Справа № 804/10649/14
Суддя: Захарчук Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р. Справа № 804/10649/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретарі
судового засіданняЗахарчук Н. В.
Кузнецов С.М. розглянувши у письмовому
провадженні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Кривого
Рогу до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі Дніпропетровської
області про стягнення заборгованості,
-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально - Міському районі м. Кривого
Рогу (далі - позивач, УПФУ в Центрально -
Міському районі м. Кривого Рогу) з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі -
відповідач), в якому просить суд
стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально - Міському районі м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
заборгованість в розмірі 14 530, 65 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що за результатами
перевірки позивачем було виявлено, що
ОСОБА_4 перебуває на обліку у
Відділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області та отримує
страхові виплати у разі смерті
потерпілого (на неповнолітніх дітей). З
метою з'ясування всіх обставин було
запрошено ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі
Дніпропетровської області, яка
повідомила, що дійсно ОСОБА_5 (її
чоловік) помер в результаті нещасного
випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
про що складено відповідний акт про
нещасний випадок.

Тобто позивач зазначає, що з
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, відповідно до
розпорядження управління від 23.01.2014
року, пенсія призначена ОСОБА_4 по
втраті годувальника на загальних
підставах згідно з вимогами ст. 36 ЗУ
««Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», вважається
пенсією призначеною по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
відповідно до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", а тому підлягає
відшкодуванню позивачу Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області. Оскільки
відповідачем не відшкодовано в
добровільному порядку вказані витрати,
вони підлягають стягненню в судовому
порядку.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Отже, враховуючи зазначені вище
підстави, суд вирішив розглянути
справу у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи та письмові
докази в ній суд встановив.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 13.02.2006 року
звернулась до Управління Пенсійного
фонду України в Центрально-Міському
районі Дніпропетровської області з
заявою про призначення пенсії по
втраті годувальника. На підставі ст. 36
ЗУ "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та протоколу від
11.03.2006 року № 899 (копія додається)
позивачем розпочато виплату пенсії на
ім'я ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_3 року з дня
смерті її чоловіка ОСОБА_5.

В січні місяці 2014 року в результаті
взаємозвірки між Пенсійним фондом
України та Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України було виявлено, що
ОСОБА_4 перебуває на обліку у
Відділенні виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області та отримує
страхові виплати у разі смерті
потерпілого на неповнолітніх дітей. З
метою з'ясування всіх обставин було
запрошено ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі
Дніпропетровської області, яка
повідомила, що дійсно ОСОБА_5 (її
чоловік) помер в результаті нещасного
випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_2 про
що складено відповідний акт про
нещасний випадок.

Так, як ОСОБА_4 не повідомила позивача
про обставини смерті ОСОБА_5, пенсія по
втраті годувальника їй була призначена
на загальних підставах згідно з
вимогами ст. 36 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та сплачувалась за
рахунок бюджету Пенсійного фонду
України, при цьому зазначені витрати до
відшкодування Фонду не пред'являлись.

Розпорядженням від 23.01.2014 року
управлінням приведено у відповідність
пенсійну справу та виконано
перерахунок пенсії ОСОБА_4 як пенсії по
втраті годувальника, який помер в
результаті нещасного випадку на
виробництві. Даний перерахунок було
зроблено з моменту смерті ОСОБА_5, а
саме з ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог
суд виходить з наступного.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, в Україні
залежно від страхового випадку є:
пенсійне страхування, страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
медичне страхування, страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності,
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (стаття 12 Основ).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за страхуванням
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням,
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого, допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання,
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків, пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
в разі втрати годувальника мають
непрацездатні члени сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (стаття 38). При цьому дітям
пенсії призначаються незалежно від
того, чи були вони на утриманні
годувальника.

Статті 21, 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» передбачають
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або у разі його смерті при
настанні страхового випадку,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно із статтею 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Збір та акумулювання страхових внесків
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань відповідно
до статті 46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та статтями 1, 2 Закону
України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Положення статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлюють що, якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відносини стосовно відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
витрат Пенсійного Фонду на виплату
пенсій по інвалідності регулюється
Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 (далі - Порядок № 5-4/4) та Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Пунктом 2 цього Порядку визначено
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду витрат,
пов'язаних з виплатою відповідних
пенсій.

Згідно із пунктом 4 Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«;Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; сума витрат Пенсійного
фонду з виплати і доставки
вищезазначених пенсій.

Відповідно до п.5, 6 та 7 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04 березня 2003 року №5-4/4,
визначено, що органи Пенсійного фонду
щомісяця проводять з відділеннями
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат по особових справах
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки, в якому визначають загальну
суму витрат, що підлягає відшкодуванню,
та до 15 числа місяця, наступного за
звітним, подають його відповідно
головним управлінням Пенсійного фонду
і управлінням виконавчої дирекції
Фонду на місцях.

В основу механізму відшкодування
витрат покладено щомісячне проведення
органами Пенсійного фонду України з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків в районах та містах
обласного значення звірок витрат на
відповідні виплати до 10 числа,
наступного за звітним (пункт 5). Акти цих
звірок подаються головним управлінням
Пенсійного фонду України та
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
які узагальнюють і узгоджують довідку
про відшкодування відповідних витрат
та до 20 числа, наступного за звітним,
подають її Пенсійному фонду України та
Фонду страхування від нещасних
випадків (пункт 6). Зазначена довідка є
підставою для перерахування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків відповідних коштів
Пенсійному фонду України до 25 числа
місяця, наступного за звітним (пункт 7).

Отже, у зазначеному Порядку
відшкодування витрат передбачено
здійснення відповідних розрахунків на
централізованому рівні, тобто між
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків та Пенсійним фондом
України.

Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання встановлено правило
підписання актів звірки розрахунків,
яке розраховано на відсутність спору.

У разі незгоди на підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків вимоги про стягнення
мають вирішуватись у судовому порядку
в судах адміністративної юрисдикції.

Відповідно до матеріалів справи,
згідно вимог зазначеного вище Порядку
Управлінням Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області в січні
2014 року подавались списки осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (серед них пенсія по
втраті годувальника ОСОБА_4.) до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області.

Однак, суд вважає, що відповідачем
безпідставно виключались суми витрат
управління на виплату і доставку
пенсії по втраті годувальника ОСОБА_4
зазначену у цьому списку і відповідно
зазначені витрати не включались до
актів щомісячної звірки витрат, яким
виплачено пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Тобто сума
пенсії по втраті годувальника ОСОБА_4,
відповідачем, відшкодована не була.

Отже, загальна сума витрат управління
на виплату та доставку пенсії ОСОБА_4 у
зв'язку втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за січень 2014 року
складає 14 530,65 грн.

З урахуванням вищевикладених обставин,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають повному задоволенню.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
поданих позивачем доказів достатньо
для встановлення обставин справи та
для ухвалення судового рішення.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 КАС
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 КАС України, полягає
в наступному: суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в Центрально -
Міському районі м. Кривого Рогу до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально - Міському районі м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
заборгованість в розмірі 14 530, 65 грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя Н.В.
Захарчук