Справа № 813/5138/14
Суддя: Дем'яновський Галій Семенович
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/5138/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
Головуючого - судді Дем»яновського Г.С.
за участю секретаря - Гавірко О.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Львівської митниці Міндоходів
до Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, Головного
державного виконавця ВПВР управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області Шестак О.В. про визнання
неправомірними дій і скасування
Львівська митниця Міндоходів
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Головного державного
виконавця ВПВР управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області Шестак О.В.про визнання
неправомірними дій та скасування
постанови про стягнення виконавчого
збору у розмірі 1 360,00 грн .
Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав і вказав,що ,
дії головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області по винесенню
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 27.06.2014 ВП № 42502891,
якою стягнено із Львівської митниці
Міндоходів виконавчий в розмірі 1360 грн.
є безпідставними та не відповідають
вимогам Закону,оскільки Львівська
митниця Міндоходів не могла виконати
рішення суду внаслідок неподачі
поновленим працівником трудової
книжки.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав та пояснив ,що 13.03.2014 року
виконавчою службою винесено постанову
ВП № 42502891 і Львівську митницю
Міндоходів було зобов»язано негайно
виконати постанову суду про поновлення
ОСОБА_2 на роботі. Львівська митниця
Міндоходів в зазначені строки не
виконала постанову суду,заявою від
30.04.2014 року зверталась про встановлення
чи зміну порядку і способу виконання
рішення, заявою від 21.03.2014 року просила
ВДВС про відкладення виконавчих дій. В
задоволенні означених заяв було
відмовлено і митницею було видано
наказ про поновлення ОСОБА_2 на роботі
лише через два місяці після отримання
копії постанови. За цей період
виконавчою службою вчинялись
виконавчі дії , направлялись вимоги про
виконання постанови суду , і тому
постанова про стягнення виконавчого
збору була винесена правомірно.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлені наступні
обставини справи.

07.07.2014 року на адресу митниці від 27.06.2014
року № 09.1-45/300/В3-6470 супровідним листом
за підписом начальника ВПВР УДВС
позивачем отримані постанови винесені
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Цабак В.Я., надійшла
постанова головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області Шестака О.В. про стягнення з
боржника виконавчого збору від 27.06.2014
ВП № 42502891 в розмірі 1360 грн.

В судовому засіданні представник
позивача вказав, що він не
погоджується із постановою, вважає її
та дії головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області по її винесенню
незаконними та необгрунтованими.

Представник позивача на підтвердження
даного факту пояснив, що 18.03.2014 року на
адресу Львівської митниці Міндоходів
надійшла постанова головного
державного виконавця відділу ПВР УДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області від 13.03.2014 року за №
42502891 про відкриття виконавчого
провадження по виконанню виконавчого
листа від 12.02.2014 р № 813/6814/13-а виданого
Львівським окружним адміністративним
судом про зобов'язання Львівської
митниці Міндоходів поновити ОСОБА_2 на
посаді головного державного
інспектора оперативно - аналітичного
відділу Управління боротьби з
контрабандою та митними
правопорушеннями або на іншій
рівнозначній посаді в Львівській
митниці Міндоходів з 13.08.2013 року.
Позивач також пояснив, що 18.03.2014 року
Львівською митницею Міндоходів
скеровано на адресу начальника відділу
ПВР Управління ДВС Головного
управління юстиції у Львівській
області заяву про відкладення
провадження виконавчих дій в порядку
ст. 35 Закону України «Про виконавче
провадження» за № 13-70-10/15- 2584, якою
повідомлено про неможливість
виконання зазначеної постанови у
зв'язку із відсутністю у Львівської
митниці Міндоходів трудової книжки
ОСОБА_2, яка повинна бути подана згідно
ст. 24 КЗпП України, та необхідністю
внесення відповідних записів до такої,
відповідно до вимог Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затверджених наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 р. № 58,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 17 серпня 1993 р. за № 110.
Зазначено, що митницею, з метою
виконання зазначеного виконавчого
листа, 20.03.2014 року скеровано лист ОСОБА_2
щодо необхідності подання такої та
додано копію зазначеного листа.Проте,
23.04.2014 року на адресу Львівської
митниці Міндоходів надійшла вимога
державного виконавця про виконання
виконавчого листа № 813/6814/13-а виданого
Львівським окружним адміністративним
судом про зобов'язання Львівської
митниці Міндоходів поновити ОСОБА_2 на
посаді головного державного
інспектора оперативно - аналітичного
відділу Управління боротьби з
контрабандою та митними
правопорушеннями або на іншій
рівнозначній посаді в Львівській
митниці Міндоходів з 13.08.2013 року, в якій
державним виконавцем без жодного
обґрунтування було зазначено, що
вказана обставина не може бути
підставою для відкладення провадження
виконавчих дій.У зв'язку із
невиконанням у встановлений державним
виконавцем строк постанови головного
державного виконавця відділу ПВР УДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області від 13.03.2014 року ВП №
42502891 про відкриття виконавчого
провадження по виконанню виконавчого
листа від 12.02.2014 року № 813/6814/13-а
виданого Львівським окружним
адміністративним судом про
зобов'язання Львівської митниці
Міндоходів поновити ОСОБА_2 на посаді
головного державного інспектора
оперативно - аналітичного відділу
Управління боротьби з контрабандою та
митними правопорушеннями або на іншій
рівнозначній посаді в Львівській
митниці Міндоходів з 13.08.2013 року,
головного державного виконавця
відділу ПВР УДВС Головного управління
юстиції у Львівській області винесено
постанову від 27.06.2014 року ВП №42502891 про
стягнення із боржника - Львівської
митниці Міндоходів, виконавчого збору.
При цьому, представник позивача вказав,
що державним виконавцем порушено
вимоги ст. 35 Закону України від 21 квітня
1999 року № 606-XIV "Про виконавче
провадження", відповідно до яких, за
наявності обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатися правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладання
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторонам.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.
Невиконання постанови про відкриття
виконавчого провадження від 13.03.2014 року
ВП № 42502891 у встановлений нею строк,
зумовлене об'єктивною обставиною
(відсутністю у Львівської митниці
Міндоходів трудової книжки ОСОБА_2), яка
унеможливлювала виконання рішення
суду. Після усунення вказаних обставин,
а саме, подання 26.05.2014 року ОСОБА_2
трудової книжки, що підтверджується
витягом з книги обліку руху трудових
книжок і вкладишів до них, Львівською
митницею Міндоходів невідкладно у цей
же день було прийнято наказ від 26.05.2014
року № 568-о «По особовому складу», яким
поновлено ОСОБА_2 на посаді та,
відповідно, виконано судове рішення.

Суд також приходить до наступних
висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону, боржник
має право оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначено Законом України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.5 Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії; державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Положеннями частини 1 статті 17 Закону
визначено, що примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону, державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Разом з тим, ст.28 Закону передбачено, що
в разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений для самостійного
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
від суми, що підлягає стягненню. У
зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача.

За змістом даних норм, виконавчий збір
стягується з боржника у разі, якщо
рішення було виконано (повністю чи
частково) у примусовому порядку, і
залежно від суми, яка була фактично
стягнута, витрати ж на проведення
виконавчих дій стягуються, також, після
фактичного виконання рішення у
примусовому порядку.

Таким чином, виконавчий збір
відповідно до статей 28,41 Закону
стягуються за постановою державного
виконавця з боржника, якщо останній не
виконав рішення добровільно в
установлений для цього строк або
рішення було виконано примусово.

У п.6 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №3 від
13.12.2010 року "Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" звернуто увагу судів на те, що
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору та
накладення штрафу належать до видів
відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

13.03.2014 року виконавчою службою винесено
постанову ВП № 42502891 і Львівську
митницю Міндоходів було зобов»язано
негайно виконати постанову суду про
поновлення ОСОБА_2 на роботі.

Львівська митниця Міндоходів в
зазначені строки не виконала
постанову суду,заявою від 30.04.2014 року
зверталась про встановлення чи зміну
порядку і способу виконання рішення,
заявою від 21.03.2014 року просила ВДВС про
відкладення виконавчих дій. В
задоволенні означених заяв було
відмовлено .З вимог Державного
виконавця в порядку ст..ст.5,11,75 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 23 квітня 2014 року та 22 травня 2014 року
вбачається ,що начальник відділу ПВР
Управління ДВС Головного управління
юстиції у Львівській області двічі
зобов»язував Львівську митницю
Міндоходів негайно виконати рішення
суду , однак наказ про поновлення
ОСОБА_2 на роботі було видано 26 травня
2014 року , тобто лише через два місяці
після отримання копії постанови про
відкриття виконавчого провадження і в
примусовому порядку.

За цей період виконавчою службою
вчинялись виконавчі дії , направлялись
вимоги про виконання постанови суду .
Суд вважає , що причини невиконання
постанови суду є неповажними , і тому
постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору від 27.06.2014 ВП № 42502891
була винесена правомірно і дії
державного виконавця є правомірними.

Згідно з статтями 2 та 11 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суб'єкти владних повноважень
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно з
статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням вищевикладеного суд
прийшов до висновку про
необґрунтованість позовних вимог і
вважає, що в задоволені позову слід
відмовити.

Відповідно до статті 94 КАС України
судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в строк
та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

.

Суддя
Дем'яновський Г.С.