Справа № 804/13934/13-а
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2014 рокусправа № 804/13934/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 дов від
15.10.2013

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
листопада 2013 року

у справі № 804/13934/13-а

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просив визнати протиправними і
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 26.09.2013 №,
№, № .

Позовні вимоги обґрунтовані
безпідставністю висновків податкового
органу щодо нікчемності укладених
позивачем правочинів, оскільки
реальність здійснення господарських
операцій підтверджена належним чином
оформленою первинною документацією.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
листопада 2013 року адміністративний
позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовані податкові
повідомлення-рішення №, №
від 26.09.2013 у повному обсязі, податкове
повідомлення-рішення № від 26.09.2013
в частині суми нарахованого податку на
додану вартість у сумі 84 395,23грн. в тому
числі за основним платежем 84 392,23грн. та
штрафними (фінансовими) санкціями у
сумі 3,00грн.

Постанову суду мотивовано
встановленням фактичного здійснення
господарських операцій позивачем, що
підтверджено первинною документацією,
оформленою відповідно до вимог чинного
законодавства, а також тим, що суб'єкт
господарювання, який добросовісно веде
господарську діяльність, не повинен
нести відповідальність за можливі
порушення податкового законодавства з
боку свої контрагентів.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволені позовних вимог
в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані висновками акту
проведеної документальної планової
виїзної перевірки позивача. Відповідач
зазначає, що суд першої інстанції не в
повному обсягу встановив обставини. не
надав оцінку поданими податковим
органом доказам ознак «фіктивності»
контрагентів позивача. Так, судом не
взято до уваги, що документи, підписані
іншою особою, ніж та, що вказана у
первинних документах, не дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції,
пов'язаної з відпуском (витрачанням)
грошових коштів і документів,
товарно-матеріальних цінностей,
нематеріальних активів та іншого
майна, внаслідок чого не
підтверджуються факт здійснення
господарської операції між ФОП ОСОБА_2
та ТОВ «Ліга-Новва». Крім того,
позивачем всупереч вимог Правил
надання послуг по технічному
обслуговуванню та ремонту
автомобільних транспортних засобів,
затверджених Наказом Мінтрансу
України від 11.11.2002 № 792, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 17.02.2003
№122/7443, не надано до перевірки акти
передання-прийняття дорожнього
транспортного засобу (ДТЗ), його
складових для надання послуг з
технічного обслуговування і ремонту та
після надання послуг з технічного
обслуговування і ремонту, гарантійні
талони, що унеможливлює встановити та
підтвердити факт передавання
транспортних засобів ФОП ОСОБА_2 до ТОВ
«Ліга-Новва» для технічного
обслуговування та ремонтних робіт
автомобілів.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання відповідач
повідомлений судом належним чином.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної
скарги заперечує, вважає оскаржувану
постанову суду першої інстанції
обґрунтованою та правомірною,
зазначає, що акт перевірки від 09.08.2013 не
містить обставин про встановлення
будь-яких недоліків первинних
бухгалтерських документів, а містить
тільки посилання на постанову
Суворовського районного суду м.Одеси
від 23.11.2012 у справі №1527/12531/12, в якій
обвинувачений директор ТОВ
«Ліга-Новва» ОСОБА_3 визнав себе винним,
як пособник у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст.205 (фіктивне
підприємництво) Кримінального кодексу
України. Щодо ненадання позивачем
Книги обліку доходів і витрат, то
позивач не зобов'язаний був у період, що
перевірявся (01.01.2011 по 31.12.2012) вести
Книгу обліку доходів і витрат, оскільки
Міністерство фінансів України не
визначало форму та порядок її ведення,
а тому порушень п.177.10 ст.177 ПК України
позивачем допущено не було.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, Криворізькою
південною ОДПІ проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 за період з
01.01.2011 по 31.12.2012, за результатами якої
складено акт від 09.08.2013 № 41/173/НОМЕР_2 (т.1,
а. с.34-97).

26.09.2013 на підставі даного акту
Криворізькою південною ОДПІ прийнято
податкові повідомлення-рішення:

- № , яким до підприємця за
порушення абз.5 п.6 ст.128 ГК України, п.44.1,
п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177, п.121.1 ст.121 ПК
України застосовано адміністративний
штраф на суму 510 грн. відповідно до п.121.1
ст.121 ПК України (т.1, а.с.132);

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб на суму
88 870,91 грн., у т. ч. 71096,73 грн. - за основним
платежем, 17 774,18 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (т.1, а. с.136);

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість на суму 89
291,35 грн., у т. ч. 87 656,31 грн. - за основним
платежем, 1635,04 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (т.1, а. с.134).

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про помилковість висновків
податкового органу.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 26.09.2013.

Згідно висновків акту перевірки від
09.08.2013 податковим органом встановлена
відсутність у позивача Книги обліку
доходів і витрат, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, та не
забезпечення зберігання даної Книги за
весь період, який перевірявся, що є
порушенням абз.5 п.6 ст.128 ГК України,
п.44.1, п.44.3 ст.44, п.177.10 ст.177, п.121.1 ст.121 ПК
України

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів,
витрат та інших показників, пов'язаних
з визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення
яких передбачено законодавством.

У відповідності до п.44.3 ст.44 ПК України
платники податків зобов'язані
забезпечити зберігання документів,
визначених у пункті 44.1 цієї статті, а
також документів, пов'язаних із
виконанням вимог законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, не
менш як 1095 днів з дня подання
податкової звітності, для складення
якої використовуються зазначені
документи, а у разі її неподання - з
передбаченого цим Кодексом
граничного терміну подання такої
звітності.

За приписами п.177.10 ст.177 ПК України
фізичні особи-підприємці зобов'язані
вести Книгу обліку доходів і витрат та
мати підтверджуючі документи щодо
надходження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та
порядок її ведення визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
фінансової політики.

Наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1025,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 30.12.2010 за № 1425/18720, затверджено
форму Книги обліку доходів і витрат,
яку ведуть фізичні особи-підприємці,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять незалежну професійну
діяльність, та Порядок її ведення.

При цьому, згідно пункту 121.1 статті 121 ПК
України незабезпечення платником
податків зберігання первинних
документів облікових та інших
регістрів, бухгалтерської та
статистичної звітності, інших
документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів протягом
установлених статтею 44 цього Кодексу
строків їх зберігання та/або ненадання
платником податків контролюючим
органам оригіналів документів чи їх
копій при здійсненні податкового
контролю у випадках, передбачених цим
Кодексом, - тягнуть за собою накладення
штрафу в розмірі 510 гривень.

Колегія суддів, погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
пунктом 121.1 статті 121 ПК України
відповідальність за відсутність книги
обліку доходів і витрат не передбачена,
тому безпідставним є прийняття
відповідачем податкового
повідомлення-рішення № від
26.09.2013.

Позивач наполягає на тому, що
ненадання позивачем Книги обліку
доходів і витрат мало місце в зв'язку з
тим, що підприємець не зобов'язаний був
у період, що перевірявся (01.01.2011 по
31.12.2012), вести Книгу обліку доходів і
витрат, оскільки Міністерство фінансів
України не визначало форму та порядок
її ведення, а тому порушень п.177.10 ст.177
ПК України позивачем допущено не було.

Як вбачається з п.2.2 акту перевірки (т.1,
а. с.83, 84), відповідач вважає, що облік
доходів і витрат, пов'язаних з
визначенням чистого доходу фізичними
особами-підприємцями, підтверджується
виключно Книгою обліку доходів і
витрат за формою, яка затверджена
Наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1025 і
яку вони зобов'язані вести на виконання
приписів п.177.10 ст.177 ПК України.

Згідно Положення про Міністерство
фінансів України, затвердженого Указом
Президента України від 08.04.2011 № 446/2011,
державну фінансову політику України
забезпечує Міністерство фінансів
України.

Отже, з огляду на те, що Міністерство
фінансів України не визначало форму та
порядок ведення Книги обліку доходів і
витрат, позивач не зобов'язаний був у
період, що перевірявся (01.01.2011 по 31.12.2012)
вести вказану Книгу, тому притягнення
ФОП ОСОБА_2 до відповідальності у
вигляді штрафу за порушення п.177.10 ст.177
ПК України є безпідставним.

Щодо податкових повідомлень-рішень №№
, від 26.09.2013.

Згідно висновків акту перевірки від
09.08.2013 позивачем в порушення:

- п.138.1, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
ПК України завищено витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування у розмірі 421 961 грн., тобто
включені до складу витрат податкової
декларації про майновий стан і доходи
за 2011 рік витрати по взаємовідносинах з
ТОВ «Ліга-Новва» на суму 354 898,75 грн., з
ТОВ «Спрингфілд» на суму 47 946,85 грн., з
ТОВ Виробниче підприємство «Колос-97»
на суму 19115,40 грн., в наслідок чого
занижено податок на доходи фізичних
осіб на суму 71 096,73 грн.;

- п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201, п.201.10 ст.210
ПК України протиправно віднесено до
податкового кредиту суми ПДВ,
нараховані на вартість поставленого
товару (робіт) за господарськими
операціями з ТОВ «Ліга-Новва» на суму 70
979,75 грн., з ТОВ «Спрингфілд» - 9 589,37 грн.,
з ТОВ Виробниче підприємство «Колос-97»
- 3 823,08 грн.

Такі висновки податкового органу
ґрунтуються на даних постанови
Суворовського районного суду м.Одеси
від 23.11.2012 у справі №1527/12531/12 стосовно
директора ТОВ «Ліга-Новва» ОСОБА_3 (т.1,
а. с.51, 52); протоколу допиту свідка
ОСОБА_5, засновника ТОВ «Спрингфілд»
(т.1, а. с.61-66); протоколу допиту
обвинуваченого ОСОБА_6, засновника ТОВ
Виробниче підприємство «Колос-97»,та
постанову про порушення кримінальної
справи (т.1, а. с.69-75).

Колегія суддів зазначає, що з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
рух активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; установлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг), понесенням
інших витрат і господарською
діяльністю платника податку.

Господарською операцією, згідно ст.1
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.99 № 996-XIV, є дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Згідно п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

У п.177.4 ст.177 ПК України визначено, що до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом ІІІ цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.1 п.139.1 ст.139 ПК
України не включаються до складу
витрат: витрати, не пов'язані з
провадженням господарської
діяльності, а саме витрати на:
організацію та проведення прийомів,
презентацій, свят, розваг та
відпочинку, придбання та
розповсюдження подарунків (крім
благодійних внесків та пожертвувань
неприбутковим організаціям,
визначених статтею 157 цього Кодексу, та
витрат, пов'язаних із провадженням
рекламної діяльності, які регулюються
нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1
статті 140 цього Кодексу).

У відповідності до п.2 ст.3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.95
р. за №168/704, первинні документи це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Згідно ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкуванням оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку № 88, який
наведено вище, встановлено, що первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Згідно положень п.198.2. ст.198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

За приписами п.198.3 ст.198 ПК України право
на нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6.ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Згідно п.201.4. ст.201 ПК України податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

За приписами статей 183 та 184 ПК України
про реєстрацію особи платником податку
на додану вартість їй органом
державної служби надається свідоцтво
про реєстрацію як платника податку.
Реєстрація особи як платника податку
на додану вартість діє до дати її
анулювання.

Матеріали справи свідчать про
наявність господарських відносин між
позивачем і ТОВ «Ліга-Новва» у періоді,
який перевірявся, а саме: за договором
поставки № 7 від 01.02.2011, за договором на
виконання робіт по обслуговуванню
автомобілів № 10 від 01.03.2011, за
договором поставки від 01.03.2011 № 11.

За умовами цих договорів і на їх
виконання ТОВ «Ліга-Новва» поставляло
автозапчастини та виконувало роботи з
ремонту автомобілів замовників ФОП
ОСОБА_2, що підтверджується видатковими
накладними та актами здачі-прийняття
виконаних робіт, податковими
накладними, розрахунками, які
проведено шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок.

Оприбуткування підприємцем
матеріальних цінностей, отриманих від
ТОВ «Ліга-Новва», підтверджується
відповідними прибутковими накладними

Також матеріали справи свідчать про
наявність господарських відносин між
позивачем і ТОВ «Спрингфілд» за
договором поставки № ЗЩ від 01.03.2011.

За умовами цього договору і на його
виконання ТОВ «Спрингфілд» поставило
ФОП ОСОБА_2 автозапчастини, що
підтверджується видатковими та
податковими накладними, розрахунками,
проведеними шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок.

Також матеріали справи свідчать про
наявність господарських відносин між
позивачем і ТОВ Виробниче підприємство
«Колос-97».

Згідно з положеннями ст.181 ГК України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом
не встановлено спеціальні вимоги до
форми та порядку укладення даного
виду договорів.

Матеріалами справи підтверджується
отримання від ТОВ Виробниче
підприємство «Колос-97» у квітні 2011 року
товару за видатковою накладною № 41 від
01.04.2011 та податковою накладною,
оприбуткування позивачем товару
(прибуткові накладні № 230 та №231 від
01.04.2011), використання товару в
господарській діяльності підприємця
(журнал обліку доходів і витрат у 2011
році, аналітичний журналом обліку
розрахунків з постачальниками за 2011
рік), оплата товару (виписки з
банківських рахунків).

Вищенаведені документи, складені на
виконання укладених позивачем
договорів, містять всі обов'язкові
реквізити, що передбачені ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», в
розумінні вказаного Закону є
первинними, такими, що підтверджують
здійснення відповідної господарської
операції.

На момент укладення та реалізації
вказаних вище договорів контрагенти
позивача мали зареєстровані у
встановленому порядку установчі
документи та цивільну дієздатність
згідно з чинним законодавством, були
зареєстровані як платники податку на
додану вартість.

Відповідачем доказів анулювання
свідоцтва про реєстрацію контрагентів
позивача в якості платників податку на
додану вартість, виключення їх з
реєстру платників податку на додану
вартість не надано, податкові накладні,
на підставі яких позивачем суми
податку на додану вартість включені до
складу податкового кредиту, складені
означеними підприємствами у
відповідності до вимог ст. 201
Податкового кодексу України.

Використання позивачем придбаних
товарів (робі, послуг) у власній
господарській діяльності відповідачем
не заперечується.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

Доказів порушень відображення
вищевказаних господарських операцій в
бухгалтерському та податковому обліку
позивача матеріали справи не містять.

Посилання відповідача на ненадання
підприємцем по взаємовідносинам ТОВ
«Ліга-Новва» до перевірки актів
передання-прийняття дорожнього
транспортного засобу (ДТЗ), його
складових для надання послуг з
технічного обслуговування і ремонту та
після надання послуг з технічного
обслуговування і ремонту, гарантійних
талонів, для технічного обслуговування
та ремонтних робіт автомобілів,
складання яких передбачено Правилами
надання послуг по технічному
обслуговуванню та ремонту
автомобільних транспортних засобів,
затверджених Наказом Мінтрансу
України від 11.11.2002 № 792, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 17.02.2003
№122/7443, може свідчити про порушення
суб'єктом господарювання вимог
господарської діяльності, і, одночасно,
не свідчить про те, що відсутність цих
документів призвела до порушень
податкового законодавства, не даючи
можливість встановити реальність
господарських операцій на підставі
наданих Підприємцем первинних
документів.

Тим більш, що податковим органом не
надано суду доказів недійсності
вищевказаних договорів, використання
придбаного товару у неоподатковуваних
операціях.

Стаття 204 ЦК України закріплює принцип
презумпції правомірності правочину:
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Разом з цим позиція податкового органу
базується на порушеннях, начебто,
допущених при здійсненні
господарської діяльності
контрагентами позивача.

Проте, статтею 61 Конституції України
встановлений індивідуальний характер
відповідальності юридичної особи.

Також зі змісту вищенаведених норм
вбачається, що Податковий кодекс
України не ставить право позивача на
формування податкового кредиту в
залежність від декларування
постачальниками, в тому числі і по
ланцюгу постачання, своїх податкових
зобов'язань та/або від сплати ними сум
податку на додану вартість до бюджету.

Податковий орган не надав жодних
доказів на підтвердження того, що
позивач, як платник податку, діяв без
належної обачності й обережності і
йому було відомо про можливі порушення,
які допускали його контрагенти, або що
самостійною діловою метою здійснення
господарських операцій з
вищевказаними підприємствами було
одержання позивачем податкової вигоди.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що наявність
вищенаведених первинних документів
свідчить про рух активів позивача у
процесі здійснення господарських
операцій, тобто про те, що мали місце
реальні зміни майнового стану платника
податків, які є обов'язковою ознакою
господарської операції.

Щодо вироку Суворовського районного
суду м.Одеси від 23.11.2012 у справі
№1527/12531/12 стосовно директора ТОВ
«Ліга-Новва» ОСОБА_3, протокол допиту
свідка ОСОБА_5, засновника ТОВ
«Спрингфілд», протоколу допиту
обвинуваченого ОСОБА_6, засновника ТОВ
Виробниче підприємство «Колос-97» та
постанови про порушення кримінальної
справи, якими, на думку відповідача,
підтверджується факт здійснення
фіктивного підприємництва без мети
зайняття фінансово-господарською
діяльністю, колегія суддів зазначає
наступне:

Стаття 72 КАС України визначає підстави
для звільнення від доказування, згідно
частини 4 якої підставою для звільнення
від доказування є вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили.

При цьому обов'язковими такий вирок
суду для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду, є
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Отже, з огляду на те, що протоколи
допиту та постанови про порушення
кримінальної справи не є вироком суду в
кримінальній справі, доводи
відповідача про фіктивну діяльність
ТОВ «Спрингфілд» та ТОВ Виробниче
підприємство «Колос-97» колегією суддів
відхиляються.

Вищевказаний же вирок Суворовського
районного суду м.Одеси не може бути
доказом незаконності дій позивача та
нереальності поставок за
взаємовідносинами з ТОВ «Ліга-Новва»,
оскільки позивач не виступав учасником
відносин, що досліджувались у вказаній
кримінальній справі.

Крім того, зазначаючи про не
спрямованість на реальне настання
правових наслідків правочинів
позивача з ТОВ «Ліга-Новва» з огляду на
такий вирок, податковим органом не
враховано, що правочини, які вчинені
без наміру створення правових
наслідків, що обумовлені ними,
визначаються законом як фіктивні (ст.234
ЦК України).

Фіктивні правочини не віднесені
законом до нікчемних, їх недійсність
визнається тільки судом.

Отже, наведені відповідачем вирок по
кримінальній справі може служити
доказами фіктивності правочинів
позивача з ТОВ «Ліга-Новва» при
оспорюванні їх в судовому порядку.

Таким чином, Криворізької південної
ОДПІ неправомірно винесено податкові
повідомлення-рішення №№ ,
від 26.09.2013, якими збільшені грошові
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб та з податку на додану
вартість.

Наведене свідчить про правомірність
задоволення судом першої інстанції
позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання
протиправними та скасування
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції під час
розгляду даної справи дослідив
обставини, які мають значення для
справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, передбачені
ст..202 КАС України підстави для його
скасування та ухвалення нового рішення
відсутні.

Керуючись ст.ст.199, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
листопада 2013 року у справі №804/13934/13-а
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко

Згідно з оригіналом.

Помічник судді
А.О. Зайцева