Справа № 266/2859/14-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 р.Справа №
266/2859/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Приморського району м. Маріуполя
Донецької області на постанову
Приморського районного суду м.
Маріуполя від 21.07.2014р. по справі №
266/2859/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Приморського району
м. Маріуполя Донецької області

про визнання дій протиправними,
стягнення недоплаченої суми щорічної
грошової компенсації на оздоровлення
за 2014 рік,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Приморського районного
суду м. Маріуполя з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Приморського району
м. Маріуполя Донецької області (далі по
тексту - відповідач), в якому просив суд:

- визнати дії відповідача при виплаті
щорічної грошової компенсації на
оздоровлення за 2014 рік протиправними,
ст. 162 ч.1 п.1;

- стягнути з відповідача 4782 грн.
недоплаченої щорічної грошової
компенсації на оздоровлення за 2014 рік,
ст. 162 ч.1 п.1.

Постановою Приморського районного
суду м. Маріуполя від 21.07.2014 року позов
задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача
при виплаті позивачу щорічної грошової
компенсації на оздоровлення за 2014 рік у
розмірі 90 грн.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача, ІПН НОМЕР_1, недоплаченої
щорічної грошової компенсації на
оздоровлення за 2014 рік з урахуванням
сплаченої суми в розмірі 4782 (чотири
тисячі сімсот вісімдесят дві) гривні,
відповідно до вимог статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильність та неповноту
дослідження доказів, встановлення
обставин у справі, просив скасувати
постанову Приморського районного суду
м. Маріуполя від 21.07.2014 року та прийняти
нову постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що позивач приймав участь в
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, є інвалідом 3 групи, пов'язаної з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи і перебуває на обліку у
відповідача.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
суд першої інстанції виходив з
протиправності дій відповідача щодо
нарахування та виплати позивачу
допомоги на оздоровлення за 2014 рік у
розмірі 90 грн. та необхідності
стягнення з останнього недоплаченої
щорічної грошової компенсації на
оздоровлення за 2014 рік, відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та Законами України.

Правовий статус осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
визначає Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Розділом 8 цього Закону
встановлені пенсії і компенсації, які
виплачуються особам, віднесеним до 1, 2,
3, 4 категорій.

Згідно з ст. 48 вищевказаного Закону
інвалідам 3 групи щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.

Як вбачається з матеріалів справи у
червні 2014 року відповідачем по справі
було нарахована та сплачена позивачу
допомога на оздоровлення за 2014 рік у
розмірі 90 грн., відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року за №562.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року за № 3-рп/2012 визначено
право Кабінету Міністрів України
встановлювати розміри соціальних
виплат, які фінансуються за рахунок
коштів Державного бюджету України на
основі і на виконання Закону України
про Державний бюджет України на
відповідний рік.

Колегія суддів зазначає, що у 2014 році
Кабінетом Міністрів України окремої
постанови щодо визначення розмірів
допомоги на оздоровлення не
приймалося, а тому виплата щорічної
допомоги на оздоровлення, здійснена
відповідачем відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від
12.07.2005 року № 562, є необґрунтованою,
оскільки застосування зазначеної
постанови було розраховано лише на
бюджетний період в 2005 році.

Отже, нараховуючи та сплачуючи
позивачу допомогу на оздоровлення за
2014 рік в розмірі, встановленому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року №562 відповідач діяв
протиправно та з порушенням вимог
законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, протиправними дії
відповідача щодо нарахування та
виплати позивачу допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у розмірі 90 грн.,
а тому погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо стягнення з
відповідача на користь позивача
щорічної грошової компенсації на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі 4
мінімальних заробітних плат,
відповідно до вимог статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
встановлених на момент виплат з
урахуванням отриманої суми, що
становить 4782 грн. (1218 грн. х4 - 90грн.), з
урахуванням виплаченої суми.

Таким чином, переглянувши постанову
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг, колегія суддів,
підтверджує, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Приморського району м. Маріуполя
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Приморського районного суду
м. Маріуполя від 21.07.2014р. по справі №
266/2859/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)П’янова
Я.В.Судді(підпис) (підпис) Зеленський
В.В. Чалий І.С.