Справа № 872/15046/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2014 рокусправа № 804/7388/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
16 липня 2013 року у справі №804/7388/13-а за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопрогресбуд» до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

28 травня 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Нікопрогресбуд» звернулось до суду з
адміністративним позовом, в якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення Нікопольської ОДПІ
Дніпропетровської області ДПС:

від 26.04.2013 року № про
визнання грошового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств у загальній сумі 101 885,41
грн.;

від 26.04.2013 року № про
зменшення сумі від'ємного значення
об'єета оподаткування податком на
прибуток за 2-4 кв. 2011 року у розмірі 104
374,64 грн.;

від 26.04.2013 року № про
визначення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у загальній
сумі 73 931,95 грн.;

від 26.04.2013 року № про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
грудень 2012 року на 11 518,00 грн..

Адміністративний позов
обґрунтовано тим, що позивачем було
правомірно сформовано податкову
звітність з податку на прибуток
приватних підприємств та податку на
додану вартість на підставі
господарських операцій реальність
здійснення яких, підтверджується
документами первинного обліку у
відповідності до вимог чинного
законодавства. Отже, оскаржувані
податкові повідомлення - рішення є
незаконними та необґрунтованими,
прийнятими не на підставі та не у
спосіб передбачені Конституцією та
Законами України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
листопада 2013 року адміністративний
позов задоволено, скасовані податкові
повідомлення - рішення Нікопольської
ОДПІ Дніпропетровської області ДПС:

від 26.04.2013 року № про
визнання грошового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств у загальній сумі 101 885,41
грн.;

від 26.04.2013 року № про
зменшення сумі від'ємного значення
об'єета оподаткування податком на
прибуток за 2-4 кв. 2011 року у розмірі 104
374,64 грн.;

від 26.04.2013 року № про
визначення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у загальній
сумі 73 931,95 грн.;

від 26.04.2013 року № про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
грудень 2012 року на 11 518,00 грн..

Не погодившись з рішенням суду
Нікопольська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, відповідач,
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій посилаючись на порушеня судом
першої інстанції вимог норм
матеріального та процесуального права
просить оскаржувану постанову суду
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задовленні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що товариством з обмеженою
відповідальністю «Нікопрогресбуд»
було укладено правочини без наміру їх
реального здійснення, що призвело до
заниження позивачем заявлених до
сплати грошових зобов'язань з податку
на прибуток та з податку на додану
вартість. Вказане стало підставою для
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень - рішень, які є
правомірними та обґрунтованими,
прийнятими у відповідності до вимог
чинного податкового законодавства, та
ґрунтуються на висновках акту
перевірки, яким встановлено порушення
позивачем приписів чинного
Податкового кодексу.

Сторони, які були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового процесу не
здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального права, надану правову
оцінку досліджених судом доказів по
справі, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що у період з 14.03.2013 року
по 27.03.2013 року посадовими особами
Нікопольської ОДПІ проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Нікопрогресбуд» з
питань здійснення реалізації товарів
не власного виробництва за межі митної
території України та з питання
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Дидактика» за період з 01.10.11 по
31.12.2012 року у фактичних періодах їх
здійснення, за результатами якої
складено акт №1079/228/34124403 від 03.04.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
ТОВ «Нікопрогресбуд»:

не підтверджено реальнійсть
здійснення господарських відносин ТОВ
«Нікопрогресбуд» з: постачальником ТОВ
«Дидактика» (по ланцюгу постачання ТОВ
«Інфотерм», ТОВ «Олімп», , ТОВ «СВ
Гермес», ПВП «Форест», ТОВ
«Кафепродакшн», ТОВ «Пасіфік», БПП
«Сура», ТОВ «Дидактика», ТОВ
«Нікопрогресбуд, та із покупцями ТОВ
«Балтер», ТОВ «Владііс», ПП «НВФ «Метал
інвест» , їх вид, обсяг, яість та
розрахунки, а саме встановлено
дефектність первинних документів та
відсутність об'єктів оподаткування.

п.135.1, 135.2, пп. 135.4.1, п. 135.4, пп. 135.5.4,
пп.135.5 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, п. 138.1, п. 138.2, п.
138.4 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139., п. 150.1 ст. 150
Розділу ІІІ, п.3 підрозділу 4 Розділу ХХ
Податкового кодексу України, з
урахуванням норм 14.1.6 п. 14.1, пп.14.1.231 п. 14.1
ст. 14 Податкового кодексу України, в
результаті чого:

за період з 01.10.2011 року по 31.12.2012
року занижено податок на прибуток
всього у сумі 62443,94 грн., у тому числі:

1 квартал 2012 року у сумі 19108,22;

півріччя 2012 року у сумі 2669,22 грн.;

3 квартали 2012 року у сумі 62443,94
грн.,

2012 рік у сумі 62443,94 грн.

завищено суму залишку від'ємного
значення по податку на прибуток за 2 -4
квартали 2011 року у сумі 104374,64 грн.

ст. 185, ст. 186, ст. 188, п. 198.6, п. 198.1 ст.
198 Розділу V Податкового кодексу
України з урахуванням пп.14.1.36 п. 14.1 ст.14
Податкового кодексу України, в
результаті чого:

за період з 01.10.2011 року по 31.12.2012
року занижено аодаток на додану
вартість на загальну суму 49287,96 грн., у
тому числі:

травень 2012 року на 6477,66 грн.,

серпень 2012 року на 26380,59 грн.,

вереень 2012 року на 5960,71 грн.,

жовтень 2012 року на 1627,0 грн.,

листопад 2012 року на суму 3710,0 грн.,

грудень 2012 року на суму 5132,0 грн..

завищено суму залишку від'ємного
значення по податку на додану вартість,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (рядок 24
Дкларації з ПДВ» за грудень 2012 року на
суму 11518,00 грн..

На підставі висновків акту
перевірки податковим органом прийнято
податкові повідомлення - рішення:

№ від 26.04.2013 року, яким
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем на суму
62443,94 грн, та за штрафними (фінансовими)
санкціями на суму 39441,47 грн..

№ від 26.04.2013 року, яким
позивачу зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток на суму 194 374,64
грн.,

№ від 26.04.2013 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем на суму
49287,96 грн., та за штрафними (фінансовими)
санкціями на суму 24643,99 грн.

№ від 26.04.2013 року, яким
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми плдатку на додану
вартість всього на суму 11518 грн..

Правомірність та обґрунтованість
означених податкових повідомлень -
рішень є предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що між
позивачем та його контрагентами
укладено договори, за наслідками яких
сформовано податкову звітність з
податку на прибуток та податку на
додану вартість у відповідності до
вимог чинного податкового
законодавства. Укладені договори, на
думку суду першої інстанції, носять
реальний характер настання наслідків,
ними обумовлених, що підтверджено
документами первинного
бухгалтерського обліку.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів перевірки,
фактично, підставою для визначення
грошового зобов'язання за основним
платежем з податку на додану вартість
та податку на прибуток стала
відсутність, на думку податкового
органу, належного підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій позивачем з його
контрагентами ТОВ «Дидактика», ТОВ
«Балтер», ТОВ «Владііс», ПП «НВФ «Метал
інвест».

Означеного висновку Нікопольска ОДПІ
дійшла з огляду на матеріали актів про
результати документальних невиїзних
перевірок контрагентів позивача. З
огляду на зазначені акти перевірки
податковий орган дійшов висновку, що
первинні документи не відповідають
вимогам чинного законодавства та не є
підтвердженням здійснення
господарських операцій в силу Закону.
Отже, здійснені операції не
відповідають меті підприємницької
діяльності, є безтоварними та
направлені на надання податкової
вигоди позивачу.

Однак суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновками податкового
органу з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що не враховуються при
визначені оподатковуваного прибутку,
визначені ст.139 ПК України.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.200.1 ст.200 Податкового кодексу
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п.200.3 ст.200 Податкового
кодексу України, при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно із
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстрочення або
відстрочення відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п.200.3 ст.200).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у перердніх та звітному
податкових періодах постачальникам
таких товарів / послуг аюо до
Державного бюджету України, а в разі
отримання від нерезидента послуг на
митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Таким чином, вказаними нормами права
визначено підстави за яких платник
податків має право на віднесення
понесених витрат, у зв'язку з
придбаванням товарів (робіт, послуг), до
складу валових витрат та сплачених сум
ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг),
до складу податкового кредиту
підприємства. До таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, наслідок якої є поставка
товару (робіт, послуг), понесення
витрат, у зв'язку з господарською
діяльністю платника, сплата
(нарахування) податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт понесення витрат та
сплати податку на додану вартість має
підтверджуватися відповідними
первинними документами.

Встановлені обставини справи
свідчать про те, що 23.11.2011 року між
позивачем та ТОВ «Дидактика» було
укладено договір поставки №13/02/11,
відповідно до якого ТОВ «Дидактика»
(постачальник) зобов'язується надати у
власність ТОВ «Нікопрогресбуд»
(покупець) товар, що належить йому на
праві власності, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар, на умовах даного договору,
згідно до накладних.

03.01.2012 року між позивачем та ТОВ
«Балтер» укладено договір поставки
№01/02/12, відповідно до якого ТОВ
«Балтер» (постачальник) зобов'язується
передати у власність ТОВ
«Нікопрогресбуд» (покупець) товар, що
належить йому на праві власності, а
покупець зобов'язаний прийняти та
оплатити товар на умовах даного
договору , відповідно до накладних.

Також, 03.01.2012 року між позивачем та
ТОВ «Валдііс» укладено договір №03/01/12,
відповідно до якого ТОВ
«Нікопрогресбуд» (продавець)
зобов'язується поставити та надати у
власність ТОВ «Валдііс» (покупець) в 2012
року 5000,0 тонн лому шамотних
вогнеупорів (товар). Поствака товару
здійснювалась покупцем щляхом
самостійного вивозу.

Крім того, у перевіряємий період
позивачем здійснювалась реалізація
товару до ПП «НВФ «Метал Інвест» на
підставі рахунків на оплату товару.

На виконання зобов'язань за
вищезазначеними договорами сторонами
складені відповідні та достатні для
бухгалтерського та податкового обліку
первинні документи: договори,
видаткові накладні, акти виконаних
робіт, податкові накладні тощо. Оплата
за правочинами ТОВ «Нікопрогресбуд» з
вказаними контрагентами
підтверджується наступними
документами:

- в рахунок оплати
придбаних товарно-матеріальних
цінностей у ТОВ «Дидактика» відповідно
банківських виписок ПАТ КБ
«ПриватБанк» по рахунку №6890 за
січень 2012 року, ПАТ «БАНК КРЕДИТ
ДНІПРО» по рахунку №901 за лютий 2012
року перераховано у перевіряємому
періоді на поточний рахунок №0300
ТОВ «Дидактика» грошові кошти на
загальну суму 45681,66 грн.;

- в рахунок оплати ТОВ
«Компанія «БАТЛЕР» відповідно
банківських виписок ПАТ «БАНК КРЕДИТ
ДНІПРО» по рахунку №901 у
перевіряємому періоді надійшли
грошові кошти на загальну суму 260624,96
грн. наступним чином:

- 17.01.2012 року док.№1 на суму 86666,67
грн. «оплата за алюмінієвий сплав А5
згідно договору від 03.01.2012 року №01/02/12, в
тому числі ПДВ 1444,45 грн.»,

- 10.02.2012 року док.№1 на суму 27360 грн.
«оплата за металоконструкції згідно
рах.№8 від 23.01.2012 року, в т.ч. ПДВ 4560 грн.»,

- 01.03.2012 року док.№7 на суму 146592,67
грн. «оплата за металоконструкції
згідно рах.№8 від 23.01.2012 року до
договору №01/02/12, в т.ч. ПДВ 24432,11 грн.»,

- 29.03.2012 року док.№16 на суму 5,62 грн.
«доплата за металоконструкції згідно
рах. №8 від 23.01.2012 року, в т.ч. ПДВ 0,94
грн.».

- в рахунок оплати ТОВ «ВАЛДІС» у
перевіряємому періоді надійшли
грошові кошти на загальну суму 190000,00
грн. наступним чином:

відповідно банківських виписок ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунку №6890 у
сумі 100000 грн., а саме:

- 11.01.2012 року док.№16 на
суму 20000 грн. «предоплата за лом
шамотных огнеупоров согласно счета №1
от 10.01.2012 года в т.ч. НДС 3333,33 грн.»,

- 13.01.2012 року док.№21 на
суму 20000 грн. «предоплата за лом
шамотных огнеупоров согласно счета №1
от 10.01.2012 года в т.ч. НДС 3333,33 грн.»,

- 16.01.2012 року док.№28 на
суму 20000 грн. «предоплата за лом
шамотных огнеупоров согласно счета №1
от 10.01.2012 года в т.ч. НДС 3333,33 грн.»,

- 17.01.2012 року док.№41 на
суму 40000 грн. «предоплата за лом
шамотных огнеупоров согласно счета №1
от 10.01.2012 года в т.ч. НДС 6666,67 грн.».

відповідно банківських виписок ПАТ
«БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» по рахунку
№901 у сумі 90000 грн., а саме:

- 19.01.2012 року док.№44 на
суму 50000 грн. «предоплата за лом
шамотных огнеупоров согласно счета №2
от 18.01.2012 года в т.ч. НДС 8333,33 грн.»,

- 27.01.2012 року док. №60 на
суму 40000 грн. «предоплата за лом
шамотных огнеупоров согласно счета №9
от 27.01.2012 года в т.ч. НДС 6666,67 грн.» (в тому
числі по товарно-матеріальним
цінностям, які раніше придбано у ТОВ
«Дидактика» в сумі 37743,60 грн.).

- в рахунок оплати ПП
«НВФ «МЕТАЛ ІНВЕСТ» у перевіряємому
періоді надійшли грошові кошти на
загальну суму 692000,00 грн. наступним
чином:

відповідно банківських виписок ПАТ
КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунку №6890 у
сумі 342000 грн., а саме:

- 29.12.2011 року док.№277 на
суму 342000 грн. «оплата за труби 25х2
згідно рах. №72 від 25.07.2011 року, в т.ч. ПДВ
57000 грн.»;

відповідно банківських виписок ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» по рахунку
№1 у сумі 350000 грн., а саме:

- 07.12.2011 року док.№264 на
суму 150000 грн. за «труби 25х2 згідно
рах.№193 від 16.09.2011 року, в т.ч. ПДВ 2500
грн.»,

- 15.12.2011 року док.№269 на
суму 200000 грн. за «труби 25х2 згідно
рах.№000072 від 25.08.2011 року, в т.ч. ПДВ 33333,33
грн.».

Всі вищенаведені операції відображено
ТОВ «Нікопрогресбуд» в
бухгалтерському та податковому обліку.

Крім того, придбані
товарно-матеріальні цінності ТОВ
«Нікопрогресбуд» частково реалізував
на адресу інших суб'єктів
господарювання (з ТОВ «Компанія
«БАТЛЕР» сума реалізації склала 260624,96
грн., з ТОВ «ВАЛДІС» сума реалізації
склала187742,80 грн., з ПП «НВФ «МЕТАЛ
ІНВЕСТ» сума реалізації склала 812804,65
грн.), а частково використав у власній
господарській діяльності при
виконанні підрядних робіт для ПАТ
«Марганецький ГЗК» і ПАТ
«Нікопольський завод феросплавів»
(загальна сума 48836,09 грн без ПДВ).

Як вбачається з матеріалів справи
та не заперечується сторонами,
транспортування ТМЦ здійснювалось
орендованими автомобілями на підставі
договорів суборенди транспортних
засобів, укладених з ТОВ фірмою «Модем
ЛТД»:

- № MoH-са1-9 від 31.05.2011р., предмет договору
- суборенда а/м КАМАЗ 5320. держ. номер 22516
АА;

- № MoH-са1-10 від 31.05.2011 р .. предмет
договору - суборенда а/м КАМАЗ 5410, держ.
номер АЕ 45-91 СЕ. з полупричепом держ.
номер АЕ 74-61 ХТ.

Так, у грудні 2011р. - січні 2012р. ТОВ фірмою
«Модем ЛТД» надавалися послуги з
оренди вказаного автотранспорту ТОВ
«Нікопрогресбуд», що підтверджується
Актами надання послуг №884 від 30.12.2011 р.
та № 56 від 27.06.20 13р.

Перевезення вантажів в межах,
виконання вказаних договорів
здійснювалося водіями, які у вказаний
період часу працювали на ТОВ фірма
«Модем ЛТД». На підтвердження роботи
автомобіля і водія з моменту їх виїзду
з автотранспортного підприємства і до
повернення на підприємство були
складені наступні первинні документи
обліку вантажних автомобільних
перевезень: подорожні листи № 1 від
01.12.2011р., №6 від 08. 12.2011р., № 1 від 11.01.2012р.,
№ 2 від 12.01.2012р., № 3 від 13.01.2012р., № 4 від
16.01.2012р., № 5 від 17.01.2012p., № 6 від 18.01.2012р.,
№7 від 19.01.2012р .. № 8 від 20.01.2012р., № 9 від
23.01.2012р., № 10 від 21.01.2012р., №11 від 25.01.2012р.

Також, за повідомленням ТОВ фірми
«Модем ЛТД», відповідно до наказу
Міністерства транспорту України «Про
затвердження Норм витрат палива і
мастильних матеріалів на
автомобільному транспорті» № 43 від
10.02.1998р., дизельне пальне, використане
орендованими вантажними автомобілями,
було списане ТОВ фірма «Модем ЛТД» на
підставі актів списання товарів № 80
від 30.12.20011 р. та № 18 від 31.01.20 12р., норми
списання палива затверджено наказами
по підприємству № 6 від 03.01.2011 р. та № 5
від 03.01.2011 р..

Досліджені вище документи
відповідають вимогам чинного
законодавства, та визнаються судом
апеляційної інстанції як первинні з
огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9
означеного Закону первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань платників
здійснюється на підставі первинних
документів, у яких міститься
інформація саме про господарські
операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій, первинні документи
відображають зміст та обсяг укладених
договорів, містять всі необхідні
реквізити, та обов'язкові посвідчення,
що вказує на безпідставність висновків
податкового органу про неправомірне
відображення позивачем сум податку на
додану вартість та податку на прибуток
у податковій звітності за вказаними
господарськими операціями.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2
ст.71 КАС України покладено обов'язок
щодо доказування правомірності
прийнятого рішення, не доведено того,
що сторонами укладено угоди не з метою
реального настання правових наслідків,
а з метою порушення публічного порядку.

Таким чином, встановлені обставини
справи свідчать про реальність
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами наслідком яких є
поставка та придбання товару та
надання послуг.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо
правомірності віднесення позивачем до
складу податкового кредиту
відповідних сум ПДВ, а також
правомірності формування податку на
прибуток за рахунок договорів,
укладених позивачем та його
контрагентами, на підставі належним
чином оформлених первинних документів,
в тому числі податкових накладних,
отриманих в ході реального здійснення
господарської операції, що ґрунтується
на вимогах податкового законодавства.

Щодо доводів відповідача про
здійснення позивачем завідомо
збиткової операції з реалізації товару
не власного виробництва за межі митної
території України та відсутність
об'єктивних економічних причин
отримання платником податку
негативного результату при здійсненні
операцій з придбання товару
«електродвигун асинхронний» та
подальшої його реалізації на експорт,
то суд апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Під господарською діяльністю, згідно
пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу
України, розуміється - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договором комісії.
Доручення та агентськими договорами.

Правовий аналіз вищезазначених норм
свідчить про те, що приписи Податкового
кодексу України, не ставляють в
залежність право платника податків на
формування податкового кредиту від
наявності чи відсутності доходу по
окремим господарським операціям,
оскільки вказане не може свідчити про
відсутність можливості отримання
доходу з усієї господарської
діяльності.

Таким чином, Податковий кодекс України
не встановлює жодних інших вимог, крім
вказаних вище, щодо формування
податкових зобов'язань. При цьому,
порядок формування податкового
кредиту не має зв'язку з фінансовим
результатом звітного періоду.

В свою чергу за аналогією до визначення
поняття підприємницької діяльності
можна зробити висновок, що
господарська діяльність також як і
підприємницька проводиться особою на
власний ризик, тобто при здійсненні
всіх необхідних дій, заходів, укладанні
відповідних угод, тощо, особа не може
бути впевненою, що той прибуток, на який
вона розраховувала протягом
провадження господарської діяльності,
ще й в тому самому обсязі неодмінно
настане. Таким чином придбаваючи товар
та відносячи суму ПДВ від цього
придбання до податкового кредиту
відповідного звітного періоду, позивач
не знав і не міг знати, чи виправдаються
вимушені витрати майбутнім прибутком,
що отримає підприємство.

Таким чином, враховуючи наявні в
матеріалах податкові накладні, що
підтверджують факт придбання товарів
робіт (послуг), а також з урахуванням
специфіки господарської діяльності
позивача, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку щодо
правомірності віднесення сум податку
на додану вартість та податку на
прибуток по господарським операціям з
придбання товару, вчинюваних протягом
звітного періоду.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим
підстав для скасування рішення суду, в
межах доводів апеляційної скарги, не
існує.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
16 липня 2013 року у справі №804/7388/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
С.А. Уханенко