Справа № 501/4760/14-а
Суддя: Петрюченко М. І.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 20.10.2014
Справа № 501/4760/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Іллічівський міський
суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.,

при секретарі - Бабенко С.А.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Іллічівську
Одеської області справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Іллічівської міської ради Одеської
області, ОСОБА_4 про визнання
незаконним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Іллічівської міської ради Одеської
області, ОСОБА_4 про визнання
незаконним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії
стверджуючи, що він є власником
житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивач вказує, що рішенням
Іллічівської міської ради Одеської
області від 12.09.2014 року №542/31-VI йому було
відмовлено у задоволенні заяви про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки загальною площею 0,1773 га, у тому
числі: площею 0,1500 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) та площею 0,0273 га
для ведення особистого селянського
господарства з подальшою передачею у
власність за адресою: АДРЕСА_1. Відмовою
у наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою стало те, що Рішенням
виконавчого комітету Іллічівської
міської ради Одеської області №350 від
30.10.2013 року житловий будинок по АДРЕСА_1,
який переданий йому (позивачу) у
приватну власність розташований на
земельній ділянці площею 0,0440 га згідно
схеми доданої до рішення за №350.

Позивач вказує, що натомість, на
частину земельної ділянки площею 0,1229
га, на якій розташований його житловий
будинок та яку він обробляє, рішенням
Іллічівської міської ради Одеської
області від 12.09.2014 року за №542/5- VI був
наданий дозвіл на розробку проекту
щодо її відведення для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
громадянину ОСОБА_4, який не є
землекористувачем спірної земельної
ділянки.

Позивач вказує, що оскільки рішенням
ради порушуються його права щодо
отримання земельної ділянки площею 0,1773
га у приватну власність він змушений
звернутися до суду з даним
адміністративним позовом та просить
суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Іллічівської міської ради
Одеської області від 12.09.2014 року №542/31-VI
про відмову ОСОБА_3 в наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
загальною площею 0,1773 га, у тому числі:
площею 0,1500 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) та площею 0,0273 га
для ведення особистого селянського
господарства з подальшою передачею у
власність за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати протиправним та скасувати
рішення Іллічівської міської ради
Одеської області від 12.09.2014 року №542/5-VI
про надання ОСОБА_4 дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки загальною площею 0,1229
га для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) за
адресою: АДРЕСА_1 з подальшою передачею
у власність;

- зобов'язати Іллічівську міську раду
Одеської області розглянути на
найближчому пленарному засіданні
заяву ОСОБА_3 від 05.08.2014 року щодо
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки загальною площею 0,1773 га, у тому
числі: площею 0,1500 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) та площею 0,0273 га
для ведення особистого селянського
господарства з подальшою передачею у
власність за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати Іллічівського міського
голову надати до суду звіт про
виконання постанови суду по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_3 до Іллічівської міської ради
Одеської області, ОСОБА_4 про визнання
незаконним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії згідно
до ст.267 КАС України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов в повному
обсязі, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
позову в повному обсязі, надав письмові
заперечення на адміністративний позов
(а.с.51-54), мотивуючи тим, що рішенням
Іллічівського міського суду Одеської
області від 18.12.2012 року передано у
комунальну власність територіальної
громади в особі Іллічівської міської
ради відумерлу спадщину, яка
складається з житлового будинку,
розташованого за адресою: Одеська
область, АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету
Іллічівської міської ради від 20.03.2013
року №83 було вирішено включити до
числа службових житловий будинок
АДРЕСА_1 міста Іллічівська та надати
службовий житловий будинок до
проживання в ньому працівнику міліції
ОСОБА_3

Представник відповідача вказує, що на
ім'я Іллічівського міського голови
надійшли клопотання Іллічівського МВ
ГУМВС України в Одеській області,
Головного управління МВС України в
Одеській області та ОСОБА_3 щодо
виключення з числа службових житловий
будинок АДРЕСА_1 міста Іллічівська,
розташованого на земельній ділянці
площею 0,0440 га та закріпити його за
працівником міліції ОСОБА_3

Рішенням виконавчого комітету
Іллічівської міської ради від 30.10.2013
року №350 було виключено з числа
службових житловий будинок АДРЕСА_1
міста Іллічівська та закріплено його
за працівником міліції ОСОБА_3

Представник відповідача зазначає, що
рішенням Іллічівської міської ради від
12.09.2014 року №542/31-VI було відмовлено
ОСОБА_3 в наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки загальною площею 0,1773
га, у тому числі: площею 0,1500 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
та площею 0,0273 га для ведення особистого
селянського господарства з подальшою
передачею у власність, у зв'язку з
невідповідністю площі земельної
ділянки, вказаної в заяві та площі
земельної ділянки, закріпленої за
заявником разом з житловим будинком за
адресою: Одеська область, АДРЕСА_1.

Рішенням Іллічівської міської ради від
12.09.2014 року №542/5-VI було надано ОСОБА_4
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
загальною площею 0,1229 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1 з
подальшою передачею у власність.

У зв'язку з вищевикладеним, представник
відповідача вважає позов
необґрунтованим, тому просить суд у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Другий відповідач ОСОБА_4 був належним
чином сповіщений про судовий розгляд
адміністративної справи, однак до суду
не з'явився, надав письмові заперечення
на адміністративний позов (а.с.47),
просив у задоволенні позову відмовити
у повному обсязі, мотивуючи тим, що
рішення Іллічівської міської ради
Одеської області від 12.09.2014 року №542/5-VI
«Про надання ОСОБА_4 дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,1229 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) за адресою:
Одеська область, АДРЕСА_1» є законним та
обґрунтованим, так як прийнято в межах
наданих повноважень та компетенції у
відповідності до вимог чинного
земельного законодавства. Також,
відповідач ОСОБА_4 надав до суду
письмове клопотання про розгляд справи
за його відсутності (а.с.48).

Заслухавши присутніх представників
сторін, вивчивши матеріали
адміністративної справи, суд приходить
до висновку про задоволення
адміністративного позову в повному
обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 Конституції України,
від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

Статтею 116 Земельного кодексу України
визначено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно із ст.121 Земельного Кодексу
України, громадяни України мають право
на безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності в таких
розмірах:

а) для ведення фермерського
господарства - в розмірі земельної
частки (паю), визначеної для членів
сільськогосподарських підприємств,
розташованих на території сільської,
селищної, міської ради, де знаходиться
фермерське господарство. Якщо на
території сільської, селищної, міської
ради розташовано декілька
сільськогосподарських підприємств,
розмір земельної частки (паю)
визначається як середній по цих
підприємствах. У разі відсутності
сільськогосподарських підприємств на
території відповідної ради розмір
земельної частки (паю) визначається як
середній по району;

б) для ведення особистого селянського
господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше
0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка) у селах -
не більше 0,25 гектара, в селищах - не
більше 0,15 гектара, в містах - не більше
0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного
будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних
гаражів - не більше 0,01 гектара.

Розмір земельних ділянок, що
передаються безоплатно громадянину
для ведення особистого селянського
господарства, може бути збільшено у
разі отримання в натурі (на місцевості)
земельної частки (паю).

Розмір земельної ділянки, що
передається безоплатно громадянину у
власність у зв'язку з набуттям ним
права власності на жилий будинок, не
може бути меншим, ніж максимальний
розмір земельної ділянки відповідного
цільового призначення, встановлений
частиною першою цієї статті (крім
випадків, якщо розмір земельної
ділянки, на якій розташований будинок,
є меншим).

Згідно ч.2 ст.123 ЗК України, особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки. У клопотанні
зазначаються орієнтовний розмір
земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею (ч.2 ст.123 ЗК
України).

Згідно ч.3 ст.123 ЗК України, відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень у місячний строк розглядає
клопотання і дає дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні. Підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Також, частиною 7 ст.118 ЗК України
передбачається що підставою відмови у
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Отже, ОСОБА_3, як громадянин України і
житель селища має право на безоплатну
передачу йому земельних ділянок із
земель державної або комунальної
власності в розмірах передбачених ст.121
Земельного Кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконавчого комітету
Іллічівської міської ради від 30.10.2013
року №350 виключено з числа службових
житловий будинок АДРЕСА_1 міста
Іллічівська та закріплено його за
працівником міліції ОСОБА_3 (а.с.7).
Вказаним рішенням ОСОБА_3 вказано
забезпечити належну експлуатацію
утримання житлового будинку і
прибудинкової території у
відповідності до вимог правил
благоустрою, тощо.

Згідно копії свідоцтва про право
власності від 18 листопада 2013 року (а.с.8),
витягу з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (а.с.9),
технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
(а.с.10-14), ОСОБА_3 належить на праві
приватної власності житловий будинок
за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки
Олександрівської селищної
адміністрації Іллічівської міської
ради №04-342 від 10.07.2014 року (а.с.15) вказано,
що громадянину ОСОБА_3 на праві
приватної власності належить житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1, який
розташований на земельній ділянці
розміром 0,1773 га, з яких 0,1500 га
використовується для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка), а 0,0273 га для
ведення особистого селянського
господарства. Дана земельна ділянка
перебуває в користуванні ОСОБА_3 та він
її обробляє.

Згідно із схемою, виконаної
товариством з обмеженою
відповідальністю «проекти, технічні
документації, кадастр» (а.с.16), описи меж
земельної ділянки гр.ОСОБА_3,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1
погоджені із сусідніми
землекористувачами та головою
Олександрівської селищної
адміністрації.

Відповідно до листа державної
податкової інспекції у м.Іллічівську
Головного управління міндоходів в
Одеській області від 03.10.2014 року
(а.с.49-50), за період з 18.11.2013 року по 31.12.2014
року ОСОБА_3 сплачено земельний податок
за ділянку площею 0,1773 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 в сумі
119,66 грн.

Згідно до копії заяви від 05 серпня 2014
року (а.с.17), ОСОБА_3 звернувся до
Іллічівського міського голови з
проханням надати йому дозвіл на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,1773 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), з яких 0,1500 га
використовується для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка), а 0,0273 га для
ведення особистого селянського
господарства.

Рішенням Іллічівської міської ради від
12.09.2014 року №542/31-VI відмовлено ОСОБА_3 в
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки загальною площею 0,1773 га, у тому
числі: площею 0,1500 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) та площею 0,0273 га
для ведення особистого селянського
господарства з подальшою передачею у
власність, у зв'язку з невідповідністю
площі земельної ділянки, вказаної в
заяві та площі земельної ділянки,
закріпленої за заявником разом з
житловим будинком за адресою: Одеська
область, АДРЕСА_1 (а.с.18).

Також, рішенням Іллічівської міської
ради від 12.09.2014 року №542/5-VI надано
ОСОБА_4, який працює на посаді водія
адміністративно-господарської служби
виконавчого комітету Іллічівської
міської ради (а.с.73), дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки загальною площею 0,1229
га для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1 з
подальшою передачею у власність (а.с.64).

У відповідності до статті 2 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
визначено, що місцеве самоврядування в
Україні - це гарантоване державою право
та реальна здатність територіальної
громади - жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Згідно п.10 ст.59 даного Закону
передбачено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Згідно ст.155 ЗК України, у разі видання
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта, яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Статтею 71 Закону «Про місцеве
самоврядування в Україні» встановлено,
що територіальні громади, органи та
посадові особи місцевого
самоврядування самостійно реалізують
надані їм повноваження.

В пункті 5 мотивувальної частини
рішення Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 року за №7-рп/2009 у справі
за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень ч.2 ст.19,
ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46,
ч.1 та ч.10 ст.59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) зазначено,
що в Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність (ст.3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (ст.74 Закону). Таким
чином, органи місцевого самоврядування
не можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
«гарантією стабільності суспільних
відносин» між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршено прийняттям більш пізнього
рішення. При цьому ненормативні
правові акти органу місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, тому вони не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Відповідно до п.10.2 Постанови Пленуму
вищого адміністративного суду України
№7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в
адміністративній справі»
зазначається, що із змісту статті 162 КАС
України випливає, що в разі задоволення
позову про визнання протиправним
рішення суб'єкта владних повноважень
чи його окремих положень суд повинен
зазначити про це в судовому рішенні та
одночасно застосувати один із
встановлених законом способів захисту
порушеного права позивача: про
скасування або визнання не чинними
рішення чи окремих його положень.

Суди повинні виходити з того, що вимоги
про визнання акта владного органу
недійсним або неправомірним тощо є
різними словесними формами вираження
одного й того самого способу захисту
порушеного права позивача, а саме
визнання акта протиправним.

Водночас з огляду на положення пункту 1
частини другої статті 162 КАС України у
разі визнання акта незаконним суд
повинен скасувати його, якщо він є
актом індивідуальної дії, або визнати
не чинним, якщо він є
нормативно-правовим актом, про що
зазначити у резолютивній частині
постанови.

Визнаючи протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи його окремі
положення, суд повинен зазначити дату,
номер рішення, найменування органу,
котрий видав рішення або його окремі
пункт, абзац, частину, які визнано
протиправними.

Таким чином, предметом спору по даній
адміністративній справі є
індивідуальні акти, тому за правилами
Кодексу адміністративного судочинства
України, позовні вимоги про визнання
таких актів (рішень органу місцевого
самоврядування) протиправними, мають
бути задоволені.

З матеріалів справи вбачається, що за
рішеннями Іллічівської міської ради
від 12.09.2014 року №542/31-VI та від 12.09.2014 року
№542/5-VI у позивача виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією його права на безоплатну
передачу йому земельних ділянок із
земель державної або комунальної
власності в розмірах передбачених ст.121
Земельного Кодексу України, а тому суд
вважає, що вказані рішення не
відповідають критеріям правомірності,
переліченим у ч.3 ст.2 КАС України.

Крім того, судом встановлено, що
земельна ділянка розміром 0,1773 га, з
яких 0,1500 га використовується для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна
ділянка), а 0,0273 га для ведення
особистого селянського господарства
фактично перебуває в користуванні
ОСОБА_3, він обробляє її та сплачує
земельний податок за земельну ділянку
площею 0,1773 га.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані та такі, що
підлягають задоволенню.

Доводи представника відповідача про
те, що рішенням Іллічівської міської
ради від 12.09.2014 року №542/31-VI було
відмовлено ОСОБА_3 в наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
загальною площею 0,1773 га, у тому числі:
площею 0,1500 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) та площею 0,0273 га
для ведення особистого селянського
господарства з подальшою передачею у
власність, у зв'язку з невідповідністю
площі земельної ділянки, вказаної в
заяві та площі земельної ділянки,
закріпленої за заявником разом з
житловим будинком за адресою: Одеська
область, АДРЕСА_1, не спростовує
висновків суду, а відповідно до ч.10 ст.59
Закону України «Про місцеве
самоврядування» та ст.155 ЗК України, є
підставою для визнання їх
протиправними (незаконними) в судовому
порядку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.163 КАС України,
постанова складається з резолютивної
частини із зазначенням: висновку суду
про задоволення адміністративного
позову або про відмову в його
задоволенні повністю чи частково;
висновку суду по суті вимог; розподілу
судових витрат; інших правових
наслідків ухваленого рішення; строку і
порядку набрання постановою законної
сили та її оскарження; встановленого
судом строку для подання суб'єктом
владних повноважень - відповідачем до
суду звіту про виконання постанови,
якщо вона вимагає вчинення певних дій
(перебіг цього строку починається з дня
набрання постановою законної сили або
після одержання її копії, якщо
постанова виконується негайно).

Також, відповідно до частини першої
статті 267 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, який ухвалив
судове рішення в адміністративній
справі, має право зобов'язати суб'єкта
владних повноважень, не на користь
якого ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення
абзацу сьомого пункту 4 частини першої
статті 163, абзацу п'ятого пункту 4
частини першої статті 207 названого
Кодексу, згідно з якими у резолютивній
частині постанови суду зазначається
встановлений судом строк для подання
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду першої інстанції
звіт про виконання постанови, якщо вона
вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за
виконанням рішення суб'єктом владних
повноважень - відповідачем у справі суд
може під час прийняття постанови у
справі.

Такий контроль здійснюється судом
шляхом зобов'язання надати звіт про
виконання судового рішення, а в разі
неподання такого звіту - встановленням
нового строку для подання звіту та
накладенням штрафу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.13, 19, 144 Конституції України,
ст.ст.2, 59, 71 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст.ст.116, 118,
121, 123, 155 Земельного Кодексу України,
ст.ст.2, 4, 11, 162, 163, 267 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Іллічівської міської ради Одеської
області, ОСОБА_4 про визнання
незаконним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Скасувати рішення Іллічівської
міської ради Одеської області від
12.09.2014 року №542/31-VI про відмову ОСОБА_3 в
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки загальною площею 0,1773 га, у тому
числі: площею 0,1500 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) та площею 0,0273 га
для ведення особистого селянського
господарства з подальшою передачею у
власність за адресою: АДРЕСА_1.

Скасувати рішення Іллічівської
міської ради Одеської області від
12.09.2014 року №542/5-VI про надання ОСОБА_4
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки загальною площею 0,1229 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) за адресою:
АДРЕСА_1 з подальшою передачею у
власність.

Зобов'язати Іллічівську міську раду
Одеської області розглянути на
найближчому пленарному засіданні
заяву ОСОБА_3 від 05.08.2014 року щодо
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки загальною площею 0,1773 га, у тому
числі: площею 0,1500 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) та площею 0,0273 га
для ведення особистого селянського
господарства з подальшою передачею у
власність за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Іллічівську міську раду
Одеської області надати до суду звіт
про виконання постанови суду по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_3 до Іллічівської міської ради
Одеської області, ОСОБА_4 про визнання
незаконним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії, у
десятиденний строк, після розгляду на
найближчому пленарному засіданні
заяви ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, протягом десяти днів з дня
його проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 КАС України скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області
М.І.Петрюченко