Справа № 2а-4293/09/2670
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

30 жовтня 2014 року
м.Київ
В/800/4715/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Голяшкін О.В., Донець О.Є., Заяць В.С.,
Кравцов О.В., Мороз В.Ф.,

перевіривши заяву Всеукраїнського
об'єднання суб'єктів авторських і
суміжних прав «Оберіг» про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
липня 2014 року у справі №К/9991/12862/12 за
позовом Всеукраїнського об'єднання
суб'єктів авторських і суміжних прав
«Оберіг» до Державного департаменту
інтелектуальної власності, треті
особи: Міністерство освіти і науки
України, Об'єднання підприємств
«Український музичний альянс»,
Об'єднання підприємств «Українська
ліга музичних прав», про визнання
рішення протиправним та нечинними
свідоцтв, -

ВСТАНОВИВ:

Всеукраїнське об'єднання суб'єктів
авторських і суміжних прав «Оберіг»
звернулось із заявою про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
липня 2014 року у даній справі на
підставі п.1 ст.237 Кодексу
адміністративного судочинства України
з мотивів неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
жовтня 2012 року у справі №К-27833/10.

Відповідно до положень п.1 ст.237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судового рішення
може бути подана виключно за наявності
таких складових: неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права, ухвалення різних
за змістом судових рішень, спірні
питання виникли у подібних
правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; різне визначення
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосування різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
відносин або поширення дії норми на
певні правовідносини в одних випадках
і незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень має місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 17 липня 2014 року, про
перегляд якої ставиться питання,
залишено без змін постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2012 року, якою скасовано
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 березня 2011 року
та відмовлено у задоволенні позову
Всеукраїнського об'єднання суб'єктів
авторських і суміжних прав «Оберіг»
про скасування рішення Державного
департаменту інтелектуальної
власності від 02 квітня 2009 року щодо
визначення уповноважених організацій
здійснювати збори і розподіляти
винагороди (роялті) за використання
фонограм, відеограм, опублікованих з
комерційною метою та зафіксованих у
них виконань, а також контролю за
правомірним використанням таких
фонограм, відеограм і зафіксованих у
них видань, організаціями колективного
управління; анулювання виданих
Державним департаментом
інтелектуальної власності свідоцтв
від 02 квітня 2009 року за № 5/УО щодо
визначення організації колективного
управління Об'єднання підприємств
«Українська ліга музичних прав» та від
02 квітня 2009 року за № 6/УО щодо
визначення організації колективного
управління Об'єднання підприємств
«Український музичний альянс»
уповноваженою організацією.

Як вбачається зі змісту вказаної
ухвали Вищого адміністративного суду
України, залишаючи рішення суду
апеляційної інстанції без змін, суд
касаційної інстанції виходив із
обґрунтованості висновку апеляційного
суду про відмову у задоволенні позову з
посиланням на доведеність матеріалами
справи обставин відповідності поданих
Об'єднанням підприємств «Український
музичний альянс» та Об'єднанням
підприємств «Українська ліга музичних
прав» документів вимогам наказу
Міністерства освіти і науки України
від 22 грудня 2008 року №1175 «Про
затвердження Порядку визначення
уповноважених організацій
колективного управління, які
здійснюватимуть збирання і розподіл
винагороди (роялті) за використання
опублікованих з комерційною метою
фонограм і відеограм, і Змін до Порядку
обліку організацій колективного
управління та здійснення нагляду за їх
діяльністю». Суди прийшли до висновку,
що наказ Міністерства освіти і науки
України від 22 грудня 2008 року №1175 є
належною правовою підставою для
ухвалення оскаржуваного рішення
Державного департаменту
інтелектуальної власності від 02 квітня
2009 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 17 жовтня 2012 року у справі
№К-27833/10, на яку посилається заявник в
обґрунтування неоднакового
застосування судами норм
матеріального права, скасовано
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 липня 2010
року та залишено в силі постанову
окружного адміністративного суду
міста Києва від 03 серпня 2009 року, якою
визнано таким, що не відповідає
правовим актам вищої юридичної сили та
нечинним наказ Міністерства освіти і
науки України від 22 грудня 2008 року №1175
«Про затвердження Порядку визначення
уповноважених організацій
колективного управління, які
здійснюватимуть збирання і розподіл
винагороди (роялті) за використання
опублікованих з комерційною метою
фонограм і відеограм, і Змін до Порядку
обліку організацій колективного
управління та здійснення нагляду за їх
діяльністю».

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з яким погодився
Вищий адміністративний суд України,
виходив із відсутності у Міністерства
освіти і науки України повноважень
щодо визнання такими що втратили
чинність свідоцтв про визначення
уповноважених організацій
колективного мовлення та
неправомірності передачі
Міністерством третім особам
покладених на нього повноважень щодо
ведення обліку організацій
колективного управління після їх
реєстрації, здійснення нагляду за
діяльністю цих організацій і надання
їм методичної допомоги, а тому судами
зазначено, що будь-які дії (акти)
Міністерства освіти і науки з передачі
повноважень третім особам, включаючи і
Державний департамент інтелектуальної
власності України, суперечить ст.19
Конституції України, Закону України
«Про авторське право і суміжні права»
та постанові Кабінету Міністрів
України від 18 січня 2003 року №71.

Зі змісту наведених рішень касаційних
судів вбачається, що фактичні
обставини у вказаних справах є різними,
а тому відсутні підстави вважати, що
судами касаційної інстанції зроблені
протилежні висновки щодо позовних
вимог внаслідок неоднакового
застосування одних і тих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Зважаючи на викладене, підстави для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України відсутні.

Керуючись статтями 237, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в допуску до провадження
заяви Всеукраїнського об'єднання
суб'єктів авторських і суміжних прав
«Оберіг» про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
липня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді