Справа № 754/14615/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Панченко О.М.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Твердохліб В.А., Бужак
Н.П.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Деснянського районного суду м.Києва
від 15 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного Фонду України у
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року, позивач звернулася
до Деснянського районного суду м.Києва
з позовом до Управління Пенсійного
Фонду України у Деснянському районі м.
Києва про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії. Свої
позовні вимоги мотивувала тим, що вона
є інвалідом ІІ групи із числа учасників
ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС. Причинний зв'язок
між захворюванням та встановленням
групи інвалідності і наслідками
Чорнобильської катастрофи
підтверджено рішенням
медико-соціальної експертної комісії.
Також її віднесено до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, а тому вона
має право на призначення щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком та право на призначення
державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком. Просила
суд визнати бездіяльність відповідача
щодо нарахування, перерахунку та
виплати недоотриманих сум державної та
додаткової пенсії, передбачених ст.
49,50,54 ЗУ №796 протиправною; зобов'язати
відповідача зробити нарахування,
перерахунок та виплату пенсій, а саме:
державну пенсію: - у розмірі не нижчому 8
мінімальних пенсій за віком за період з
01.01.2006 р. і до моменту винесення рішення
у справі, додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю - у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком за період з
01.01.2006 року і до моменту винесення
рішення у справі, де розмір пенсії за
віком визначається у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги ст. 67 ЗУ №796, за якими
розмір пенсій збільшується у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, зобов'язати
відповідача перераховувати у
подальшому позивачу зазначені розміри
пенсій, у зв'язку з збільшенням
прожиткового мінімуму.

Постановою Деснянського районного
суду м.Києва від 15 вересня 2014 року у
задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог, з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи. В
зв'язку із захворюванням, пов'язаним
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
позивача, відповідно до положень
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
визнано інвалідом II групи з 26.03.2013 року
довічно, що підтверджується довідкою
МСЕК № 800862. Положеннями статті 14 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивача
віднесено до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

На звернення представника позивача до
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі
м.Києва з приводу порушення прав
позивача, було надано відповідь, в якій
зазначено, що нарахування та виплата
пенсій здійснюється відповідно та на
підставі чинного законодавства, а тому
підстав для перерахунку та проведення
доплат відповідач не вбачає.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м.Києва та отримує
пенсію.

Позивач звернулася до відповідача з
заявою про перерахунок пенсії у
розмірах, встановлених ст.50, ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м.Києва,
позивачу було надано інформацію про
розмір основної та додаткової пенсії,
обчисленої відповідно до ст.50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
віднесеним до категорії І, які є
інвалідами ІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів
ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Всупереч ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
постанов КМУ №1 від 03.01.2002 року, №836 від
26.07.1996 року, а не у співвідношенні до
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсії позивачу застосуванню
підлягають статті 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
вказані вище постанови КМУ, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Відтак, доводи апеляційної скарги
спростовуються наведеним, а тому
підстав для її задоволення немає.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України,
ухвала суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає,
як така, що постановлена за наслідками
апеляційного перегляду рішення суду
першої інстанції в справах, розгляд
яких передбачено п. 2 ч. 1 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Деснянського
районного суду м.Києва від 15 вересня 2014
року - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.