Справа № К/9991/16402/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/16402/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 липня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08 лютого 2012 року у справі №2а-5046/11/2670
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17 до Виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) про
визнання протиправним та скасування
розпорядження,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2011 року позивачі звернулись з
позовом до Виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) про
визнання протиправним та скасування
розпорядження № 209 від 16 лютого 2011 року
«Про відмову в реєстрації Статуту
релігійної громади Преображення
Господнього Української Автокефальної
Православної Церкви - Канонічної в
Дарницькому районі м. Києва».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 липня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 лютого 2012
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 липня 2011 року та ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08 лютого 2012 року, ОСОБА_4 звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати вказані судові рішення, та
ухвалити нове про задоволення позову,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначених судових рішень було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації від 16 лютого 2011 року № 209
позивачам відмовлено в реєстрації
Статуту релігійної громади
Преображення Господнього Української
Автокефальної Православної Церкви -
Канонічної в Дарницькому районі м.
Києва у зв'язку з тим, що положення
зазначеного Статуту та культова
практика не відповідають вимогам
статей 3, 5, 9, 12 Закону України «Про
свободу совісті та релігійні
організації».

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій дійшли
висновку, що відповідачем правомірно
відмовлено у реєстрації релігійної
громади Преображення Господнього
Української Автокефальної
Православної Церкви - Канонічної в
Дарницькому районі м. Києва, що в свою
чергу відповідає вимогам статті 15
Закону України «Про свободу совісті та
релігійні організації», оскільки
статут релігійної громади (положення)
суперечить чинному законодавству.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, враховуючи
наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про об'єднання громадян» громадською
організацією є об'єднання громадян для
задоволення та захисту своїх законних
соціальних, економічних, творчих,
вікових, національно-культурних,
спортивних та інших спільних
інтересів.

Згідно ст. 13 даного Закону, об'єднання
громадян діє на основі статуту або
положення. Статутний документ
об'єднання громадян не повинен
суперечити законодавству України.

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про свободу совісті та релігійні
організації» релігійні організації в
Україні утворюються з метою
задоволення релігійних потреб
громадян сповідувати і поширювати віру
і діють відповідно до своєї
ієрархічної та інституційної
структури, обирають. Призначають і
замінюють персонал згідно із своїми
статутами (положеннями). Релігійними
організаціями в Україні є релігійні
громади, управління і центри,
монастирі, релігійні братства,
місіонерські товариства (місії),
духовні навчальні заклади, а також
об'єднання, що складаються з
вищезазначених релігійних
організацій. Релігійні об'єднання
представляються своїми центрами
(управліннями). На інші організації,
утворені за релігійною ознакою, дія
цього Закону не поширюється.

Згідно зі статтею 8 цього Закону,
релігійна громада є місцевою
релігійною організацією віруючих
громадян одного й того ж культу,
віросповідання, напряму, течії або
толку, які добровільно об'єдналися з
метою спільного задоволення
релігійних потреб. Держава визнає
право релігійної громади на її
підлеглість у канонічних і
організаційних питаннях будь-яким
діючим в Україні та за Ії межами
релігійним центрам (управлінням) і
вільну зміну цієї підлеглості.
Повідомлення державних органів про
утворення релігійної громади не є
обов'язковим.

Статтею 12 вказаного Закону визначено,
що статут (положення) релігійної
організації, який відповідно до
цивільного законодавства визначає її
правоздатність, підлягає реєстрації у
порядку, встановленому статтею 14 цього
Закону. Статут (положення) релігійної
організації приймається на загальних
зборах віруючих громадян або на
релігійних з'їздах, конференціях.
Статут (положення) релігійної
організації повинен містити відомості
про: 1) вид релігійної організації, її
віросповідну приналежність і
місцезнаходження; 2) місце релігійної
організації в організаційній
структурі релігійного об'єднання; 3)
майновий стан релігійної організації;
4) права релігійної організації на
заснування підприємств, засобів
масової інформації, інших релігійних
організацій. Створення навчальних
закладів; 5) порядок внесення змін і
доповнень до статуту (положення)
релігійної організації; 6) порядок
вирішення майнових та інших питань у
разі припинення діяльності релігійної
організації. Статут (положення) може
містити й інші відомості, пов'язані з
особливостями діяльності даної
релігійної організації. Статут
(положення) релігійної організації не
повинен суперечити чинному
законодавству. Документи, які
визначають віросповідну діяльність,
вирішують інші внутрішні питання
релігійної організації, не підлягають
реєстрації в державних органах.

Отже, зі змісту вказаних положень
вбачається, що однією з ознак
релігійної організації є її
віросповідна приналежність,
об'єднуватись можуть віруючі громадяни
одного й того ж культу, віросповідання,
напряму, течії або толку, які
добровільно об'єдналися з метою
спільного задоволення релігійних
потреб. Статут (положення) релігійної
організації не повинен суперечити
чинному законодавству.

Проте, як вбачається зі Статуту
релігійної громади Преображення
Господнього Української Автокефальної
Православної Церкви - Канонічної в
Дарницькому районі м. Києва, прийнятого
Загальними зборами віруючих громадян
відповідно до Протоколу № 1 від 19 січня
2010 року, релігійна громада
«Преображення Господнього»
Української Автокефальної
Православної Церкви - Канонічної є
місцевою організацією віруючих
громадян православного
віросповідання. Метою громади - є
об'єднання громадян православного
віросповідання для добровільного
безпосереднього, колективного
задоволення релігійних потреб,
сумісної реалізації прав на свободу
сподівання та поширення православної
віри, здійснення духовно-виховної,
добродійної та милосердної діяльності,
прославлення Бога, на основі спільних
релігійних поглядів, ідеалів,
духовного зростання, служіння справі
милосердя.

Згідно з Релігієзнавчим експертним
висновком щодо віровчення, культової
практики та соціальних аспектів
діяльності Української автокефальної
православної церкви - канонічної
(УАПЦ-канонічної) від 28.12.2010 р. № 7/4-13-600,
остання є окремою церковною
структурою, створеною у 2003 році
громадянином ОСОБА_18, т.зв. «патріархом
Київським і всієї Русі - України
Мойсеєм.» Діяльність зазначеної
релігійної структури на території
України не відповідає вимогам ряду
норм чинного законодавства України,
зокрема, статтям 5, 7, 12, 15 Закону № 987-ХІІ,
а її керівник - громадянин ОСОБА_18,
оголошений в розшук за скоєння
кримінального злочину.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з позицією судів першої
та апеляційної інстанції про
правомірність прийнятого відповідачем
розпорядження від 16.02.2011 року №209,
оскільки надання статусу юридичної
особи зазначеній релігійній громаді
створило б умови можливості
некваліфікованої діяльності
служителів церкви та процесів
неконтрольованого впливу на громадян.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судом першої та апеляційної
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 липня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 лютого 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: