Справа № 806/3082/14
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"29" жовтня 2014 р.
Справа № 806/3082/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Моніча Б.С.

Франовської К.С.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю прокурора, представника
відповідача, розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
прокуратури Житомирської області на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "21" серпня
2014 р. у справі за позовом прокурора
Романівського району в інтересах
держави в особі Державної фінансової
інспекції в Житомирській області до
Ягодинської сільської ради
Романівського району Житомирської
області про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання вчинити
дії ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Романівського району
звернувся з позовом в інтересах
держави в особі Державної фінансової
інспекції в Житомирській області в
якому (з урахуванням уточнень до
позовної заяви) просить визнати
протиправною бездіяльність
Ягодинської сільської ради та
зобов'язати розглянути на сесії
Ягодинської сільської ради питання про
взяття на баланс сільської ради
внутрішньогосподарські меліоративні
мережі вартістю 740 тис.грн. з об'єктами
інженерної інфраструктури, передану в
комунальну власність на підставі акту
приймання-передачі
внутрішньогосподарської
меліоративної мережі від 09.01.2004 року.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2014
року в позові прокурора Романівського
району в інтересах держави в особі
Державної фінансової інспекції в
Житомирській області до Ягодинської
сільської ради Романівського району
Житомирської області про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
прокуратура Житомирської області
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
судове рішення, яким позов прокурора
Романівського району задовольнити.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача апеляційну
скаргу не визнав.

Державна фінансова інспекція в
Житомирській області свого
представника в засідання суду не
направила, хоча про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлена належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
сторонам рекомендованою
кореспонденцією судової повістки та
копій ухвал суду.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення прокурора
й представника відповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
матеріали справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням
голови Романівської районної
державної адміністрації №441 від 21
листопада 2003 року створено комісію з
передачі об'єктів
внутрішньогосподарських
меліоративних систем у спільну
власність територіальних громад (а.с.11).

Рішенням Романівської районної ради 24
скликання від 03.06.2004 року №177 "Про
передачу внутрішньогосподарських
меліоративних систем у спільну
власність територіальних громад, сіл,
селищ району" затверджено
акти-приймання передачі
внутрішньогосподарської
меліоративної мережі на баланс
сільських, селищних рад (а.с.13-14).

В грудні 2003 року вказаною комісією
проведено обстеження меліоративної
мережі, а 9 січня 2004 року головою
Ягодинської сільської ради
Романівського району підписано акт
приймання-передачі меліоративних
систем залишковою вартістю 740 тис.грн.
(а.с.10).

В березні 2014 року на виконання завдання
прокуратури Житомирської області
прокуратурою Романівського району
проведено перевірку Ягодинської
сільської ради Романівського району в
порядку нагляду за дотриманням і
застосуванням Закону України "Про
меліорацію земель" (а.с.16-17).

В ході проведення перевірки було
встановлено, що на території
Ягодинської сільської ради
Романівського району знаходиться
внутрішньогосподарська меліоративна
мережа, площа земельної ділянки
становить 573 гектара.

Згідно інформації Ягодинської
сільської ради від 18.03.2014 року №56,
меліоративні системи, які знаходяться
на її території на баланс сільської
ради не прийнято. Крім того, зазначеною
сільською радою рішення про
закріплення внутрішньогосподарських
меліоративних систем за
землевласниками та землекористувачами
також не приймалося (а.с.9).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
прокурором не надано належних доказів
на підтвердження факту передачі
Ягодинській сільській раді
внутрішньогосподарських
меліоративних систем, як і не надано
належних доказів щодо її вартості саме
в розмірі 740тис.грн.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони ґрунтуються на приписах
чинного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать
управління в межах, визначених радою,
майном, що належить до комунальної
власності відповідних територіальних
громад.

Частиною 1 статті 18 Закону України від
14.01.2000 р. № 1389-XIV "Про меліорацію земель"
передбачено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
сфері меліорації земель належить:

затвердження програм
соціально-економічного розвитку
відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць, у тому числі щодо меліорації
земель;

прийняття рішень про передачу іншим
органам окремих повноважень щодо
управління меліоративними системами
та окремими об'єктами інженерної
інфраструктури, що належать до
комунальної власності відповідних
територіальних громад, визначення меж
цих повноважень та умов їх здійснення;

утворення у разі необхідності органів
і служб для забезпечення реалізації з
іншими суб'єктами комунальної
власності спільних програм і проектів
будівництва (реконструкції)
меліоративних систем та окремих
об'єктів інженерної інфраструктури;

вирішення інших питань у сфері
меліорації земель, віднесених законами
до їх повноважень.

У відповідності до п. "б" ч. 2 цієї статті
до делегованих повноважень виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад у сфері меліорації земель належать:

прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом (реконструкцією)
меліоративних систем та окремих
об'єктів інженерної інфраструктури в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України;

здійснення в установленому порядку
державного контролю за додержанням
законодавства з питань меліорації
земель, затверджених проектів на
будівництво (реконструкцію)
меліоративних систем місцевого
значення та окремих об'єктів
інженерної інфраструктури, зупинення у
випадках, передбачених законом, їх
будівництва (реконструкції), яке
проводиться з порушенням вимог
проектів і може заподіяти шкоду
навколишньому природному середовищу;

видача технічних умов на проектування,
будівництво (реконструкцію)
меліоративних систем місцевого
значення та окремих об'єктів
інженерної інфраструктури;

підготовка висновків щодо надання або
вилучення в установленому
законодавством порядку ділянок
меліорованих земель, яке проводиться
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування.

Статтею 27 Закону України "Про
меліорацію земель" зі змінами,
внесеними згідно із Законом України
від 16.10.2012 р. N5462-VI передбачено, що
державний контроль за дотриманням
правил експлуатації меліоративних
систем і використанням меліорованих
земель здійснюють у межах своїх
повноважень центральні органи
виконавчої влади, місцеві державні
адміністрації та виконавчі органи
сільських, селищних, міських рад.

Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості (ч. 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Тобто, у силу принципу змагальності
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, з метою одержання
рішення на свою користь зобов'язані
повідомити суду істотні для справи
обставини, надати суду докази, які
підтверджують або спростовують ці
факти, а також вчиняти процесуальні
дії, спрямовані на те, щоб переконати
суд у необхідності постановлення
бажаного для них рішення.

Згідно зі ст.69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку, що основним способом
пізнання обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, є їх
встановлення за допомогою доказів,
тобто в процесі доказування.
Доказуванням в адміністративному
судочинстві слід розуміти
врегульовану правовими нормами
діяльність адміністративного суду та
учасників адміністративного процесу
щодо збирання і закріплення, перевірки
і оцінки доказів. Тобто, термін докази
означає незаперечний довід або факт,
який підтверджує істинність
чого-небудь.

У відповідності до ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що належність доказів - це
якість доказу, що характеризує
точність, правильність відображення
обставин, що входять в предмет
доказування. Належним є той доказ, який
містить інформацію, що має значення для
справи.

Крім того, частиною 3 ст. 143 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що якщо доданий до справи
або наданий суду особою, яка бере
участь у справі, для ознайомлення
документ викликає сумнів у його
достовірності або є фальшивим, особа,
яка бере участь у справі, може просити
суд виключити його з числа доказів і
вирішувати справу на підставі інших
доказів або вимагати проведення
експертизи.

Оскільки оригінал акту
приймання-передачі відсутній, то суд
першої інстанції правомірно не
прийняв копію й кольорову ксерокопію
даного акту до уваги як доказ того, що
цей документ був підписаний та
вручений уповноваженому представнику
Ягодинської сільської ради.

Так само, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що вартість меліоративної системи
визначалась станом на 15.12.2003року, а з
даним адміністративним позовом
прокурор звернувся до суду 04.07.2014, тобто
з моменту проведення оцінки
меліоративної системи минуло понад 10
років, однак, даних щодо її вартості на
час звернення до суду, з урахуванням її
фізичного зносу, прокурором не надано.
Таким чином, оскільки прокурор просить
зобов"язати відповідача розглянути
питання про взяття на баланс
зазначеної меліоративної системи у
конкретному вартісному вимірі, а саме :
740 тис.грн., суд вважає, що дана вимога
також не ґрунтується на належних
доказах.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
відмовив в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції винесено з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокуратури
Житомирської області залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "21" серпня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
Б.С. Моніч

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення
виготовлено 03 листопада 2014 року

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - Прокурор Романівського району в
інтересах держави в особі вул.Леніна,
68,смт.Романів,Житомирська область,13000

3 -позивачу Державна фінансова
інспекція в Житомирській області м-н
С.П.Корольова,12,м.Житомир,10014

4- відповідачу Ягодинська сільська
рада Романівського району
Житомирської області
вулд.Жовтнева,1,с.Ягодинка,Романівський
район, Житомирська область,13023

5 - прокуратура Житомирської області,
вул. 1 Травня,11, м. Житомир - ,