Справа № К/9991/62171/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/62171/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Полтавської філії Відкритого
акціонерного товариства «Укртелеком»
на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2011 року у справі за позовом
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Лубенського міськрайонного центру
зайнятості до Полтавської філії
Відкритого акціонерного товариства
«Укртелеком» про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У січні 2011 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом до
відповідача. Просив стягнути з
відповідача витрати на професійне
навчання ОСОБА_4 в сумі 421 грн. 99 коп. та
виплачену ОСОБА_4 матеріальну допомогу
у період професійного навчання в сумі
242 грн. 99 коп.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
відповідач при вивільненні ОСОБА_4 не
забезпечив можливості проходження нею
підвищення кваліфікації або
перепідготовки, а тому згідно ст. 26
Закону України «Про зайнятість
населення» повинен відшкодувати
витрати на проходження професійної
перепідготовки для подальшого
працевлаштування.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного від 10 лютого 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15
червня 2011 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах касаційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 4 вересня 2007 року ОСОБА_4
вивільнено з центру електрозв'язку № 4
Полтавської філії Відкритого
акціонерного товариства «Укртелеком»
згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. За два
роки перед звільненням ОСОБА_4 не
підвищувала кваліфікацію та не
проходила професійну перепідготовку.

4 вересня 2007 року Лубенським
міськрайонним центром зайнятості
ОСОБА_4 надано статус безробітної та
призначено допомогу по безробіттю. 11
лютого 2008 року з метою сприяння
подальшому працевлаштуванню ОСОБА_4
направлено на навчання до Полтавської
Державної аграрної академії. Витрати
позивача, пов'язані з професійним
навчанням ОСОБА_4, становлять 664 грн. 98
коп., з яких 421 грн. 99 коп. - витрати на
навчання, 242 грн. 99 коп. - витрати на
матеріальну допомогу у період
професійного навчання.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що оскільки позивач здійснив
перенавчання ОСОБА_4, а протягом двох
років перед вивільненням вона не
підвищувала кваліфікацію та не
проходила перепідготовку, то
відповідач повинен відшкодувати
позивачу витрати на навчання та
виплачену ОСОБА_4 матеріальну допомогу
у період професійного навчання.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів попередніх інстанцій
не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону
висновки судів першої та апеляційної
інстанцій зроблені без повного та
всебічного з"ясування обставин справи
і не ґрунтуються на законі.

Згідно ст. 19 Закону України "Про
зайнятість населення" державна служба
зайнятості, зокрема, організує при
потребі професійну підготовку і
перепідготовку громадян у системі
служби зайнятості або направляє їх до
інших навчальних закладів, що ведуть
підготовку та перепідготовку
працівників, сприяє підприємствам у
розвиткові та визначенні змісту курсів
навчання й перенавчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 вказаного Закону
професійна підготовка, підвищення
кваліфікації і перепідготовка
громадян організується державною
службою зайнятості за її направленням
у навчальних закладах, на
підприємствах, в установах і
організаціях (незалежно від їх
підпорядкованості) згідно з укладеними
договорами або у спеціально
створюваних для цього учбових центрах
за рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Ч. 4 ст. 26 Закону України "Про зайнятість
населення" визначено, якщо протягом
двох років, які передують вивільненню,
працівник не мав можливості підвищити
свою кваліфікацію чи одержати суміжну
професію за попереднім місцем роботи, і
якщо при працевлаштуванні йому
необхідно підвищити кваліфікацію або
пройти професійну перепідготовку, то
витрати на ці заходи проводяться за
рахунок підприємства, установи,
організації, з яких вивільнено
працівника.

Ст. 27 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" передбачено, що
матеріальна допомога у період
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації застрахованим особам за
направленням державної служби
зайнятості виплачується в розмірах,
передбачених статтями 22 і 23 цього
Закону, і не підлягає зменшенню.
Порядок надання матеріальної допомоги
у період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації безробітного
встановлюється спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики за погодженням з
правлінням Фонду.

Згідно п. 29 Порядку надання
матеріальної допомоги у період
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації безробітного,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 р. № 308, виплата
матеріальної допомоги у період
професійного навчання, оплата проїзду
до місця професійного навчання та у
зворотному напрямку, проживання
здійснюються за рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Отже, витрати на професійну
перепідготовку проводяться на
підставі Закону України "Про
зайнятість населення" за рахунок
підприємства, а матеріальна допомога у
період професійної підготовки, в тому
числі і витрати на проживання,
виплачується на підставі Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" за рахунок коштів
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття.

За таких обставин висновки судів
попередніх інстанцій про стягнення
всієї суми позову з підприємства не
грунтуються на законі.

Крім того, стягуючи з Полтавської
філії Відкритого акціонерного
товариства «Укртелеком» на користь
позивача витрати на професійну
перепідготовку ОСОБА_4, суд першої
інстанції не з'ясував, чи є вказаний
відповідач юридичною особою, а відтак,
чи належний відповідач у справі, на
якого можна покласти відшкодування
понесених витрат. Суд апеляційної
інстанції цих помилок не виправив.

Згідно ч. 1 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Відповідно до ч.2 ст. 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень суду першої та апеляційної
інстанцій і направлення справи на
новий судовий розгляд є порушенням
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли суди першої та
апеляційної інстанцій порушили
вищенаведені норми матеріального
права, а також норми процесуального
права, зокрема, ст.ст.50, 52, 86, 159, 162 КАС
України, що унеможливило встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для вирішення справи, а суд касаційної
інстанції в силу вимог ст. 220 КАС
України позбавлений можливості
встановлювати обставини справи,
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій не можуть залишатися без
змін та підлягають скасуванню на
підставі ч. 2 ст. 227 КАС України з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Полтавської філії
Відкритого акціонерного товариства
«Укртелеком» задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2011 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк