Справа № 804/5328/13-а
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2014 рокусправа № 804/5328/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03 червня 2014
року у справі № 804/5328/13-а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ про
стягнення заборгованості та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до
суду з позовом до Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ (далі відповідач) про стягнення
невиплаченої частини грошового
забезпечення за вересень 2012 року у сумі
7 886,27 грн. та про зобов'язання
відповідача провести індексацію
невиплаченої позивачу частини
грошового забезпечення за вересень 2012
року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
червня 2014р. у задоволенні позову було
відмовлено.

Не погодившись з даною постановою
суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати рішення суду
першої інстанції та прийняти нове про
задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні позивач
підтримав доводи та обґрунтування
апеляційної скарги, наполягав на її
задоволенні.

Відповідач надав письмові
заперечення на апеляційну скаргу
позивача, в яких зазначив, що судом
першої інстанції повно з'ясовані
обставини справи, прийнято законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм права, що регулюють спірні
правовідносини, у зв'язку з чим
відсутні підстави для його скасування.

Представник відповідача у
судовому засіданні заперечував проти
задоволення вимог апеляційної скарги
позивача, просив залишити рішення суду
першої інстанції без змін.

Заслухавши позивача та
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість постанови в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що наказом
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ (далі -
ДДУВС) від 25.02.2010 року № 208 о/с ОСОБА_1
було призначено на посаду проректора
університету з економічних питань та
ресурсного забезпечення.

25.12.2010 року Міністром внутрішніх
справ України видано наказ №1849 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників ДДУВС»,
відповідно до якого підполковника
ОСОБА_1 звільнено з посади проректора
ДДУВС з економічних питань та
ресурсного забезпечення.

06.01.2011 року наказом ДДУВС № 1 о/с
позивача призначено начальником
відділу ресурсного забезпечення.

10.02.2011 року Міністром внутрішніх
справ України видано наказ № 200 «Про
покарання працівників
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ»,
відповідно до якого підполковника
ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх
справ.

25.02.2011 року наказом ДДУВС № 14 о/с
позивача звільнено з органів
внутрішніх справ у запас Збройних Сил
України за п. «є» ст. 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.01.2012 року у справі № 2а/0470/3175/11 ОСОБА_1
поновлено на посаді проректора ДДУВС
з економічних питань та ресурсного
забезпечення та стягнуто на користь
позивача різницю в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи та
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

На виконання рішення суду МВС
України видано наказ від 15.03.2012 року №
256 о/с, відповідно до якого ОСОБА_1
поновлено на службі в органах
внутрішніх справ на посаді проректора
ДДУВС з економічних питань та
ресурсного забезпечення.

На виконання наказу МВС від 15.03.2012
року № 256 та рішення суду відповідачем
прийнято наказ від 04.04.2012 року № 29 о/с.

Після поновлення позивача на
службі в органах внутрішніх справ та на
посаді проректора університету з
економічних питань та ресурсного
забезпечення, наказом відповідача від
09.04.12 №31 о/с позивачу надано чергову
відпустку за 2010 та 2011 роки з 06.04.12.
Наказом ДДУВС від 11.04.12 №36 о/с, на
підставі рапорту позивача, останньому
з 13.07.12р. надано чергову відпустку за 2012
рік. Під час перебування у черговій
відпустці за 2012 рік позивач захворів та
з 06.08.2012 року по 15.08.2012 року знаходився
на лікарняному. У зв'язку з
перебуванням на лікарняному під час
відпустки, відповідач продовжив
позивачу відпустку з 30.08.12р. по 08.09.12р..

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12.09.2012 року у справі № 2а/0470/3175/11
постанову суду першої інстанції від
17.01.2012 року скасовано, в задоволенні
позовних вимог позивача в частині
скасування наказів про звільнення,
поновлення на роботі та стягнення
різниці в заробітку та середнього
заробітку за час вимушеного прогулу -
відмовлено.

Наказом МВС України від 17.09.2012
року № 772 о/с позивача звільнено з
посади проректора ДДУВС з економічних
питань та ресурсного забезпечення.

Наказом по університету від 26.09.2012
року № 140 о/с на підставі наказу МВС від
17.09.2012 року № 772 о/с позивача звільнено з
посади проректора ДДУВС з економічних
питань та ресурсного забезпечення, а
наказом від 26.09.2012 року № 142 о/с
звільнено з органів внутрішніх справ
за п. «є» ст. 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 27.02.2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_1 залишено без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12.09.2012 року -
без змін.

Позивач вважає, що на підставі
незаконних наказів МВС України від
17.09.2012 № 772 о/с та ДДУВС від 26.09.2012
№ 140 о/с відповідач за період з 18.09.12 по
26.09.12 нарахував та сплатив позивачу
грошове забезпечення у значно меншому
розмірі ніж належало, а саме: - зменшив
розмір посадового окладу з 1 900,00 0
(посадовий оклад проректора) до 1 550,00 0
(посадовий оклад начальника відділу); -
зазначене зменшення посадового окладу
потягло зменшення надбавки за вислугу
років; крім того, не виплатив премію за
серпень місяць 2012 року та за 26 днів
вересня місяця 2012 року, що у грошовому
виразі складає 3 781,89 грн. та 3 277,64 грн.
відповідно; - безпідставно утримав з
позивача 824,61 грн., що призвело до
зменшення відрахувань та утримань до
державного бюджету у вигляді податку
та єдиного соціального внеску.
Враховуючи, що позивачу фактично
виплачено відповідачем за вересень 2012
р. сума в розмірі 2 459,77 грн., сума в
розмірі 7 886,27 грн. підлягає
стягненню з відповідача в судовому
порядку із проведення індексації.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог стосовно стягнення
невиплаченої частини грошового
забезпечення за вересень 2012 року, суд
першої інстанції, з висновками якого
погоджується і колегія суддів
апеляційної інстанції, виходив з
наступного.

ОСОБА_1 вважається звільненим з
посади проректора Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ з економічних питань та
ресурсного забезпечення з 12.09.12. Так,
скасування 12.09.12 Дніпропетровським
апеляційним адміністративним судом
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.01.12 у справі №2а/0470/3175/11 за
своїми правовими наслідками має
відновлення чинності наказів МВС
України від 25.12.2010 року № 1849, від 30.12.2010
року № 2238 о/с та від 10.02.2011 року № 200, а
також наказу ДДУВС від 25.02.2011 року № 14
о/с.

Довідкою відділу фінансового
забезпечення та бухгалтерського
обліку ДДУВС від 20.05.13 №130 (том 1 а.с.36)
підтверджується, що позивачу
відповідачем було виплачено грошове
утримання: за 17 календарних днів
вересня 2012 р. (з 01.09.12 по 17.09.12) в сумі
2 268 грн. 87 коп. та за 9 календарних днів
(з 18.09.12 по 26.09.12) в сумі 190 грн.90 коп.
Позивач факт отримання грошового
забезпечення в зазначеному розмірі
визнає.

Враховуючи, що з 12.09.12 позивач є
таким, що звільнений з посади
проректора Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ з економічних питань та
ресурсного забезпечення, з огляду на
наказ ДДУВС від 26.09.12 №142 ос, яким
позивач звільнений з посади начальника
відділу ресурсного забезпечення, з
урахуванням постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.13 у
справі №2а/0470/12811/12, доводи позивача з
приводу того, що його грошове
забезпечення за період з 18.09.12 по 26.09.12
має розраховуватись з урахуванням
посадового окладу проректора ДДУВС в
розмірі 1 900 грн., а не начальника
відділу в розмірі 1 550 грн., є
помилковими.

Стосовно доводів позивача щодо
виплати йому премій за серпень місяць
2012р. та 26 днів вересня 2012р..

В п. 1.5 Інструкції про порядок
виплати грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, затвердженої
наказом МВС від 31.12.07 №499 (далі -
Інструкція №499) визначено, що підставою
для виплати грошового забезпечення є
наказ начальника органу внутрішніх
справ про призначення на штатну посаду,
яка входить у його номенклатуру, наказ
ректора вищого навчального закладу про
зарахування на навчання або наказ про
зарахування в розпорядження
відповідного органу та встановлення
конкретного розміру окладів, надбавок,
доплат тощо.

Згідно з п.2.16. Інструкції №499,
преміювання осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ здійснюється
відповідно до їх особистого вкладу в
загальний результат служби у межах
фонду преміювання, утвореного в
розмірі не менш як 10 відсотків
посадових окладів, та економії фонду
грошового забезпечення; Індивідуальні
розміри премії не обмежуються
максимальними розмірами та
встановлюються за рішенням керівника
підрозділу в межах фонду преміювання;
преміювання осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ здійснюється
відповідно до положення про
преміювання, розробленого з метою
визначення порядку матеріального
заохочення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, з урахуванням
специфіки та особливостей виконання
покладених на них службових обов'язків,
своєчасності і точності виконання
рішень державних органів та
розпоряджень і вказівок керівників
підрозділів; зменшення розміру премії,
позбавлення її проводяться відповідно
до положення про преміювання; виплата
премії за минулий місяць проводиться в
поточному місяці разом з виплатою
грошового забезпечення; виплата премій
особам рядового і начальницького
складу, зменшення її розміру або
позбавлення в повному розмірі
здійснюються за наказами керівників
органів і підрозділів, закладів та
установ Міністерства внутрішніх справ
України.

В цьому ж пункті Інструкції
зазначається, що премія не
виплачується особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються зі
служби за порушення дисципліни, за
дискредитацію звання особи
начальницького складу, через службову
невідповідність або у зв'язку з
обвинувальним вироком суду, що набрав
законної сили, в місяці звільнення.

Наказом ректора навчального
закладу від 10.09.12 №299 працівникам
університету, які мають спеціальні
звання начальницького складу органів
внутрішніх справ, з 01 серпня 2012р.
встановлені премії у відповідних до
додатку розмірах, зокрема, позивачу
встановлена премія в розмірі 0% (т.1
а.с.192-193). Зазначений наказ позивачем
оскаржено не було, на час звернення до
суду з даним позовом наказ є діючий та
не скасований.

Як вірно зазначив суд першої
інстанції, оскільки наказ від 10.09.12 №299
про преміювання працівників виданий
відповідачем після наказу №223 про
встановлення премій працівникам
університету з червня 2012р. і він є
діючим, а також враховуючи той факт, що
позивач звільнений у вересні 2012р. за
порушення дисципліни, правові підстави
для виплати йому премії за серпень 2012 р.
та 26 днів вересня 2012 р. відсутні.

Щодо утримання з позивача суми
коштів в розмірі 824,61 грн..

Згідно наказу ДДУВС №31ос від
09.04.12 ОСОБА_1 надано чергову відпустку
за 2010р. та 2011р. із необхідними для
проїзду до місця проведення відпустки
і назад 2 доби, з 06.04.12 по 12.07.12..

Наказом ДДУВС №36о/с від 11.04.12
позивачу надано чергову відпустку за
2012 р. із необхідними для проїзду до
місця проведення відпустки і назад 2
доби, з 13.07.12 по 29.08.12.

У періоди з 06.08.12 по 15.08.12 та з 05.09.12
по 24.09.12 позивач перебував на
лікарняному, у зв'язку з чим 27.08.12 та
24.09.12 він звернувся з рапортами про
продовження відпустки на число
невикористаних днів.

Як встановив суд та вбачається з
матеріалів справи, позивач для
здійснення відповідачем нарахування
та виплати належних йому сум надав
оригінали посвідчення про відпустки з
відмітками про перебування у м. Чоп
лише 23.05.13 (том 1 а.с.108), тобто після його
звільнення зі служби та проведення
остаточного розрахунку з ним.

Порядок проходження служби
особами рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ, їх
права і обов'язки визначений
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів від 29.07.91
№114. Відповідно до п.53 цього Положення,
особам рядового і начальницького
складу, які мають право на відпустку
тривалістю 10 діб і більше, видаються
проїзні документи для проїзду до місця
проведення відпустки і назад, а також
надається понад тривалість відпустки
час на перебування в дорозі.

Згідно з пп.3.6.1 п.3.6 Інструкції №499
особам рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ, які
відповідно до законодавства України
мають право на відпустки (чергові та
додаткові, короткострокові, соціальні,
у зв'язку з вагітністю та пологами),
виплата грошового забезпечення
здійснюється в розмірі, встановленому
за основною (а не тимчасовою) штатною
посадою на день вибуття у відпустку.

Час на перебування в дорозі,
наданий понад тривалість відпустки,
оплачується особі рядового та
начальницького складу за умови
підтвердження виданим йому проїзним
документом проїзду до місця проведення
відпустки і назад. Позивачем оригінали
таких посвідчень були надані
відповідачу лише 23.05.13, тобто вже після
проведення з ним остаточного
розрахунку та вже після звільнення з
органів внутрішніх справ.

Таким чином у відповідача були
відсутні правові підстави для оплати
позивачу в розмірі грошового
забезпечення часу на перебування в
дорозі для проїзду до місця проведення
відпустки і назад, тобто часу понад
тривалість відпустки, який в даному
випадку дорівнює 4 доби.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення
частини грошового забезпечення за
вересень місяць 2012 року у сумі 7 886,27 грн.
задоволенню не підлягали.

Стосовно позовних вимог позивача
про зобов'язання відповідача провести
індексацію частини грошового
забезпечення за вересень 2012 року,
колегія суддів дійшла висновку про
наступне.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 07.10.2014р., прийнятою за наслідками
перегляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
квітня 2014р. у справі № 804/5263/13-а були
вирішені позовні вимоги ОСОБА_1, серед
яких, зокрема, і зобов'язання
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ
провести індексацію грошового
забезпечення за період з 06.04.2012р. по
29.09.2012р.. В задоволенні цієї частини
позовних вимог позивачу було
відмовлено з тих підстав, що індексація
грошового забезпечення можлива була б
лише за наявності факту незаконного
звільнення позивача.

Тобто, є таке, що набрало законної
сили, рішення суду з того самого спору і
між тими самими сторонами.

З огляду на викладене, постанову
суду першої інстанції у даній справі
слід скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
зобов'язання Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ провести індексацію
невиплаченої ОСОБА_1 частини грошового
забезпечення за вересень 2012 року та у
цій частині провадження у справі
закрити на підставі п. 4 ч.1 ст. 157 КАС
України. В решті постанову суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п.4 ч. 1 ст. 157, п.4 ч.1 ст. 198,
п.4 ч.1 ст.202, ст.205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
червня 2014 року у справі № 804/5328/13-а
- скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
зобов'язання Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ провести індексацію
невиплаченої ОСОБА_1 частини грошового
забезпечення за вересень 2012 року.

У цій частині провадження у
справі № 804/5328/13-а - закрити.

В решті постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03
червня 2014 року у справі № 804/5328/13-а -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст ухвали виготовлено
03.11.2014р..

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак