Справа № 872/12413/13
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2014 р.справа № 1170/2а-2896/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 14 червня 2013
року у справі №1170/2а-2896/12 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
помічника прокурора м. Кіровограда
Березолової І.М. про визнання
протиправною бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з
позовом про визнання протиправною
бездіяльності помічника прокурора м.
Кіровограда Березолової І.М. (далі
відповідач) в частині не надання
ґрунтовної відповіді на заяву про
злочин та повідомлення про видання
постанови від 12.08.2010р. про відмову у
порушенні кримінальної справи на його
заяву про злочин.

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 14
червня 2013р. у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що з боку відповідача
відсутня протиправна бездіяльність,
оскільки заява позивача про злочин
була розглянута та за наслідками
перевірки викладених у заяві фактів
прийнято рішення у відповідності
до ст. 99 КПК України (у редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) про відмову у порушенні
кримінальної справи, про що позивача
було повідомлено.

Позивачем подано апеляційну
скаргу на постанову суду першої
інстанції. В скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи, позивач
просить скасувати постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 14 червня
2013р. у даній справі та прийняти нове
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги скаржник
посилається на те, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи. Наполягав, що відповідач, не
надавши повідомлення про прийняття
постанови про відмову у порушенні
кримінальної справи та не надавши
ґрунтовну відповідь на його заяву про
злочин (не направлено копії постанови,
прийнятої за наслідками перевірки
фактів, викладених у заяві) вчинив
протиправну бездіяльність.

Від відповідача надійшли
письмові заперечення на апеляційну
скаргу позивача. Відповідач вважає, що
суд першої інстанції повно дослідив
обставини справи, рішення суду є
законним та обґрунтованим, і підстави
для його скасування відсутні.

Сторони у справі були повідомлені
про дату, час та місце апеляційного
розгляду справи, проте своїх
представників для участі у судовому
засіданні не направили. Відповідно до
ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга позивача підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції слід скасувати, з
огляду на наступне.

Вирішуючи даний спір по суті, суд
першої інстанції виходив з того, що
дана справа є адміністративною.

Однак, такий висновок є
помилковим і таким, що базується на
невірному застосуванні норм
процесуального права.

Згідно ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до пункту 2 частини 2
статті 17 КАС України компетенція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові справи, що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом,
в якому просив визнати незаконною
бездіяльність помічника прокуратури
стосовно не повідомлення про прийняття
рішення по заяві про злочин в порядку
ст. 97 КПК України та не направлення
копії процесуального документу.

Колегія суддів вважає, що розгляд
заяви в порядку кримінального
судочинства виключає можливість
розгляду звернення позивача за
правилами Закону України "Про
звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року
№393/96-ВР, стаття 12 якого визначає, що дія
цього Закону не поширюється на порядок
розгляду заяв і скарг громадян,
встановлений зокрема
кримінально-процесуальним
законодавством.

Колегія суддів зазначає, що
характер звернення у будь-якому
випадку визначає особа, яка з ним
звертається, позивач визначив їх з
посиланням на статтю 97 КПК України,
таким чином звернення позивача
підлягало розгляду за правилами
зазначеного ним кодексу.

Колегія суддів зазначає, що
відповідно до вимог частини третьої
статті 8, частини другої статті 55,
частини першої статті 64 Конституції
України кожному гарантується судовий
захист прав і свобод, у тому числі право
на оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 1
Кримінально-процесуального кодексу
України, його призначенням є
визначення порядку провадження у
кримінальних справах. Таким чином,
кримінальне судочинство - це
врегульований нормами КПК України
порядок діяльності органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду (судді) щодо порушення,
розслідування, розгляду і вирішення
кримінальних справ, а також діяльність
інших учасників кримінального процесу
з метою захисту своїх конституційних
прав, свобод та законних інтересів.

Главою 8 (статті з 94 по 100) КПК
України (у редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин) було
визначено порядок порушення
кримінальної справи. Заяви і
повідомлення про злочин передбачені
статтею 95, а обов'язковість прийняття
заяв і повідомлень про злочини і
порядок її розгляду -статтею 97 цього
Кодексу.

Колегія суддів вважає, що захист
прав і свобод людини не може бути
надійним без надання їй можливості
оскаржити до суду, у тому числі,
бездіяльність органів прокуратури, але
таке оскарження може здійснюватись у
порядку, встановленому КПК України, не
зважаючи на відсутність
безпосередньої норми, яка встановлює
порядок такого оскарження. Сам факт не
виконання обов'язку прокурора чи його
помічника розглянути заяву у
визначені законом строки, прийняти
певне рішення, та повідомити про
прийняте рішення заявника є підставою
для оскарження бездіяльності за
нормами КПК України. Зазначений Кодекс
не містив виключного переліку рішень,
дій чи бездіяльності, які можуть бути
оскаржені.

Виходячи із конституційних засад,
наведених у судовому рішенні, колегія
суддів зазначає, що не належний розгляд
заяви про злочин, порушення строків
розгляду, в тому числі не повідомлення
заінтересованих осіб про прийняте
рішення за заявою в порядку КПК України
є підставою для оцінки бездіяльності
за правилами цього Кодексу, адже
відновлення порушеного права при
вирішені спірних правовідносин
можливе тільки в процесі кримінального
судочинства, виходячи з їх
особливостей.

Спірні правовідносини є
публічно-правовими, але підлягають
вирішенню в порядку кримінального
судочинства, і на них не поширюється
компетенція адміністративних судів
відповідно до статті 17 КАС України.

Суд першої інстанції на вказане
уваги не звернув і помилково розглянув
спір за нормами КАС України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд
закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

З огляду на викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанову суду першої
інстанції слід скасувати, закривши
провадження у справі на підставі п.1 ч.1
ст. 157 КАС України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.157, п.4 ч.1 ст. 198,
ч.1 ст. 203, ст. 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 14
червня 2013 року у справі №
1170/2а-2896/12 - скасувати.

Провадження у справі № 1170/2а-2896/12 -
закрити.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак