Справа № 644/5903/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р. Справа № 644/5903/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Близнюкова
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного державного
виконавця Орджонікідзевського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Близнюкова Юрія
Володимировича на постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 15.07.2014р. по справі №
644/5903/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Орджонікідзевського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернулась до
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова з адміністративним позовом до
головного державного виконавця
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції
Близнюкова Юрія Володимировича, в
якому просила суд скасувати постанову
про накладення штрафу у розмірі 255 грн.
від 06.06.2014 року, винесену в рамках
виконавчого провадження № 43343799 по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 644/12558/13-ц.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 15.07.2014
року адміністративний позов ОСОБА_1 -
задоволено.

Скасовано постанову головного
державного виконавця
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції
Близнюкова Юрія Володимировича про
накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі
255 грн., винесену 06.06.2014 року в рамках
виконавчого провадження № 43343799 по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 644/12558/13-ц, виданого 14.05.2014 року
Орджонікідзевським районним судом м.
Харкова на підставі рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 17.04.2014 року про зобов'язання
ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 в користуванні місцем
загального користування - коморою,
розташованою в будинку АДРЕСА_1.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 15.07.2014 року скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні прозову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції приписів п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50, п.
11 ст. 89 Закону України "Про виконавче
провадження", що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини викладені
в апеляційній скарзі.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30.09.2014 року
залучено до участі у справі в якості
належного відповідача
Орджонікідзевський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача
та представника відповідача,
перевіривши, в межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції
та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 17.04.2014
року частково задоволено позовні
вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Зобов'язано
ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 в користуванні місцем
загального користування - коморою,
розташованою в будинку АДРЕСА_1. Цим же
рішенням були повністю задоволені
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1
Зобов'язано ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не
перешкоджати ОСОБА_1,ОСОБА_6 і ОСОБА_6
користуватися місцем загального
користування - тамбуром, Розташованим
біля квартир № 41 та № 42 у будинку
АДРЕСА_1, а також зобов'язано ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 звільнити зазначений тамбур від
особистого майна та речей та в
подальшому не використовувати
зазначений тамбур для зберігання
особистого майна та речей. Рішення суду
набрало законної сили.

14.05.2014 року на підставі вказаного
рішення Орджонікідзевським районним
судом м. Харкова ОСОБА_5 був виданий
виконавчий лист, який пред'явлений
останньою для примусового виконання до
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції.

21.05.2014 року постановою головного
державного виконавця
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції
Близнюковим Ю.В. відкрито виконавче
провадження і надано боржнику - ОСОБА_1
строк для добровільного виконання
рішення суду до 28.05.2014 року.

06.06.2014 року відповідачем в рамках
вказаного виконавчого провадження
було накладено штраф у розмірі 255 грн.
на ОСОБА_1 за невиконання рішення суду,
а саме - ненадання боржником ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 ключів від комори, розташованої
в будинку АДРЕСА_1.

Не погодившись з постановою державного
виконавця про накладення штрафу
позивач звернулась з даним позовом до
суду про її скасування.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з їх обґрунтованості та дійшов
до висновку, що постанова від 06.06.2014
року про накладення штрафу підлягає
скасуванню, оскільки рішення суду
ОСОБА_1 виконано в добровільному
порядку, а визначення державним
виконавцем Близнюковим Ю.В. способу
виконання судового рішення шляхом
зобов'язання ОСОБА_1 надати стягувачам
ключі від комори є безпідставним.

Колегія суддів не погоджується з
рішенням суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України, ч. 2 ст. 14 та ч. 1 ст. 255 КАС
України постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Законом України "Про виконавче
провадження" встановлені гарантії
дотримання прав учасників виконавчого
провадження, а на державного виконавця
покладено обов'язок неупереджено,
своєчасно та повно вчиняти виконавчі
дії.

Водночас, зазначеним Законом
передбачені заходи реагування
державного виконавця на ухилення
боржника від виконання його законних
вимог. Зокрема, державному виконавцю
надано право застосовувати до боржника
штрафні санкції чи інші заходи,
передбачені законодавством, та
призначити новий строк для виконання.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачений обов'язок
державного виконавця здійснювати
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі - виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Як свідчать матеріали справи,
постановою державного виконавця від
21.05.2014 року відкрито виконавче
провадження ВП № 43343656 з виконання
виконавчого листа № 644/12558/13-ц виданий
14.05.2014 року Орджонікідзевським
районним судом м. Харкова про
зобов'язання ОСОБА_1 не чинити
перешкоди ОСОБА_4, ОСОБА_7 в
користуванні місцем загального
користування - коморою, розташованою в
будинку "АДРЕСА_1. Надано боржнику строк
для добровільного виконання - 28.05.2014
року.

На підтвердження факту надіслання
ОСОБА_1 копії постанови про відкриття
виконавчого провадження від 21.05.2014
року, відповідачем надано до
матеріалів справи копію квитанції від
22.05.2014 року № 2062, оригінал якої було
досліджено колегією суддів в судовому
засіданні.

Враховуючи відсутність у відповідача
повідомлення про вручення ОСОБА_1
поштового відправлення, колегією
суддів, на виконання приписів ст. 11 КАС
України, було витребувано з
Харківської дирекції "Укрпошта"
відділення поштового зв'язку № 7
інформацію щодо вручення поштового
відправлення за реєстраційним номером
692, згідно квитанції від 22.05.2014
року № 2062, адресату - ОСОБА_1.

Згідно відповіді Харківської дирекції
поштамт-центр поштового зв'язку № 1 від
23.10.2014 року за вих. № 09-07-2152,
рекомендований лист № 692 з
рекомендованим повідомленням
відправлений 22.05.2014 року на ім'я ОСОБА_1
за адресою: АДРЕСА_1, згідно з
виробничими документами відділення
поштового зв'язку м. Харків, 138 надійшов
24.05.2014 року та був вручений 26.05.2014 року
адресату особисто.

Факт отримання копії постанови про
відкриття виконавче провадження ВП №
43343656 від 21.05.2014 року не заперечувався
ОСОБА_1 в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 27
вказаного Закону у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Отже, після спливу строку,
встановленого для добровільного
виконання рішення суду державний
виконавець невідкладно розпочинає
вчиняти дії щодо примусового
виконання.

Розділом VIII Інструкції з організації
примусового виконання рішень (надалі -
Інструкція №512/5), затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02.04.2013 року, та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України за
№489/20802, - визначено загальні умови
виконання рішень, за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення.

Зокрема, згідно з пунктом 8.1. даної
Інструкції №512/5 - виконання рішень, за
якими боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, здійснюється за умов,
визначених статтею 75 Закону.

Статтею 75 визначено загальні умови
виконання рішень, за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення. Так,
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Частинами 1 та 2 статті 89 Закону України
"Про виконавче провадження"
встановлено, що у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Із наведених приписів вбачається, що
обов'язковою умовою застосування
передбаченого статтею штрафу є
відсутність поважних причин
невиконання рішення, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії.

Таким чином, при застосуванні штрафу на
підставі 89 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець повинен перевірити
наявність або відсутність поважних
причин невиконання судового рішення.

Як вбачається із наявної в матеріалах
справи копії акту державного виконавця
від 06.06.2014 року, рішення
Орджонікідзевського районного суду
від 14.05.2014 року боржником - ОСОБА_1,
добровільно, у встановлений державним
виконавцем строк, не виконано, у зв'язку
з чим, державним виконавцем прийнято
оскаржувану постанову від 06.06.2014 року
про накладення штрафу на боржника за
невиконання без поважних причин
судового рішення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що у
зв'язку зі спливом строку
передбаченого для добровільного
виконання рішення суду та відсутністю
у державного виконавця на момент
винесення постанови про накладення
штрафу інформації про вчинення
позивачем дій, спрямованих на його
виконання згідно з виконавчим
документом, державний виконавець діяв
правомірно, відповідно до вимог Закону
України "Про виконавче провадження".

Посилання суду першої інстанції на те,
що ОСОБА_1 рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 17.04.2014
року було виконано у добровільному
порядку шляхом демонтування металевих
дверей у тамбурі, розташованому біля
квартир № 41 та № 42 будинку АДРЕСА_1, чим
надано стягувачам доступ до місця
загального користування - комори, про
що остання повідомила державного
виконавця, не підтверджують факт
виконання судового рішення щодо
зобов'язання ОСОБА_1 не чинити
перешкоди в користуванні місцем
загального користування - коморою,
розташованою в будинку АДРЕСА_1.

Під час судового розгляду справи в суді
апеляційної інстанції, колегією
суддів, з пояснень позивача та її
представника, було встановлено, що на
час прийняття державним виконавцем
оскаржуваної постанови про накладення
штрафу від 06.06.2014 року, доступ до
спірної комори не був вільним.
Натомість, ОСОБА_1 протягом розгляду
справи наполягала на тому, що у неї
відсутній обов'язок надавати
стягувачам ключі від комори, що також
підтверджується ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 12.06.2014 року про роз'яснення
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова від 17.04.2014 року по справі
№ 644/12558/13-ц. ( а.с. 13).

Таким чином, встановлені, під час
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції обставини, свідчать про те,
що, на час прийняття державним
виконавцем спірної постанови, рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 17.04.2014 року в повному обсязі
не було виконано, оскільки доступ до
місця загального користування - комори,
розташованої в будинку АДРЕСА_1, був
закритим.

Крім того, факт добровільного
виконання ОСОБА_1 рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 17.04.2014 року спростовується
наявними у матеріалах справи доказами,
зокрема, актами державного виконавця
від 06.06.2014 року та 10.06.2014 року, які
складено в присутності понятих,
повідомленням від 10.06.2014 року про
проведення виконавчих дій 13.06.2014 року,
постановою від 13.06.2014 року про
накладення подвійного штрафу за
невиконання судового рішення, актом
від 13.06.2014 року про фактичне виконання
виконавчого документу та постановою
про закінчення виконавчого
провадження від 13.06.2014 року.

Отже, висновки суду першої інстанції
щодо виконання ОСОБА_1 в добровільному
порядку судового рішення не
відповідають дійсним обставинам
справи, внаслідок чого, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про неправомірність оскаржуваної
постанови про накладення штрафу від
06.06.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач, в порушення вимог ч.1 ст. 71 КАС
України, не довів законність та
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Натомість відповідач, заперечуючи
проти позову, відповідно до приписів ч.2
ст. 71 КАС України, надав беззаперечні
докази на підтвердження правомірності
прийнятої постанови, що є предметом
оскарження позивачем, що
кореспондується з приписами ч. 2 ст. 19
Конституції України.

Відповідно до п. 1 частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може дослідити докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає обґрунтованим
ненадання їх до суду першої інстанції
або необґрунтованим відхилення їх
судом першої інстанції. Суд
апеляційної інстанції може дослідити
також докази, які досліджувалися судом
першої інстанції з порушенням вимог
цього Кодексу. Суд апеляційної
інстанції може встановити нові
обставини, якщо вони не
встановлювалися судом першої
інстанції у зв'язку із неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Беручи до уваги вищевикладене та
враховуючи встановлені фактичні
обставини справи, колегія суддів
приходить до висновку, відповідач,
приймаючи оскаржувану постанову від
06.06.2014 року про накладення штрафу у
розмірі 250 грн., діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Колегія суддів зазначає, що постанова
суду першої інстанції не відповідає
зазначеним вимогам ст. 159 КАС України,
оскільки вона ухвалена при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до п. п. 1-4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції внаслідок
вищезазначених порушень - скасуванню з
прийняттям нової постанови про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст.
202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
державного виконавця
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції
Близнюкова Юрія Володимировича
задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 15.07.2014р.
по справі № 644/5903/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції про
скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С. Повний текст постанови
виготовлений 03.11.2014 р.