Справа № 263/7338/14-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.Справа № 263/7338/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради на постанову Жовтневого
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 27.08.2014р. по справі №
263/7338/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради

про зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

25.07.2014 року позивач - ОСОБА_1 - звернулась
до суду з адміністративним позовом, в
якому просила зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради здійснити перерахунок та
виплату за рахунок коштів Державного
бюджету України державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років на
відповідний рік з 01.01.2014 року по 31.06.2014
року, з урахуванням фактично
виплачених сум, стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради виниклу заборгованість
після перерахунку допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Постановою Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від
27.08.2014 року позов задоволено.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради здійснити перерахунок та
виплату позивачу допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
встановленого Законом України "Про
Державний бюджет на 2014 рік" за період з
01.01.2014 року по 31.06.2014 року, з урахуванням
фактично здійснених за цей час виплат.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

На підставі ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів розглядає справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в
межах апеляційної скарги постанову
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач - ОСОБА_1 є матір'ю
ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1
року, що підтверджується свідоцтвом
про народження серії НОМЕР_1, копія
якого долучена до матеріалів справи.
(а.с. 7)

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Жовтневого району
Маріупольської міської ради як
застрахована особа з серпня 2013року та
отримує допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку в
розмірі 130 грн.

Не погодившись з розміром отриманої
допомоги, позивач звернулася із
зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що виплачуючи
позивачу допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі 130,00 грн., діяв
неправомірно та з порушенням вимог
законодавства, а тому вимоги позивача
щодо нарахування та виплати допомоги
за період з 01.01.2014 року по 31.06.29014 року
підлягають задоволенню..

позивач має право на перерахунок та
виплату їй недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 01.01.2014 року
по 31.06.2014 року, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму не меншого
прожиткового мінімуму, для дітей віком
до 6 років.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України .

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом N 107-VI - правовідносини
щодо виплати допомоги регулювалися
Законом N 2811-XII, дія якого поширювалася
на осіб, не застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом України від 18 січня 2001 року N
2240-III "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
(далі - Закон N 2240-III), який поширював свою
дію на застрахованих у зазначеній
системі осіб. Розмір допомоги також
визначався цими законами. Зокрема,
статтею 43 Закону N 2240-III було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною надається застрахованій особі
у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону N 107-VI були
внесені відповідні зміни до Закону N
2811-XII та Закону N 2240-III. Зокрема, змінами
до статті 13 Закону N 2811-XII його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону N 2240-III було виключено статті 40 -
44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону N 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II зазначеного Закону щодо
виключення статей 40 - 44 Закону N 2240-III.

Пунктом 2 розділу III Закону N 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Конституційним Судом України Рішення N
10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону N 2240-III.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 N 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року N 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон N 2154-VI) передбачено, що у 2009,
2010 роках допомога по догляду за дитиною
відповідно до Закону N 2240-III
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року N
1751 саме на виконання Закону N 2811-XII
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону N 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону N 2240-III на
виконання статті 45 Закону N 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Таким чином, з 1 січня 2011 року існує дві
законодавчі норми щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною у
розмірах, передбачених Законом N 2811-XII
та Законом N 2240-III.

Саме така правова позиція висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України, зокрема, у постанові від
22.04.2014 року (справа N 21-73а14).

Згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З матеріалів справи убачається, що спір
виник щодо виплати допомоги з 01.01.2014
року особі, яка застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального Закону, яким є Закон N
2240-III, відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивач має право
на перерахунок та виплату
недоплаченої їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 01.01.2014 року по 31.06.2014
року, виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого Законом.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Жовтневого районного суду м.Маріуполя
Донецької області від 27.08.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневого району Маріупольської
міської ради залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від
27.08.2014р. по справі № 263/7338/14-а залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.