Справа № 521/13768/14-а
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
пр.№2а/521/392/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Бондаренко О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу адміністративної
юрисдикції за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області,
Державної автомобільної інспекції
м.Одеси в особі прапорщика Інспектора
Державної патрульної служби 4-го взводу
відділу Державної автомобільної
інспекції м.Одеси - Сирота Олексія
Анатолійовича про визнання дій
протиправними, скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення, зобов'язання вчинити
дії,

встановив:

У липні 2014р. ОСОБА_2 звернулась до суду з
адміністративним позовом до Державної
автомобільної інспекції м.Одеси в
особі прапорщика Інспектора Державної
патрульної служби 4-го взводу відділу
Державної автомобільної інспекції
м.Одеси - Сирота О.А. про визнання дій
протиправними, скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення, зобов'язання вчинити
дії, посилаючись на те, що 22 липня 2014р. о
16 год. 40хв. інспектором ДПС 4-го взводу
ВДАІ м.Одеси Сирота О.А. було складено
протокол серії АВ2№649120 про
адміністративне правопорушення, та на
місці винесено постанову серії ПС1№215775
від 22.07.2014р. про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності і
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 255,00грн.

Дії інспектора ДПС 4-го взводу ВДАІ
м.Одеси Сирота О.А. по притягненню
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності позивачка вважає
незаконними з наступних підстав:

Вказаним протоколом встановлено, що
22.07.2014р. біля 16год. 35хв. у м.Одесі на вул.
Іц.Рабіна, 37 водій, керуючи
транспортним засобом «ВАЗ 21074», д/н
НОМЕР_1, при проїзді нерегульованого
пішохідного переходу не надала дорогу
пішоходам, які проходили проїжджу
частину, чим порушила вимоги п. 18.1
Правил дорожнього руху України, за що
передбачена відповідальність
встановлена ч.1 ст. 122 КпАП України.

Позивач зазначала, що вона взагалі не
проїжджала по вул. Іц. Рабіна, 37, а була
зупинена інспектором ДАІ на вул.
Гайдара, 53/1, який при складанні
протоколу послався на порушення нею п.
18.1 Правил дорожнього руху України, за
що передбачена відповідальність
встановлена ч.1 ст. 122 КпАП України.
Однак, на думку позивачки, посилання
інспектора на ч.1 ст. 122 КпАП України, як
на нормативний акт, який передбачає
відповідальність за вказане у
протоколі правопорушення, є
безпідставним, оскільки вказана
частина статті не встановлює
відповідальність за ненадання водієм
дороги пішоходам, які проходили
проїжджу частину.

ОСОБА_2 вказувала, що у протоколі про
адміністративне правопорушення не
зазначено свідків та потерпілих,
відомості про яких відповідно до ст. 256
КпАП України є обов'язковими. До
протоколу не додано фото фіксація ніби
то скоєного нею адміністративного
правопорушення, а також, всупереч
вимогам чинного законодавства питання
про притягнення її до адміністративної
відповідальності було розглянуто
інспектором ДАІ, а не підвідомчим
судом.

З огляду на вищевикладене позивачка
просила суд винести рішення, яким
визнати дії інспектора ДПС четвертого
взводу ВДАІ Сирота О.А. по складанню
протоколу серії АВ2№649120 від 22.07.2014р. про
адміністративне правопорушення по
притягненню ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності -
неправомірними; скасувати постанову
серії ПС1 №215775 від 22.07.2014р. у справі про
адміністративне правопорушення,
винесену інспектором ДПС четвертого
взводу ВДАІ Сирота О.А., а провадження
по справі закрити; примусити відділ
адміністративної практики ДАІ знищити
з бази даних про порушення ПДР
інформацію, яка внесена по факту
оскарженої постанови та повідомити
ОСОБА_2 про це письмово.

Ухвалою суду від 16 вересня 2014р. до
участі у справі в якості
співвідповідача було залучено
Управління ДАІ ГУ МВС України в
Одеській області (а.с.21).

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
слухання справи повідомлялись
належним чином.

Від позивачки до суду надійшло
клопотання про розгляд справи за її
відсутності (а.с.25).

Від відповідачів до суду надійшли
заперечення на адміністративний позов
(а.с.11-12,13).

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України,
встановлено що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час та місце судового
розгляду справи, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

При зверненні до суду з
адміністративним позовом про
скасування постанови позивач не
заявляв клопотань про допит свідків, а
тому суд вважає за можливим розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши і оцінивши надані
докази в їх сукупності суд вважає, що
адміністративний позов задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.07.2014р. при
нагляді за дорожнім рухом інспектором
ДПС 4-го взводу Сирота О.А. в м.Одесі по
вул. Іц. Рабіна, 37 було виявлено
адміністративне правопорушення,
скоєне ОСОБА_2, яке виразилось в тому, що
вона, керуючи автомобілем марки «ВАЗ
21074», д/н НОМЕР_1 порушила правила
проїзду нерегульованого пішохідного
переходу та не надала перевагу в русі
пішоходу, що призвело по порушення п. 18.1
ПДР України.

Відповідно до п. 18.1 ПДР України водій
транспортного засобу, що наближається
до нерегульованого пішохідного
переходу, на якому перебувають
пішоходи, повинен зменшити швидкість, а
в разі потреби зупинитися, щоб надати
дорогу пішоходам, яким може бути
створена перешкода чи небезпека.

Вимога цього пункту ПДР України
передбачає, що на нерегульованих
пішохідних переходах, пішоходи мають
переважне право в русі перед
транспортними засобами з моменту, коли
вони ступили на пішохідний перехід. Для
виконання вимог цього пункту водій
транспортного засобу обов'язково
повинен своїм маневром показати
пішоходам, що він надає перевагу в русі,
тобто зменшити швидкість, якщо це
потрібно для того, щоб надати дорогу,
або зупинитися.

Відповідно до ПДР України, пішохідним
переходом є ділянка проїзної частини
або інженерна споруда, призначена для
руху пішоходів через дорогу. Пішохідні
переходи позначаються дорожніми
знаками 5.35.1 - 5.37.2, дорожньою розміткою
1.14.1 - 1.14.3, пішохідними світлофорами. За
відсутності дорожньої розмітки межі
пішохідного переходу визначаються
відстанню між дорожніми знаками або
пішохідними світлофорами, а на
перехресті за відсутності пішохідних
світлофорів, дорожніх знаків та
розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 не було дотримано вимог ПДР, у
зв'язку із чим остання була зупинено
інспектором ДПС 4-го взводу ВДАІ м.Одеси
Сирота О.А., який склав відносно неї
протокол про адміністративне
правопорушення серії АВ2№649120.

Відповідно до ст.222 КпАП України органи
внутрішніх справ розглядають справи
про адміністративні правопорушення
передбачені ч.1 та ч.2 ст.122 КпАП України,
а відповідно до п.3 ч.2 ст.222 КпАП України,
від імені органів внутрішніх справ
такі справи про адміністративні
правопорушення мають розглядати
працівники Державтоінспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
які мають спеціальні звання.

На виконання вимог ст. 222 КпАП України,
пункту 2.3 Інструкції з оформлення
працівниками Державтоінспекції МВС
матеріалів про адміністративні
правопорушення у сфері забезпечення
безпеки дорожнього руху, інспектором
ДПС 4-го взводу ВДАІ м.Одеси Сирота О.А.
було розглянуто справу про
адміністративне правопорушення скоєне
громадянкою ОСОБА_2 та винесено
постанову у справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №215775 від
22.07.2014р., якою притягнуто останню до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в сумі 255,00грн., що
відповідає санкції ч.1 ст. 122 КпАП
України, згідно якої перевищення
водіями транспортних засобів
встановлених обмежень швидкості руху
транспортних засобів більш як на
двадцять кілометрів на годину,
порушення вимог дорожніх знаків та
розмітки проїзної частини доріг,
правил перевезення вантажів,
буксирування транспортних засобів,
зупинки, стоянки, проїзду пішохідних
переходів, ненадання переваги у русі
пішоходам на нерегульованих
пішохідних переходах, а так само
порушення встановленої для
транспортних засобів заборони
рухатися тротуарами чи пішохідними
доріжками, - тягнуть за собою
накладення штрафу від п'ятнадцяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Посилання позивачки на те, що
інспектором при винесенні постанови у
справі про адміністративне
правопорушення ПС1 №215775 від 22.07.2014р.
було невірно зазначено нормативно
правовий акт, який передбачає
відповідальність за вказане у
протоколі правопорушення є
безпідставними, оскільки саме ч.1 ст.122
КпАП України встановлює
відповідальність за порушення водіями
вимог проїзду пішохідних переходів.

Щодо посилань ОСОБА_2 на ту обставину,
що в протоколі про адміністративне
правопорушення відсутні дані про
потерпілих та свідків, їх пояснення та
до протоколу не додано фото чи відео
фіксацію, то до таких посилань, як на
підставу скасування постанови, суд
ставиться критично, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.254 КпАП України про
вчинення адміністративного
правопорушення складається протокол
уповноваженими на те посадовою особою
або представником громадської
організації чи органу громадської
самодіяльності, який повинен
відповідати вимогам статті 256 КпАП
України.

Доказами у справі про адміністративне
правопорушення відповідно до ст.251
КпАП,України є будь-які фактичні дані,
на основі яких у визначеному законом
порядку орган/посадова особа/
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото - і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото - і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Сукупний аналіз наведених вище норм,
дає підстави зробити висновок про те,
що зазначення у протоколі про
адміністративне правопорушення
свідків, потерпілих, відібрання від них
особистих пояснень, фото чи відео
фіксація правопорушення не є
обов'язковими, а є додатковими
обставинами для встановлення
наявності чи відсутності
адміністративного правопорушення,
винності особи в його вчиненні, тобто є
обставинами, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Для провадження у справах про
адміністративні правопорушення
характерним є специфічний вид
доказування - безпосереднє
спостереження осіб, уповноважених на
складання протоколу про
адміністративні правопорушення і на
проведення адміністративного
розслідування, які фіксуються у
протоколі про адміністративне
правопорушення, який сам по собі є
доказом скоєння правопорушення.

З пояснень ОСОБА_2 у протоколі про
адміністративне правопорушення, на
підставі якого була винесена
оскаржувана постанова вбачається, що
остання не пропустила пішохода на
нерегульованому пішохідному
перехресті ненавмисно.

Суд вважає, що ненавмисне скоєння
правопорушення не є підставою для
звільнення особи від відповідальності,
оскільки факт скоєння правопорушення
присутній.

Згідно ст.66 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Судом під час розгляду позову
встановлені обставини, які
підтверджують факти вказані в
протоколі про адміністративне
порушення від 22.07.2014р. серії АВ2№649120 та
в постанові від 22.07.2014р. серії ПС1№215775,
про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
порушення вимог пункту 18.1 ПДР України і
які враховуються судом при винесені
постанови.

Суд вважає, що дії інспектора ДПС по
складенню протоколу та притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності є правомірними, так
як позивач дійсно порушила вимоги
пункту 18.1 ПДР України, що
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення та
поясненнями ОСОБА_2 у ньому.

Інспектор ДПС є посадовою особою, яка
має спеціальне звання і відповідно до
ст.222 КпАП України має право розглядати
справи про адміністративні
правопорушення передбачені ч.1 ст.122
КУпАП.

Заперечення позивача не можуть бути
взяті судом, як доказ неправомірності
притягнення її до відповідальності,
так як її пояснення не найшли свого
підтвердження при розгляді справи.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що до компетенції суду не
входить зобов'язання відділу
адміністративної практики ДАІ знищити
з бази даних про порушення ПДР
інформацію, яка внесена по факту
оскарженої постанови та повідомлення
ОСОБА_2 про це письмово, оскільки кожен
протокол та постанова будь-якого
державного органу є номерними та
необхідність зберігання такою
інформації зумовлена необхідністю
введення статистичного обліку.

Відповідно до ст. 288 КУпАП особа, яка
оскаржує постанову у справі про
адміністративне правопорушення,
звільняється від сплати державного
мита.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 254, 268, 280, 289 КпАП
України, ст. ст. 7, 11, 12, 17, 69, 71, 86, 99, 159-163
КАС України, суд

постановив:

В задоволені адміністративного позову
ОСОБА_2 до Управління державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області,
Державної автомобільної інспекції
м.Одеси в особі прапорщика Інспектора
Державної патрульної служби 4-го взводу
відділу Державної автомобільної
інспекції м.Одеси - Сирота Олексія
Анатолійовича про визнання дій
протиправними, скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення, зобов'язання вчинити
дії - відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя:
О.М.Сегеда

07.10.2014