Справа № 815/5531/14
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5531/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді
Потоцької Н.В.

за участю секретаря
Загрійчук О.В.

сторін:

представника позивача
Макаренко Н.У.

представника відповідача
Дімова В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом

публічного акціонерного товариства
«Одеська ТЕЦ» до державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області про скасування
податкових повідомлень - рішень , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду із
позовом до державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області, в якому просить
скасувати податкові повідомлення
-рішення від 25.06.2014р. № та №.

В обґрунтування своєї правової позиції
позивач зазначив, що висновки Акту
перевірки не відповідають дійсності,
викладені з порушенням законодавства,
а податкові повідомлення-рішення від
25.06.2014 р. № та № підлягають
скасуванню, оскільки неможливо
погодитись з висновком, викладеним в
Акті перевірки, а саме, що враховуючи
вимоги п. 138.4 статті 138 ПК України, Акти
приймання - передачі природного газу за
жовтень, листопад, грудень 2013 року
повинні враховуватись у складі витрат
у тому періоді, в якому фактично було
отримано природний газ та
скалькульована фактична собівартість
готової продукції (електричної та
теплової енергії) без прив'язки до дати
акту.

Відповідно до вимог п.138.2 ст.138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
ПКУ.

Витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку, не
включаються до складу витрат (п.п.139.1.9 п.
139.1 ст. 139 ПКУ).

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував та
зазначив, що перевіркою правильності
відображення у складі «Собівартості
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг)
витрат, встановлено порушення пп. 14.1.228
п. 14.1 ст. 14, п. 138.1, п. 138.4 ст. 138 ПУ України,
внаслідок чого завищен на 16 395 411, 62 грн.
суми витрат на вартість частини
природнього газу, яка була отримана та
використана ПАТ «Одеська ТЕЦ» для
реалізації товарів у 4 кварталі 2013 року.

У ході документальної перевірки було
встановлено, що ПАТ «Одеська ТЕЦ»
частина витрат по придбанню
природнього газу, яка відображена у
бухгалтерському обліку у ІV кварталі 2013
року, у витратах рядку 05.1 «Собівартість
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг)»
Декларація з податку на прибуток
підприємства за 2013 року - не враховано,
а врахована у складі витрат Декларації
з податку на прибуток підприємства за І
квартал 2014 року.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
представника відповідача,
проаналізувавши чинне законодавство,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступні обставини справи та надав їм
правову оцінку.

На підставі направлення від 28.05.2014 р. №
314/15-54-22-01 та наказу від 28.05.2014 р. № 1541
«Про проведення позапланової виїзної
перевірки ПАТ «Одеська ТЕЦ», головним
державним ревізором інспектором
відділу організації та супроводження
перевірок платників податків
управління податкового аудиту ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1
пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України, проведено позапланову виїзну
перевірку ПАТ «Одеська ТЕЦ» () за період з 01.01.2014р. по 31.03.2014 р.

Згідно п.2 «Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства»,
затвердженого наказом ДПА України від
22.12.2010р. № 984 та зареєстрованого
Мінюстом 12.01.2011р. за №34/18772, для
посадових осіб органів державної
податкової служби під час проведення
перевірок підставами для висновків є:
документи, визначені цим Кодексом:
податкова інформація; експертні
висновки; судові рішення; інші
матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.
Документальна перевірка проводиться
на підставі податкових декларацій
(розрахунків), а також отриманих в
установленому законодавством порядку
органом державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Пунктом 6 Порядку №984, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011р.
за №34/18772 передбачено, що факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Згідно з п.5.2 Порядку №984, у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно: чітко викласти зміст
порушення з посиланням на конкретні
пункти і статті законодавчих актів, що
порушені платником податків, зазначити
період (місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання для
перевірки первинних та інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити перелік цих
документів; у разі відмови посадових
осіб платника податків або його
законних представників надати копії
документів посадовій (службовій) особі
органу державної податкової служби
така особа складає акт у довільній
формі, що засвідчує факт відмови, із
зазначенням посади, прізвища, імені, по
батькові платника податків (його
законного представника) та переліку
документів, які йому запропоновано
подати, факт про складання такого акта
відображається в акті документальної
перевірки; у разі надання посадовими
особами платника податків або його
законними представниками посадовим
(службовим) особам органу державної
податкової служби письмових пояснень
щодо встановлених порушень
податкового законодавства та/або
причин ненадання первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення, або їх копій
факти про надання таких пояснень
необхідно відобразити в акті.

За результатами перевірки було
складено акт №1422/15-54-22-01/05471158 від 10.06.2014
року, яким встановлено порушення ПАТ
«Одеська ТЕЦ»:

- пп.14.1.228 п. 14.1 ст.14, п. 138.1, 138.4 ст. 138 ПК
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток, в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 2 935 669 грн.
у тому числі: - І квартал 2014р. на суму 2 935
669 грн.;

- пп.14.1.228 п. 14.1 ст.14, п. 138.1, 138.4 ст.138 ПК
України, в результаті чого завищено
від'ємне значення об'єкта
оподаткування на загальну суму 86 140
грн., у тому числі: - І квартал 2014 р. на
суму 86 140 грн. (а/с. 22 - 33).

На підставі цього, 25.06.2014 р. податковим
органом винесено податкове
повідомлення - рішення № , яким
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 86 140 грн. (а/с. 48) та
податкове повідомлення - рішення №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на прибуток
підприємств і організацій, що
перебувають у державній власності у
сумі 4 403 504 грн.(а/с. 49).

Судом встановлено, що між ПАТ «Одеська
ТЕЦ» (Покупець) та HAK «Нафтогаз України»
(Продавець) було укладено договір
купівлі-продажу газу від 28.12.2012 року
№13/2611-ТЕ-23, відповідно до якого
Продавець передає Покупцеві природний
газ у 2013 році, а покупець зобов'язаний
прийняти його та оплатити (а/с. 78 - 83).

Відповідно до п. 3.1. Договору,- право
власності на газ переходить від
продавця до Покупця в пунктах
приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.3. Договору,
приймання-передача газу оформлюється
актом приймання-передачі.

На виконання умов Договору, Продавцем в
період жовтень-грудень 2013 року було
передано природній газ, факт
приймання-передачі газу було оформлено
Актами, а саме:

- акт приймання-передачі газу б/н від
24.01.2014 року, спожитого в жовтні 2013 року
на суму 6 866, 74 грн.;

- акт приймання-передачі газу б/н від
24.01.2014 року, спожитого в жовтні 2013 року
на суму 3 263 093,28 грн.;

- акт приймання-передачі газу №6 від
24.01.2014 року, спожитого в листопаді 2013
року на суму 7 069 619,77 грн.;

- акт приймання-передачі газу №7 від
24.01.2014 року, спожитого в листопаді 2013
року на суму 20 560,99 грн.;

- акт приймання-передачі газу № 9 від
24.01.2014 року, спожитого в грудні 2013 року
на суму 9 283 615,75 грн.;

- акт приймання-передачі газу № 11 від
24.01.2014 року, спожитого в грудні 2013 року
на суму 30 737,40 грн.

ПАТ «Одеська ТЕЦ» було задекларовано в
Декларації з податку на прибуток за І
квартал 2014 року витрати підприємства, в
т.ч. задекларовано витрати на газ на
підставі перелічених Актів
приймання-передачі від 24.01.2014 року, що
був спожитий в жовні-грудні 2013 року, в
сумі 140 937 009 грн. (при 140 850 8,69 грн. доходу),
що призвело до виникнення від'ємного
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток за результатами
податкового періоду І квартал 2014 року.

Крім того, у І кварталі 2014 року ПАТ
«Одеська ТЕЦ» було отримано від
постачальника газу - HAK «Нафтогаз
України» акти поставки газу (датовано
постачальником 24.01.2014р.), за обсягами
газу, фактично поставленого і
спожитого в IV кварталі 2013 року.

Надаючи належну правову оцінку спірним
правовідносинам суд виходив з такого.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Податкового
кодексу України, об'єктом
оподаткування можуть бути майно,
товари, дохід (прибуток) або його
частина, обороти з реалізації товарів
(робіт, послуг), операції з постачання
товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти,
визначені податковим законодавством, з
наявністю яких податкове
законодавство пов'язує виникнення у
платника податкового обов'язку.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1
статті 134 Податкового кодексу України,
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135 - 137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Таким чином, показник валових витрат
безпосередньо впливає на об'єкт
оподаткування.

Згідно з положеннями п. 14.1.27 ПК України,
витратами є сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно з п. 138.2 статті 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Пунктом 138.8 статті 138 ПК України
встановлено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну);

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, а саме: акти
виконаних робіт, які підтверджують
факт виконання вказаного вище
договору, відповідають вимогам ч.2 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік і фінансову звітність в Україні»,
оскільки містять всі передбачені у ч.2
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» реквізити.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

У інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
28.03.2014 №375/11/14-14 зазначено універсальний
принцип розгляду податкових спорів, а
саме: перевага надається змісту
документа порівняно з його зовнішньою
формою. Подібні правила судам варто
застосовувати не лише щодо спірних
рішень контролюючих органів, а також і
при здійсненні оцінки належності
первинних документів, податкових
накладних, документів податкової
звітності, що подається платниками
податків тощо.

Крім того, слід зазначити, що угода,
укладена між позивачем та контрагентом
є чинною та не визнана у встановленому
порядку недійсною. Придбання позивачем
товару безпосередньо пов'язано з
господарською діяльністю
підприємства, оскільки є складовою
частиною діяльності ПАТ «Одеська ТЕЦ»,
що направлена на отримання доходу.

Виконання угод між позивачем та
контрагентом підтверджується
податковими накладними та іншими
документами, які містяться в
матеріалах справи.

Таким чином, позивачем було повністю
дотримано всіх вимог ПК України з
реалізації права відображення валових
витрат по операціях з НАК «Нафтогаз
України».

Задекларовані позивачем суми
підтверджені наявними у матеріалах
справи первинними бухгалтерськими
документами.

Крім того, положеннями підпункту 138.1.1
пункту 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України передбачено, що
витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Відповідно до підпункту 14.1.228 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг для
цілей розділу III цього Кодексу -
витрати, що прямо пов'язані з
виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Таким чином, собівартість реалізованих
товарів включається до витрат
операційної діяльності та
враховується при обчисленні об'єкта
оподаткування.

Пунктом 11 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 «Витрати»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 31.12.1999 № 318,
передбачено, що собівартість
реалізованої продукції (робіт, послуг)
складається з виробничої собівартості
продукції (робіт, послуг), яка була
реалізована протягом звітного періоду,
нерозподілених постійних
загальновиробничих витрат та
наднормативних виробничих витрат.

Положеннями підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
визначено, що витрати - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 3 Національного
положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової
звітності», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
07.02.2013 № 73, доходи - це збільшення
економічних вигод у вигляді
надходження активів або зменшення
зобов'язань, які призводять до
зростання власного капіталу (за
винятком зростання капіталу за рахунок
внесків власників).

Положеннями п. 138.4 статті 138
Податкового кодексу України
встановлено, що витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Крім того, суд зазначає, що Положеннями
п. 138.4 статті 138 Податкового кодексу
України встановлено, що витрати, що
формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім не розподільних постійних
загально виробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг. При
цьому закон пов'язує виникнення права
на валові витрати з фактом отримання
продукції (природного газу) та
калькування фактичної собівартості
готової продукції (електричної та
теплової енергії).

Так, діяльність підприємства повинна
бути направлена на отримання прибутку.
Але для надання оцінки господарської
діяльності не достатньо лише
встановити факт задокументованої
актом приймання - передачі, поставки
товару. Необхідно встановлювати суть
та мету господарської операції, її
пов'язаність з діяльністю
підприємства, та економічні умови цієї
діяльності, що не було зроблено при
перевірці.

Судом встановлено, що первинні
документи - акти приймання-передачі
газу були оформлені в січні 2014 року,
тому витрати на газ і були включені до
складу валових витрат в 1 кв. 2014 року.

Отже, позивач при веденні податкового
обліку застосовував комплексну дію
різних норм розділу III ПК України, а
саме: одночасно враховував і дію п. 138.2
ст. 138 ПК України, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК
України і дію п. 138.4 ПК України.

Отже, суд вважає доведеними доводи
позивача, що у випадку якщо акти
приймання - передачі за газ надходять у
періоді, наступному за періодом, в
якому фактично було отримано такий газ,
то позивач як платники податку мав
право збільшити витрати у тому
звітному податковому періоді, в якому
отримав такі акти приймання - передачі.

З урахуванням викладеного, ПАТ
«Одеська ТЕЦ» правомірно не
здійснювало декларування такої суми
витрат у звітності з податку на
прибуток за 2013р. шляхом подання у 2014
році уточнюючої декларації для
виправлення помилки минулого періоду,
оскільки, на підставі Акт приймання -
передачі природного газу, що складений
постачальником у січні 2014 році у ПАТ
виникло право на декларування витрат у
обліку з податку на прибуток у
податковій звітності за І квартал 2014
року, що і було здійснено шляхом
відображення суми витрат (у загальній
сумі витрат) 16 395 412 грн. у декларації з
податку на прибуток за І квартал 2014р.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що податковим органом в ході
проведення перевірки не надано належну
правову оцінку договору, фактичним
обставинам по отриманню прибутку, не
враховано фактичні обставини
діяльності позивача, таким чином
висновки податкового органу є не
обґрунтованими.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення від 25.06.2014р. №.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення від 25.06.2014р. №.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з моменту отримання копії
постанови з одночасним поданням її
копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя
Потоцька Н.В.

Скасувати податкове повідомлення
- рішення від 25.06.2014р. №.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення від 25.06.2014р. №.

27 жовтня 2014 року.