Справа № 337/3031/14-а(2а/337/78/2014)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" вересня 2014 р. справа №
337/3031/14-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління праці
та соціального захисту населення по
Хортицькому району Запорізької
міської ради

на постанову Хортицького
районного суду м.Запоріжжя від 08 липня
2014 р., прийняту у порядку скороченого
провадження,

у справі № 337/3031/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та
соціального захисту населення по
Хортицькому району Запорізької
міської ради

про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

У травні 2014 року позивач
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив:

- визнати протиправним дії
відповідача щодо нарахування та
виплати грошової допомоги позивачу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку;

- зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
щомісячну грошову допомогу позивачу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 01.07.2013 р. по
31.01.2014 р. не менше розміру прожиткового
мінімуму для дітей до 6 років;

- зобов'язати відповідача
здійснити позивачу виплати щомісячної
грошової допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку не менше розміру прожиткового
мінімуму для дітей до 6 років.

Постановою Хортицького районного
суду м.Запоріжжя від 08 липня 2014 року
позов задоволено, а саме:

- визнано протиправними дії
відповідача щодо нарахування та
виплати грошової допомоги позивачу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку;

- зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
щомісячну грошову допомогу позивачу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, за період з 06.12.2013 року
по 31.01.2014 року з урахуванням фактично
виплачених сум, у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Інші позовні вимоги залишено без
задоволення.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити позивачу
у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач є матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у
відповідача. Відповідач здійснює
нарахування та виплату позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в сумі
130 грн. щомісяця.

До дати набрання чинності (1 січня 2008
року) Закону України від 28 грудня 2007 №
107-VI "Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" N
2811-XII від 21.11.1992 року (далі - Закон N 2811-XII),
дія якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, та Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
N 2240-III від 18.01.2001 року (далі - Закон N
2240-III), який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами.

Статтею 43 Закону № 2240-III було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст.15 Закон N 2811-XII
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Пунктом 23 розділу ІІ Закону № 107-VI були
внесені зміни до Закону № 2811-ХІІ. Так,
змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ
його дію поширено на застрахованих
осіб. Ст.15 Закону № 2811-ХІІ зі змінами
було встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень.

Пунктом 25 розділу ІІ Закону № 107-VI було
виключено статті 40-44 із Закону № 2240-III.
Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
Конституційний Суд України визнав
неконституційним пункт 25 розділу II
Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44
Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію зазначені
положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009
року - статті 13, 15 Закону № 2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
передбачено, що у 2009-2010 роках допомога
при народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми було
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року №
1751. Новий акт уряду на виконання статті
45 Закону № 2154-VI не приймався.

П. 22 Порядку призначення та виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується у
розмірі, що дорівнює різниці між: з 1
січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р.
- 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач є не застрахованою особою в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
тому на нього поширюється дія Закон N
2811-XII.

У спірний період зміст ст.15 Закону
N 2811-XII не змінювався, а її дія не
призупинялася, також іншими законами
не встановлювався інший розмір
допомоги по догляду за дитиною не
застрахованим особам в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, ніж
передбачений ст.15 цього закону.

Частиною другою статті 19
Конституції України встановлено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями частини 4
статті 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, відповідач мав здійснювати
нарахування та виплату позивачу
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст.15 Закону N 2811-XII у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

З урахуванням викладеного,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позу в частині вимог з
період з 06.12.2013 року по 31.01.2014 року.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, яким
обставини в справі встановлені
правильно та порушень норм
матеріального і процесуального права
не допущено, тому підстав для
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
по Хортицькому району Запорізької
міської ради залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного
суду м.Запоріжжя від 08 липня 2014 року у
справі № 337/3031/14-а залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч.10
ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун