Справа № 295/7805/14-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"03" листопада 2014 р.
Справа № 295/7805/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області на постанову
Богунського районного суду м. Житомира
від "15" вересня 2014 р. у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області про визнання
незаконним рішення та скасування
постанови ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області звернулося до
Богунського районного суду м.Житомира
з позовом до Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області, в якому просило визнати
незаконними дії відповідача та
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 05.03.2014 року
за виконавчим листом №2а-1170/10. В
обґрунтування своїх вимог посилається
на те, що постанова про відкриття
провадження прийнята безпідставно та
всупереч нормам чинного законодавства,
оскільки відповідно до вимог ч.1ст.3
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень" та ч.2
ст.3 Закону України "Про виконавче
провадження" рішення про стягнення
коштів з державних органів виконується
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів;
боржник не в змозі виконати судове
рішення та оскаржувану постанову в
силу відсутності власних коштів.

Постановою Богунського районного суду
м.Житомира від 15 вересня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області до
відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області про визнання
незаконним рішення державного
виконавця, скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області
звернулося до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищевказане рішення та прийняти нове,
яким задовольнити позов. В апеляційній
скарзі позивач посилається на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Колегія суддів ураховуючи те, що
сторони належним чином повідомлені про
дату, час та місце розгляду апеляційної
скарги та положення частини 4 статті 196
і пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглядати
справу за відсутності представників
сторін, в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке

Судом встановлено, що головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
в Житомирській області Пилипенко О.С.
05.03.2014 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа №2а-1170/10,
виданого Богунським районним судом м.
Житомира 13.01.2012 року, про стягнення з
Управління Пенсійного фонду України у
Житомирської області на користь ОСОБА_4
щомісячної основної та додаткової
пенсій за шкоду заподіяну здоров'ю,
передбачену ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 30 березня 2010 року по 30
вересня 2010 в розмірі 30067,80 грн. (а.с.7).

Згідно ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження", виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, що спрямовані
на примусове виконання рішень судів та
інших органів ( посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до
вказаного Закону та інших законів, а
також рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Статтею 11 вказаного Закону визначені
обов"язки та права державного
виконавця, зокрема частина 1 вказаної
статті передбачає, що державний
виконавець зобов"язаний вживати
передбачених Законом "Про виконавче
провадження" заходів примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії.

Згідно частин 2 та 3 ст.3 Закону України
"Про виконавче провадження", рішення
про стягнення коштів з державних
органів, державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів. Вказані органи не є органами
примусового виконання, крім органів та
посадових осіб, які виконують рішення
про притягнення до кримінальної або
адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
за заявою стягувача про виконання
рішення центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, в
межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та
Перехідних положень (пункт набрав
чинності 16.10.2013 року) цього ж Закону ,
виконавчі документи за рішеннями суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою ст.2
цього Закону суб'єкти (державний орган,
державне підприємство, юридична особа,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства), які видані або ухвалені
до набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статі 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Пунктом 1 частини 2 ст.17 Закону України
"Про виконавче провадження"
передбачено, що відповідно до
вказаного Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою
виконавчі листи, що видані судами.

Згідно вимог ст.25 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Посилання апелянта на те, що виконання
судових рішень про стягнення
соціальних виплат з державних органів
належить до компетенції органів
державної казначейської служби, а
також, що бюджетними програмами не
передбачено призначень щодо
забезпечення виконання рішень суду, що
гарантовані державою не є підставою
для невиконання рішення суду, що
узгоджується з правовою позицією
Європейського суду з прав людини,
висловленою у рішенні від 08.11.2005 року у
справі "Кечко проти України" зі змісту
якого слідує, що реалізація особою
права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Наведені обставини можуть бути
перевірені в ході виконання судового
рішення, що не позбавляє державного
виконавця в межах наданих йому
повноважень вирішити питання про
подальше спрямування виконавчого
документа, відповідно до Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 3 серпня
2011 року №845 у редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 30.01.2013
року №45 та вимог Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень".

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що виконавчий
лист №2а-1170/10, на підставі якого
відкрито виконавче провадження про
стягнення коштів з Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області, видано судом
13.01.2012 року, тобто, в період до набрання
чинності Законом України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
до 16.06.2013 року, тому у державного
виконавця були всі законні підстави
для відкриття виконавчого провадження.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Колегія суддів дійшла висновку, що
постанова державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження
№42330262 винесена у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законом України "Про виконавче
провадження".

Правильне застосування норм
матеріального та процесуального права
необхідне для гарантування
справедливого результату судочинства
та справедливого процесу його
здійснення, що забезпечує такий
результат. Для ухвалення
обґрунтованого рішення суду необхідно
правильно оцінити докази, оцінка яких
здійснюється на основі внутрішнього
переконання, що має бути засноване на
повному, безпосередньому, всебічному
та об'єктивному дослідженні доказів.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні задоволення позову
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні усіх обставин справи в їх
сукупності. Судом вірно встановлено
характер спірних взаємовідносин та
обґрунтовано застосовано норми
матеріального права до їх вирішення.
Порушень норм процесуального закону,
які б могли призвести до прийняття
невірного рішення, не встановлено.
Твердження апеляційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області залишити без
задоволення, а постанову Богунського
районного суду м. Житомира від "15"
вересня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Є.М. Мацький

судді:
В.В. Євпак

М.М. Капустинський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області вул.Перемоги,
55,м.Житомир,10003

3- відповідачу/відповідачам:
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області м-н Соборний,
1,м.Житомир,10014

- ,