Справа № 1907/1442/12 2а/1907/163/12
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року м.
Львів
Справа № 9104/162552/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

третьої особи - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову
Зборівського районного суду
Тернопільської області від 11 вересня
2012 року по справі № 2а-163/12/1907 за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Чернихівської сільської ради
Зборівського району Тернопільської
області про скасування рішень, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Зборівська районна
державна адміністрація Тернопільської
області, управління Держкомзему в
Зборівському районі Тернопільської
області, ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до
суду з адміністративним позовом до
Чернихівської сільської ради
Зборівського району Тернопільської
області (далі - Чернихівська сільська
рада), в якому просили скасувати
рішення Чернихівської сільської ради
від 24 травня 2012 року № 212 «Про
затвердження акту інвентаризації та
переведення земельної ділянки в землі
не надані у власність та постійне
користування» та № 213 «Про внесення
змін в рішення сільської ради від 20.02.2003
року № 41 та надання дозволу на розробку
проекту землеустрою».

В обґрунтування позовних вимог
зазначали, що оскаржувані рішення є
протиправними, оскільки прийняті в
період провадження у справі про
скасування рішення Чернихівської
сільської ради від 20 лютого 2003 року № 41
«Розгляд заяв громадян», яким
протиправно передано в приватну
власність ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 0.06 га із земель загального
користування для ведення особистого
селянського господарства, оскільки
згадана земельна ділянка є земельною
ділянкою загального користування та не
могла передаватися у власність.

Постановою Зборівського районного
суду Тернопільської області від 11
вересня 2012 року в задоволенні
вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду, позивачі подали апеляційну
скаргу, у якій, з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просять її скасувати та прийняти нову,
якою повністю задовольнити їх позов.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказують на обставини,
викладені в позовній заяві.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому
засіданні заперечив проти вимог
апеляційної скарги, посилаючись на те,
що оскаржуване рішення прийняте з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, просив відмовити
в її задоволенні.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явилися, хоча їх
належним чином було повідомлено про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджає
розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, третю
особу, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
рішенням Чернихівської сільської ради
від 20 лютого 2003 року № 41 «Розгляд заяв
громадян» виділено ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 0.06 га із земель
загального користування для ведення
особистого селянського господарства в
приватну власність та дозволено
виготовити державний акт на право
приватної власності.

На вказане рішення прокурором
Зборівського району винесено протест
від 15 травня 2012 року № 1090 про
приведення його у відповідність до
вимог чинного законодавства.

24 травня 2012 року Чернихівською
сільською радою прийнято рішення № 212
«Про затвердження акту інвентаризації
та переведення земельної ділянки в
землі не надані у власність та постійне
користування», яким затверджено акт
інвентаризації земельної ділянки від 22
травня 2012 року та переведено земельну
ділянку для обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та
споруд в с. Плесківці Зборівського
району площею 0.0775 га, яка була в
користуванні ОСОБА_5 в землі ненадані у
власність та постійне користування
(забудовані землі під одно- та
двоповерховою забудовою).

Також Чернихівською сільською радою
прийнято рішення від 24 травня 2012 року
№ 213 «Про внесення змін в рішення
сільської ради від 20.02.2003 року № 41 та
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою», яким рішення сільської
ради від 20 лютого 2003 року № 41
викладено в наступній редакції: надати
дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність загальною площею
0.0775 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд за
рахунок земель ненаданих у власність
та постійне користування за адресою:
с. Плесківці Зборівського району
Тернопільської області.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувані рішення скасуванню не
підлягають, оскільки прийняті
відповідачем з додержанням вимог
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та
Земельного кодексу України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 144 Конституції України
встановлено, що органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті
26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин
віднесено до виключної компетенції
сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до статті 12 Земельного
кодексу України до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить, зокрема:
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; організація
землеустрою; здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства; вирішення земельних
спорів; вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Порядок та підстави надання земельних
ділянок державної та комунальної
власності у власність або користування
встановлені главою 19 Земельного
кодексу України.

Передача земельних ділянок державної
або комунальної власності у власність
чи користування здійснюється за
рішеннями відповідних органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування відповідно до
повноважень, визначених цим Кодексом.

Отже, аналіз зазначених норм дає
підстави для висновку, що органи
місцевого самоврядування як
представницькі органи територіальної
громади самостійно та вільно вирішують
питання місцевого значення, віднесені
законом до їх компетенції, в межах
Конституції і законів України, та
приймають при цьому рішення, які є
обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Земельна ділянка, переведена для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд в с.
Плесківці Зборівського району площею
0.0775 га, належить територіальній
громаді с. Плесківці, а відповідно,
Чернихівська сільська рада вправі
розпоряджатися нею на власний розсуд.

Щодо посилання позивачів на
незаконність оскаржуваних рішень у
зв'язку з перебуванням в провадженні
суду справи про скасування рішення
Чернихівської сільської ради від 20
лютого 2003 року № 41 «Розгляд заяв
громадян», то таке є безпідставним з
огляду на те, що Чернихівська сільська
рада вправі скасовувати свої раніше
прийняті рішення та вносити до них
зміни на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, що відповідно до частини 1 статті
200 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду - без
змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 залишити без задоволення, а
постанову Зборівського районного суду
Тернопільської області від 11 вересня
2012 року по справі № 2а-163/12/1907 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 27
жовтня 2014 року.