Справа № 804/8027/14
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2014 рокусправа № 804/8027/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська до Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання дій
неправомірними, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
червня 2014 року позовні вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська задоволено: визнано
дії Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
протиправними, скасовано постанову
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 26.05.2014р. ВП №43409845,
зобов'язано Індустріальний відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції прийняти
виконавчий лист №2а-7217/08 від 28.01.2009р. до
виконання.

В апеляційній скарзі
Індустріальний відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, а в задоволенні позовної
заяви позивача відмовити.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд приходить до
висновку, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
Управлінням Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська неодноразово
направлено супровідними листами від
18.10.2011р., 23.04.2013р., 16.08.2014р. виконавчий
лист №2а-7217/08 від 28.01.2009р., виданий
Дніпропетровським окружним
адміністративним судом по справі
№2а-7217/08 щодо стягнення з
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «ВВВ-Агро»
суми заборгованості зі сплати
страхових внесків у розмірі 2313,60 грн.

Як видно, 15.05.2014 р. УПФУ в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська направило до
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції
виконавчий лист №2а-7217/08 від 28.01.2009 р.

Постановою державного виконавця
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Бузякова
М.Р. від 26.05.2014 р. ВП №43409845 відмовлено
УПФУ в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська у відкритті
виконавчого провадження на підставі п.
8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження».

У постанові зазначено, що у порушення п.
п. 9, 13 Порядку взаємодії органів
державної виконавчої служби та
Пенсійного фонду України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України №3593/5 від 26.12.2011р.,
органи Пенсійного фонду України
повинні надавати державному виконавцю
іншу наявну додаткову інформацію про
виявлене майно боржника, однак в заявах
УПФУ в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська додаткова інформація
відсутня, що унеможливлює здійснення
виконавчого провадження.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд повинен перевірити, чи діяв суб'єкт
владних повноважень на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
встановлені Законом України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон).

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що процедуру взаємодії
органів державної виконавчої служби та
органів Пенсійного фонду України при
виконанні рішень про стягнення коштів
на користь держави врегульовано
Порядком взаємодії органів державної
виконавчої служби та органів
Пенсійного фонду України,
затвердженого Наказом №3593/5
Міністерства юстиції України від
26.12.2011р. (далі-Порядок).

Відповідно до п. 9 Порядку у заяві про
відкриття виконавчого провадження
органи Пенсійного фонду України
зазначають усі наявні відомості про
боржника, зареєстроване за ним рухоме
та нерухоме майно, відкриті у
фінансових установах рахунки, його
місцезнаходження, контактні телефони
тощо, що сприятиме примусовому
стягненню коштів.

Пунктом 13 Порядку передбачено, що при
повторному пред'явленні до виконання
виконавчого документа, який було
повернуто стягувачу у зв'язку з
відсутністю у боржника майна, на яке за
законом може бути звернено стягнення,
органи Пенсійного фонду України
надають державному виконавцю іншу
наявну додаткову інформацію про
виявлене у боржника майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону на державного
виконавця, покладено, зокрема,
обов'язок здійснювати заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 17 Закону встановлює, що
примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Органами
державної виконавчої служби
підлягають виконанню, зокрема,
виконавчі листи, що видаються судами,
накази господарських судів та рішення
інших органів державної влади у
випадках, якщо за законом їх виконання
покладено на державну виконавчу
службу.

Відповідно до п.1 ст. 19 Закону державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення, зазначеного в статті 17 цього
Закону. Статтею 18 Закону передбачені
вимоги до виконавчого документу.

Суд першої інстанції правомірно
зазначає, що надана Управлінням
Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська копія виконавчого
листа №2-а-7217/08, виданого 28.01.2009 р.
Дніпропетровським окружним
адміністративним судом у справі
№2а-7217/08 щодо стягнення з
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «ВВВ-Агро»
суми заборгованості зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 2313,60 грн., є такою,
що відповідає вимогам ст. 18 Закону «Про
виконавче провадження».

Згідно п. 2 ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» у заяві про
відкриття виконавчого провадження
стягувач вправі зазначити відомості,
що ідентифікують боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню рішення
(рахунок боржника, місце роботи чи
отримання ним інших доходів,
місцезнаходження його майна тощо), а
також шляхи отримання ним коштів,
стягнутих з боржника.

Отже, надання більш детальних
відомостей про боржника - додаткової
інформації про виявлене майно, є
правом, а не обов'язком стягувача.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно ст. 26 вказаного Закону державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі:
пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; якщо рішення,
на підставі якого видано виконавчий
документ, не набрало законної
(юридичної) сили, крім випадків, коли
воно у встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання;
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення; якщо не закінчилася
відстрочка виконання рішення, надана
судом, яким постановлено рішення;
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Як зазначалось вище, в постанові про
відмову у відкритті виконавчого
провадження Індустріальний відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції посилається на
наявність інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження, зокрема,
обставини, які передбачені Порядком
взаємодії органів державної
виконавчої служби та органів
Пенсійного фонду України .

Суд першої інстанції обґрунтовано
зазначає, що вказаний Порядок є актом
рекомендаційного характеру, що
спрямований на покращення взаємодії
державних органів, невиконання
приписів яких не тягне за собою жодних
правових наслідків для сторін.

Також є вірним твердження суду першої
інстанції про те, що застосування ст.26
Закону України «Про виконавче
провадження» тягне за собою
неможливість подальшого звернення
виконавчого листа, що є порушенням прав
Управління Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська як стягувача та
унеможливлює виконання рішення суду,
яке набрало законної сили.

З урахуванням наведеного, суд
першої інстанції правомірно
задовольнив адміністративний позов.

За таких обставин, суд вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом
першої інстанції фактичні обставини
справи та обрану правову позицію, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Індустріального
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко