Справа № 821/2785/14
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 р. Справа № 821/2785/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Попов В.Ф.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.

розглянувши у письмовому провадженні у
приміщенні Одеського апеляційного
адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні на Постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2014
року по справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
до відділу Державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні про визнання
рішення державного виконавця
протиправним, скасування постанови про
накладення штрафу, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до
відділу Державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні про визнання
рішення державного виконавця
протиправним, скасування постанови про
накладення штрафу.

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від 01
серпня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
постанова суду першої інстанції є
необґрунтованою та прийнятою з
порушенням норм матеріального права.

Сторони по справі сповіщались належним
чином про час, дату та місце проведення
судового засідання, однак своїм правом
на участь в розгляді апеляційної
скарги не скористались та у судове
засідання не з'явилися, тому судовий
розгляд справи здійснено в порядку
письмового провадження згідно ч. 3 ст.
122, ст. 197 КАС України.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційних скарг, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню, з огляду
на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що
Постановою від 01 серпня 2013 року ВП №
39104788 державним виконавцем ВДВС
Комсомольського РУЮ у м. Херсоні
відкрито виконавче провадження на
підставі виконавчого листа № 2а-1217/10,
виданого 16 жовтня 2012 року Дніпровським
районним судом м. Херсона, відповідно
до якого судом зобов'язано УПФУ у
Дніпровському районі м. Херсона
здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_4 надбавки, передбаченої ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" на 30% мінімального розміру
пенсії за віком з розрахунку за період
з 17.03.2010 р. по 05.10.2010 р.

Постановою про відкриття виконавчого
провадження боржнику надано строк для
добровільного виконання рішення суду.

Листом від 10.08.2013 № 22739/09 управління
Фонду повідомило ВДВС, що на виконання
постанови про відкриття виконавчого
провадження по виконавчому листу від
16.10.2012 № 2a-1217/10 відносно ОСОБА_4
управлінням Фонду нараховано надбавку
до пенсії згідно зі ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" в
порядку, встановленому судовим
рішенням. Доплату по перерахунку
нараховано загальною сумою 1078,44 грн.
Також вказаним листом зазначено, що
відповідно до ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.
Кошти Пенсійного фонду не включаються
до складу Державного бюджету України.

26 червня 2014 року державним виконавцем
винесено постанову про накладення на
управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні штрафу в розмірі 680,00 грн.
за невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення суду.

Суд першої інстанції на підставі
викладеного прийшов до висновку про
законність дій державного виконання та
наявність законних підстав для
накладення на позивача штрафу за
невиконання судового рішення. Колегія
суддів не може погодитися з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Виконання рішень за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення
здійснюється відповідно до статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження».

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 89 вказаного
Закону у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 2 статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем на виконання рішення суду
проведено перерахунок пенсіонеру
ОСОБА_4 пенсійних виплат. Проте
зазначені виплати не були фактично
проведені у зв'язку з відсутністю
відповідних коштів на рахунках
позивача, які не були перераховані
Пенсійним фондом України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що позивач
судове рішення у частині, яку він
повинен був і міг виконати, виконав,
провівши відповідні перерахунки
доплат до пенсії ОСОБА_4

Крім цього, суд зазначає, що накладення
штрафу за невиконання та повторне
невиконання судового рішення можливо
лише у випадку, якщо таке невиконання
відповідно до положень частини 2 статті
75 та частин 1 та 2 статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження»
мало місце без поважних причин.

Відсутність відповідного бюджетного
та іншого фінансування та коштів на
виплату грошових сум на виконання
судового рішення для управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні є
поважною причиною, яка унеможливлює
проведення відповідних виплат.

Відповідно до положень підпункту 4
пункту 2.1 Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах та районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 р. N 8-2, основними завданнями
управління, зокрема, є забезпечення
своєчасного і в повному обсязі
фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Тобто, виплати пенсій та інших виплат
здійснюються районним управлінням
Пенсійного фонду України виключно за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством. Інших
фінансових можливостей, крім
зазначених, для здійснення виплат
управління не має.

Підпунктом 2 пункту 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою Пенсійного
фонду України від 27 червня 2002 року
встановлено, що планування у
відповідному регіоні доходів та
видатків коштів Фонду віднесено до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі.

З наведеного вбачається, що до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в районах питання
планування доходів та видатків не
віднесено, а виплати пенсій та інших
платежів, управління здійснює виключно
у межах фінансових ресурсів, виділених
Пенсійним фондом України.

Враховуючи викладене, невиконання
судового рішення в частині виплати
грошових коштів при відсутності
відповідного фінансового забезпечення
та фактичної відсутності таких коштів
у боржника, не може вважатися
невиконанням судового рішення без
поважних причин, оскільки боржник не
мав, і це встановлено судовими
рішеннями, фінансової можливості
протягом встановленого державним
виконавцем семиденного та, повторно,
п'ятиденного строку виконати судове
рішення в цій частині.

Накладення за таких обставин штрафу на
боржника ще більше ускладнює його
фінансове становище та ще більше
утруднює виконання судового рішення
про виплату доплати до пенсії.

У зв'язку з фактичною неможливістю
виконання бюджетними державними
органами судових рішень про стягнення,
виплату коштів Верховною Радою України
5 червня 2012 року було прийнято Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», відповідно
до положень частини 1 статті 3 якого
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Тобто списання коштів з рахунків
державного органу на виконання судових
рішень проводиться лише за умови
наявності таких коштів.

Посилання суду першої інстанції на
відповідні рішення Європейського суду
з прав людини щодо неможливості
посилання державним органом при
виконанні судових рішень на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань
безпідставні, оскільки у даному
випадку мова не йде про звільнення
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні від виконання рішення суду, а
про оцінку причин такого невиконання
та про наявність підстав для
накладення штрафу.

Це ж саме стосується і роз'яснення
Верховного Суду України № 1-5400 від 14
липня 2006 року, наданого на підставі
листа Урядового Уповноваженого у
справах Європейського суду з прав
людини у справі Качко проти України,
відповідно до якого реалізація особою
права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно - правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань. Накладення
штрафу на боржника, який з об'єктивних
причин у зв'язку з відсутністю
відповідного фінансування, обставини,
яка не залежить від діяльності
боржника, ніяким чином не захищає право
особи на отримання бюджетних коштів.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позовні вимоги
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні про визнання рішення
державного виконавця протиправним,
скасування постанови про накладення
штрафу належним чином обґрунтовані,
підтверджені наявними у справі
матеріалами та підлягають задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення,
якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні, -
задовольнити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2014
року по справі № 821/2785/14, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні, - задовольнити.

Визнати рішення державного виконавця
Савицького Д.В. про накладення штрафу, -
протиправним.

Постанову від 26.06.2014 року про
накладення штрафу у розмірі 680,00 грн. на
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні за невиконання рішення
Дніпровського районного суду № 2а-1217/10,
про нарахування ОСОБА_4 надбавки до
пенсії, як дитині війни, - скасувати.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль