Справа № 760/11245/14-а
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
приміщення суду за адресою: м. Київ, вул.
Велика Васильківська 81-а,
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Соколової О.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
до головного державного
виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
треті особи Комунальне підприємство
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду»
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації, ОСОБА_3,
про визнання протиправною та
скасувати постанову про стягнення
ОСОБА_1 звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної виконавчої служби
України (далі-відповідач), треті особи
Комунальне підприємство «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду» Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яким
просив визнати протиправним та
скасувати з дати прийняття постанову
про стягнення з боржника виконавчого
збору від 07.02.2014 року Державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України у розмірі 603,43 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
думку позивача, постанова про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 07.02.2014 ВП№41731125 винесена
відповідачем з порушенням вимог Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме за виконавчим провадженням три
боржника, у тому числі і позивач, з яких
солідарно стягується сума в розмірі
6034,29. Водночас, у зв'язку з невиконанням
рішення суду в добровільному порядку,
відповідачем винесена постанова про
стягнення з боржника виконавчого збору
в розмірі 603,43 грн. з ОСОБА_1, а не
солідарно з трьох боржників. У зв'язку з
наведеним, позивач просить суд визнати
протиправним та скасувати вказану
постанову.

Представником відповідача подано
заперечення, в якому зазначено, що
постанову від 07.02.2014 про стягнення з
боржника виконавчого збору винесено з
дотриманням вимог законодавства
України, а тому позовні вимогу не
підлягають задоволенню.

В судове засідання представники сторін
не з'явились, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.

Позивачем та представником третьої
особи КП «ДУОЖФ» до матеріалів справи
подано клопотання про розгляд справи
без їх участі.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представників сторін на підставі
наявних у справі доказів.

Керуючись ч.6 ст.128 КАС України, якщо
немає перешкод для розгляду справи в
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд вирішив
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з
наступного.

На підставі виконавчого листа від
17.12.2013 №2-2978/13 Солом'янського районного
суду м. Києва державним виконавцем ВДВС
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Гресь Тетяною
Олександрівною постановою від 31.01.2014
відкрито виконавче провадження №41731125.

В постанові зазначено, що підлягає
стягненню борг в розмірі 6034,29 грн.
солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1, та ОСОБА_4 на
користь КП «ДУОЖФ», строк для
добровільного виконання до 06.02.2014 року.

Оскільки у встановлений на добровільне
виконання рішення суду строк боржником
не виконано, відповідачем винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору від 07.02.2014 ВП№41731125, а
саме стягнути з боржника ОСОБА_1
виконавчий збір в розмірі 603,43 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи.

Відповідно до ч. 2 статті 18 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі якщо рішення ухвалено на користь
кількох позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває в кількох
місцях, у виконавчому документі
зазначаються один боржник та один
стягувач, а також визначається, в якій
частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Частиною 3 статті 27 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
у разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються.

Згідно із частиною 1 статті 28 вказаного
Закону у разі невиконання боржником
рішення майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, суд погоджується з
доводами відповідача, що оскільки
судове рішення не виконано у
встановлений строк для добровільного
виконання, то постанова державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору ґрунтується на чинному
законодавстві.

Водночас, щодо нарахування суми
стягнення виконавчого збору із
позивача в розмірі 603,43 грн. суд
виходить з наступного.

Суд погоджується з доводами позивача,
що відповідачем не враховано, що сума
боргу в розмірі 6034,29 грн. солідарно
стягується з трьох боржників, а саме за
кожним боржником окрему лічиться борг
в розмірі 2011,43 грн. З огляду на це, з
позивача підлягає стягненню
виконавчий збір в розмірі 10 відсотків
від суми, а саме в розмірі 201,14 грн., а
решта виконавчого збору в розмірі 402,28
грн. підлягає стягненню солідарно з
двох боржників.

В процесі розгляду справи відповідачем
доказів крім тих, що містяться у
матеріалах справи, до суду не надано,
відомостей про наявність інших
доказів, які могли б бути витребувані
судом, відповідачем також не надано.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог частково.

Таким чином, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111,112, 121, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову головного державного
виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві від 07.02.2014 ВП№41731125 про стягнення
виконавчого збору з ОСОБА_1 в частині
стягнення в розмірі 402,28 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
О.А. Соколова