум пені під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеної згідно з пунктом 16.4 ст.16 цього Закону. Пеня нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Зазначений розмір пені діє щодо всіх видів податків і зборів (обов'язкових платежів), крім пені щодо порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється окремим законодавством.

У відповідності до п.14.1.2 ст.14 Закону № 2181-ІІІ платник податків, який звертається до податкового органу з заявою про розстрочення, відстрочення податкових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого податкового зобов'язання.

Щодо податкових зобов’язань з орендної плати за землю колегія суддів зазначає наступне:

Згідно з положеннями Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 № 2535-ХІІ об’єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб’єктом плати за землю (платником) є власник землі і землекористувач, у тому числі орендар, тобто безпосередньо ті юридичні або фізичні особи, яким земля передана у власність або надана в користування, у тому числі на умовах оренди.

Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель (ст.2 Закону України "Про плату за землю").

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про плату за землю» платники земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності (крім громадян) самостійно обчислюють суму земельного податку та орендної плати щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним податковим органом, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

За положеннями ст.17 Закону України «Про плату за землю» податкове зобов'язання по земельному податку, а також по орендній платі за землі державної і комунальної власності, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий (звітній період), який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Позивач зазначає, що податковим органом при проведенні перевірки не був прийнятий до уваги уточнюючий розрахунок з орендної плати за землю № 1193 від 28.02.2008 (т.1, а.с.23, 24), яким показники податкової декларації з орендної плати за землю № 374 від 31.01.2008 (т.1, а. с.25, 26) уточнені в бік зменшення, що, на думка позивача, призвело до завищення суми податкових зобов'язань підприємства та до зайвого нарахування фінансових санкцій.

Разом з тим, в акті перевірки від 04.12.2009 встановлена несвоєчасність сплати підприємством залишку узгодженого податкового зобов'язання з орендної плати за землю за вересень 2008 року на суму 15 352,50 грн., визначеного податковою декларацією № 374 від 31.01.2008 та уточнюючою декларацією № 1193 від 28.02.2008 (по терміну сплати до 30.10.2008), який фактично було сплачено 31.10.2008, тобто, із затримкою на один день (т.1, а. с.78). Врахування податковим органом в зазначеному акті перевірки даних уточнюючого розрахунку № 1193 від 28.02.2009 підтверджується самим актом (т.1, а. с. 77-78).

Також з таблиці акту «Реєстр фактів несвоєчасної сплати ВАТ «Дніпроважпапірмаш» узгодженої суми податкових зобов'язань» (т.1, а. с.79) та з роздруківки картки особового рахунку платника податків (т.1, а. с.208) вбачається врахування податковим органом даних уточнюючого розрахунку № 1193 від 28.02.2009 при дослідженні питання про несвоєчасність сплати узгодженого податкового зобов'язання з орендної плати за землю за листопад 2008 року в сумі 24 144,55 грн., за грудень 2008 року в сумі 204 454,09 грн. та за січень 2009 р. в сумі 97,58 грн.

Щодо посилань позивача на не прийняття до уваги договорів про розстрочення податкових зобов'язань, матеріали справи свідчать, що за договорами про розстрочення податкових зобов'язань підприємству надано податковим органом розстрочку сплати податкових зобов'язань, визначених ним самостійно у податкових деклараціях з орендної плати за землю:

- № 374 від 31.01.2008 на загальну суму 122 900 грн. (договір від 30.01.2009 № 42 - т.1, а. с.237-239);

- № 325 від 28.01.2009 на суму 141 500 грн. (договір від 02.03.2009 №109 - т.1, а. с.234-236), на суму 141 597,54 грн. (договір від 30.03.2009 № 126 - т.1, а. с.232-233).

З таблиці реєстру фактів несвоєчасної сплати узгодженої суми податкових зобов'язань, наведеної в акті перевірки, вбачається, що при проведенні перевірки податковим органом враховувалася також наявність договорів про розстрочення податкових зобов'язань, укладених з підприємством на підставі рішень ДПА у Дніпропетровській області про розстрочення податкових зобов'язань № 109 від 02.03.2009, № 126 від 27.03.2009, № 42 від 30.01.2009 (т.1, а. с.148-150).

Також наявність договорів про розстрочення була врахована відповдіачем при проведенні перевірки позивача, оскільки штрафні (фінансові) санкції на суму розстрочених зобов'язань не нараховувались, натомість, суми розстрочених зобов'язань взагалі були виведені з особового рахунку платника податків, що підтверджено роздруківкою картки особового рахунку позивача (т.1, а. с.206-231).

Наведене підтверджується листом-роз'ясненням СДПІ по роботі з ВПП у м. Дніпропетровську від 22.03.2012 № 81/7/11-015 до акту перевірки від 04.12.2009 (т.1, а. с.202, 203).

Тобто доводи позивача, що податковим органом при проведенні перевірки, а судом першої інстанції при вирішенні спору не було враховано показників уточнюючого розрахунку № 109 від 02.03.2009 і наявності вищевказаних договорів про розстрочення податкових зобов'язань, спростовуються матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов'язок суб’єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС України).

Позивачем не надано суду апеляційної інстанції належні докази в обґрунтування наведених доводів.

Таким чином, нарахування податковим органом згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень штрафних санкцій за порушення позивачем строків сплати платежів за оренду землі на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону № 2181-ІІІ є правомірним.

Щодо збору за забруднення навколишнього природного середовища колегія суддів зазначає наступне.

Порядок нарахування та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища на час проведення перевірки було врегульовано Інструкцією про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, затвердженою Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, ДПА України 19.07.99 р. № 162/379, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 09.08.1999 за № 544/3837, який втратив чинність 11.02.2011. Згідно п.2.1 Інструкції платниками збору є суб'єкти господарювання, незалежно від форм власності, включаючи їх об'єднання, філії, відділення та інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої територіальної громади; бюджетні, громадські та інші підприємства, установи і організації; постійні представництва нерезидентів, які отримують доходи в Україні; громадяни, які здійснюють на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони викиди і скиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище та розміщення відходів.

У відповідності до п.п.7.1-7.3 Інструкції платники збору складають податковий розрахунок збору за забруднення навколишнього природного середовища і подають його до органу державної податкової служби за місцем податкової реєстрації (місцеперебуванням на податковому обліку в органах державної податкової служби). Базовий податковий (звітний) період збору за забруднення навколишнього природного середовища дорівнює календарному кварталу. Податкові розрахунки збору подаються платниками органам державної податкової служби протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу, за місцем податкової реєстрації платника (місцем перебування на податковому обліку в органах державної податкової служби). Збір сплачується платниками за місцем податкової реєстрації (місцем перебування на податковому обліку в органах державної податкової служби) протягом 10 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку подання податкового розрахунку збору, тобто протягом 50 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.

Так, згідно податкового розрахунку збору за забруднення навколишнього природного середовища за 1 квартал 2009 року (№ 3802 від 27.04.2009) підприємством по терміну сплати 20.05.2009 задекларовано податкове зобов'язання в сумі 349,37 грн., яке є узгодженим з дати подання розрахунку.

При цьому, за рахунок наявної переплати в сумі 1,16 грн., узгоджене податкове зобов'язання позивача з цього виду податку складає 348,21 грн., яке було сплачено із затримкою на 6 днів - 26.05.2009 (т.1, а. с.14).

Позивачем не спростовуються зазначені висновки щодо несвоєчасної сплати підприємством вказаного збору в сумі 348,21 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає правомірною та обґрунтованою постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2012 року у даній справі, а доводи апеляційної скарги ПАТ «Дніпроважпапірмаш» - такими, що не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому вони не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш» ім. Артема залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2012 року у справі № 2а-334/10/0470 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко