Справа № 2а-1970/2990/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Справа №
876/7873/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

представника відповідача
Юськевича Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
дочірнього підприємства
,,Тернопільський облавтодор"
відкритого акціонерного товариства
,,Державна акціонерна компанія
,,Автомобільні дороги України" на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 08 травня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Контрольно-ревізійного
управління в Тернопільській області до
дочірнього підприємства
,,Тернопільський облавтодор"
відкритого акціонерного товариства
,,Державна акціонерна компанія
,,Автомобільні дороги України" про
зобов'язання виконати вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

18 жовтня 2011 року Контрольно-ревізійне
управління в Тернопільській області,
правонаступником якого є Державна
фінансова інспекція в Тернопільській
області, звернулося до суду першої
інстанції з адміністративним позовом,
в якому просило зобов'язати дочірнє
підприємство ,,Тернопільський
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства Державної акціонерної
компанії ,,Автомобільні дороги України"
виконати п.2 обов'язкових вимог від
28.03.2011 року № 19-28-13-14/193.

Постановою від 08 травня 2013 року
Тернопільський окружний
адміністративний суд позовні вимоги
задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій зазначає, що
суд першої інстанції не дав належної
оцінки тим обставинам, що пункт 2 вимоги
є неконкретизованим та незаконним, а
тому не може тягнути за собою будь-які
наслідки щодо його виконання.

З огляду на викладене відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційного суду підтримав
вимоги апеляційної скарги та просить
їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, що у
відповідності до вимог ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає розгляду справи
за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що за
наслідками проведеної ревізії
фінансово-господарської діяльності ДП
,,Тернопільський облавтодор" за період
з 23.01.2006 року по 01.01.2011 року, оформленої
актом № 28-22/5 від 25.02.2010 року,
контрольно-ревізійний відділ в
Підволочиському районі Тернопільської
області надіслав директору ДП
,,Тернопільський облавтодор" вимогу від
28.03.2011 року № 19-28-13-14/193 про усунення
виявлених ревізією порушень
фінансової дисципліни.

В пункті 2 вимоги зазначено, що в
порушення ст.1 та ст. 2 Закону України
,,Про закупівлю товарів, робіт і послуг
за державні кошти" без застосування
процедур державних закупівель
здійснено придбання смоли
кам'яновугільної, внаслідок чого
підприємству завдано збитків на суму
1915410,16 грн. В зв'язку з цим зобов'язано
директора підприємства стягнути з
винних осіб 1915410,16 грн. збитків на
користь ДП ,,Тернопільський
облавтодор".

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача є обґрунтованими,
відповідають дійсним обставинам та
матеріалам справи, ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства, а тому
підлягають задоволенню.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним матеріалам справи, нормам
матеріального права та є вірними.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України
від 26.01.1993 року № 2939-ХІІ ,,Про державну
контрольно-ревізійну службу України" (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) головним
завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 Закону
№ 2939-XII контрольно-ревізійним
управлінням в областях надається право
перевіряти у підконтрольних установах
грошові та бухгалтерські документи,
звіти, кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, проводити перевірки
фактичної наявності цінностей
(грошових сум, цінних паперів, сировини,
матеріалів, готової продукції,
устаткування тощо); пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів;
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Частиною 2 статті 15 Закону №2939-XII
передбачено, що законні вимоги
службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що ревізуються.

Відповідач оскаржував в судовому
порядку вимогу КРУ і постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2013 року
у справі № 57068/11/9104 відмовлено в
задоволенні позовних вимог щодо
визнання неправомірним п.2 вимоги №
19-28-13-14/193 контрольно-ревізійного
відділу в Підволочиському районі.

На час прийняття судом першої
інстанції оскарженого рішення
постанова Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2013 року
набрала законної сили, відповідач не
виконав законну вимогу КРУ, а тому суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
задоволення позовних вимог.

Наведені обставини спростовують
доводи апеляційної скарги про
невідповідність рішення суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення скарги.

Посилання відповідача на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 24
вересня 2013 року у справі № К/800/16215/13,
якою скасована постанова Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05.03.2013 року, не є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції. Однак, зазначені обставини у
відповідності до приписів п.4 ч.2 ст. 245
КАС України є підставою для перегляду
вказаного судового рішення за
нововиявленими обставинами.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу дочірнього
підприємства ,,Тернопільський
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства ,,Державна акціонерна
компанія ,,Автомобільні дороги України"
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 08 травня 2013
року у справі № 2а-1970/2990/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 20
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

Л.Я. Гудим