Справа № 823/1574/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/43315/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Приватного акціонерного товариства
«Науково-виробнича фірма «Урожай» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів на
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року та постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 12
червня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року позивач - Черкаське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів звернувся до суду
першої інстанції з позовом в якому
просив стягнути з відповідача - ПрАТ
«Науково-виробнича фірма «Урожай»
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу щодо
працевлаштування інвалідів у 2013 році в
сумі 501495 грн. та пеню за несвоєчасну
сплату зазначених санкцій в сумі 7221,60
грн., всього на загальну суму 508716,60 грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що відповідачем були
виконані вимоги Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» щодо вжиття
заходів для працевлаштування
інвалідів.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішень
судів першої та апеляційної інстанції,
як таких, що постановлені із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, ухвалення нової постанови про
задоволення адміністративного позову.

У доводах касаційної скарги, скаржник
зазначає, що відповідач повинен
самостійно працевлаштовувати
інвалідів; повинен вживати всіх
необхідних заходів щодо
працевлаштування інвалідів, однак
здійснення цих заходів не є обставиною,
що звільняє від відповідальності за не
працевлаштування інвалідів.

Касаційний розгляд справи проведено в
попередньому судовому засіданні,
відповідно до статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступні обставини.

Згідно поданого відповідачем до
відділення Фонду звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів за 2013
рік середньооблікова чисельність
штатних працівників облікового складу
на підприємстві відповідача складає 1669
осіб, кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» складає 67 осіб, з
них, середньооблікова чисельність
фактично працюючих інвалідів - 55 осіб,
незайняті місця для інвалідів складає
12 робочих місць.

Враховуючи те, що на підприємстві
наявні вільні робочі місця для
інвалідів, позивач дійшов висновку, що
відповідачем вжито не всіх необхідних
заходів для працевлаштування
інвалідів, а тому він повинен сплатити
адміністративно - господарські санкції
у розмірі 501495 грн. та пеню у розмірі 7221,60
грн.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», з метою
реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації,
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

У відповідності до статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», для
підприємств, установ організацій, у
тому числі підприємств, організацій,
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 15 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідачем щомісячно у 2013 році
подавались статистичні звіти форми 3-ПН
до Корсунь-Шевенківського районного
центру зайнятості, при цьому, органами
зайнятості інвалідів для
працевлаштування на підприємстві
відповідача не направлялось (а.с. 22-45).

Позивачем, в свою чергу не надано
доказів направлення інвалідів для
працевлаштування на підприємстві
відповідача та відмови останнього в їх
працевлаштуванні.

Обов'язок відповідача щодо створення
робочих місць для інвалідів не
супроводжується його обов'язком
підбирати і працевлаштовувати
інвалідів на створені робочі місця.
Такий обов'язок покладається на органи
працевлаштування, що зазначені в ч. 1 ст.
18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні».

Крім того, як вбачається з Наказу
директора ПрАТ «Наукова виробнича
фірма «Урожай» від 25.12.2012 року № 25/12-2, у
2013 році відповідачем додатково
створено 23 робочих місця для
працевлаштування інвалідів (а.с. 21).

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції приходить до
висновку, що роботодавець вжив усіх
необхідних заходів для недопущення
господарського правопорушення, а тому
застосування
адміністративно-господарських санкцій
до нього за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів є протиправним і виключає
можливість стягнення їх в судовому
порядку, що правильно встановлено
судами попередніх інстанцій.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 КАС України суд
касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
ухваленні оскаржуваних судових рішень,
суди попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судових рішень.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 220-1, 230, 231 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
відхилити, а ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 липня 2014 року та постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року у справі № 823/1574/14 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді:
І.Я. Олендер

В.І. Бутенко

Т.О. Лиска