Справа № 826/20546/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"29" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/36449/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі міста
Києва (далі - УПФ) до Публічного
акціонерного товариства «Київгума»
(далі - ПАТ «Київгума») про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
ПАТ «Київгума» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
5 травня 2014 року і ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26 червня 2014 року,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року УПФ звернулось до суду
з вказаним позовом, у якому просило
стягнути з ПАТ «Київгума»
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до пунктів «а» та «б»
частини першої статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» за період
з 01.07.2013 по 30.11.2013 у розмірі 632325,87 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
5 травня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 червня 2014
року, позов задоволено. Стягнуто з ПАТ
«Київгума» на користь УПФ
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах за списком № 1 та списком № 2, за
період з 01.07.2013 по 30.11.2013 у розмірі
632 325,87 грн.

У касаційній скарзі ПАТ «Київгума»,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та ухвалити нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
касаційної скарги з огляду на наступне.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (далі -
Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом №
1058-IV питання щодо відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту "б"
статті 13 Закону України від 5 листопада
1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне
забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ)
було врегульовано Законом України від
26 червня 1997 року № 400/97-ВР "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 400/97-ВР),
відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1
якого відповідач є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
забезпечення.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б" "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення".

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам, відповідно до
пунктів "а", "б" частини першої статті 13
Закону № 1788-XII за списком № 1 та списком
№ 2, покриваються підприємствами та
організаціями. При цьому обов'язок
підприємств та організацій з
відшкодування цих витрат, понесених
ПФУ після 1 січня 2004 року, не пов'язаний
із датою призначення такої пенсії чи
часом набуття необхідного для цього
пільгового стажу (до чи після набрання
чинності Законом № 1058-IV).

Винятком із цього правила є лише
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України,
призначених з урахуванням вимог статті
14 Закону № 1788-ХІІ.

За таких обставин суди попередніх
інстанцій дійшли висновку про
наявність підстав для стягнення з ПАТ
«Київгума» на користь УПФ витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених працівникам цього
товариства:

за списком № 1 - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27;

за списком № 2 - ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,
ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37,
ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41,
ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45,
ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49,
ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53,
ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57,
ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61,
ОСОБА_62, ОСОБА_63

При цьому, суди посилались на видані
правонаступником відповідача довідки
вказаним особам про виконання ними
робіт за списками № 1 та № 2.

Однак колегія суддів Вищого
адміністративного суду зазначає, що
факт виконання робіт, які дають право
на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах у відповідності до
вимог пунктів «а» та «б» частини першої
статті 13 Закону України № 1788-XII, не може
слугувати підтвердженням призначення
цим особам вказаного виду пенсій.

Судами попередніх інстанцій не
досліджувалось питання отримання
пенсії на пільгових умовах загаданими
особами у спірному періоді - з 01.07.2013 по
30.11.2013, за який УПФ складено розрахунок
фактичних витрат та їх виплату та
доставку.

Крім того, не з'ясованою є
відповідність сум розрахунків
фактичних витрат на виплату та
доставку цих пенсій вимогам,
визначеним у Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління ПФ України № 21-1 від 19.12.2003.

Згідно з вимогами частини 1 статті 69 та
частини 1 статті 71 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного суду України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

За нормами статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Згідно зі статтею 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

З врахуванням того, що у справі
необхідно досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені у
судових рішеннях, рішення судів
попередніх інстанцій підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно повно та всебічно з'ясувати
всі обставини справи, вірно
застосувати норми матеріального та
процесуального права, що регулюють
спірні правовідносини та ухвалити
законні і обґрунтовані рішення.

Керуючись статтею 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ПАТ «Київгума» -
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 5 травня 2014 року і
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 червня 2014
року - скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: