Справа № 489/5890/14-а
Суддя: Спінчевська Н. А.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2 -а/489/294/14 р.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 жовтня 2014 року Ленінський районний
суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської
Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача Сугак
Т.В., представника третьої особи
Хмельницького В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
адміністративну справу за
адміністративним позовом Головного
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області до Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року Головне управління ПФУ
в Миколаївській області звернулося до
суду з адміністративним позовом про
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказував на те, що 04.08.2014 року до
позивача надійшла постанова про
відкриття виконавчого провадження від
23.07.2014 року. Даною постановою
зобов'язано Головне УПФ України в
Миколаївській області здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_3
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
завдану здоров'ю, як особі, віднесеної
до категорії 1, передбачену ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян», які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 100 % мінімальної пенсії за
віком, виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за період з 21.05.2011 по 22.07.2011,
з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 17.06.2014 року було
розглянуто адміністративний позов
ОСОБА_3 про скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа та задоволено позов
ОСОБА_3 та скасовано постанову
головного державного виконавця про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Посилаючись на те, що вказану вище
постанову суду Головне УПФУ в
Миколаївській області оскаржило в
апеляційному порядку, до того ж,
порядок погашення заборгованості за
рішенням суду про стягнення коштів,
виконання яких гарантується державою,
передбачено Законом України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» від 05.06.2012 року, позивач
просив суд скасувати постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області від 23.07.2014 року
про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 01.10.2014 року до участі у
справі в якості третьої особи без
самостійних вимог залучено Головне
управління Державної казначейської
служби України у Миколаївській
області.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позов просила про
його задоволення.

Відповідач подав до суду письмові
заперечення на позов. Просив
розглядати справу за відсутності
представника відповідача.

Представник третьої особи посилався на
те, що постанова державного виконавця
від 23.07.2014 року про відкриття
виконавчого провадження винесена
правомірно.

Вивчивши і оцінивши в сукупності
наявні у справі докази, судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

12 березня 2012 року
Ленінським районним судом м. Миколаєва
було ухвалено постанову про визнання
протиправними дії Головного
управління пенсійного фонду України
в Миколаївській області щодо виплати у
неповному обсязі ОСОБА_3 щодо
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю. Головне управління
пенсійного фонду України в
Миколаївській області зобов'язано
здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_3 щомісячну додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі,
віднесеної до категорії 1, передбачену
ст.. 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 100 % мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розрахунку
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
ч.1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 21 травня 2011
року по 22 липня 2011 року з урахуванням
фактично виплачених сум.

Як вбачається з матеріалів
справи, 20 березня 2013 року у даній справі
видано виконавчий лист № 2-а/1416/252.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 11 червня 2013 року
змінено спосіб виконання постанови
суду 12 березня 2012 року шляхом стягнення
з Головного управління Пенсійного
фонду України в Миколаївській області
на користь ОСОБА_3 доплати до пенсії в
сумі, що нарахована боржником - 1104 грн.
11 коп.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23 серпня 2013
року зазначену ухвалу від 11 червня 2013
року було залишено без змін.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Миколаївській області від 30 грудня 2013
року виконавчий лист № 2-а/1416/252 від 20
березня 2013 року повернуто стягувачу.

Постановою Ленінського районного
суду м.Миколаєва від 17.06.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області про визнання
незаконною та скасування постанови
про визнання дій та постанови
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії було задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління
Державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Миколаївській області Куліченко Д.О.
від 3 квітня 2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа, виданого 20 березня 2013 року
Ленінським районним судом м. Миколаєва
у адміністративній справі за позовом
ОСОБА_3 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївській області про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
вчинити певні дії.

1 січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» від 05.06.2012
року № 4901.

Статтею 3 зазначеного Закону визначено
особливості виконання рішень суду про
стягнення коштів з державного органу.
Виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється Державною
казначейською службою України в межах
відповідних бюджетних призначень
шляхом списання коштів з рахунків
такого державного органу, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

Безспірне списання коштів з рахунків
боржника органами Казначейства
здійснюються у відповідності до
Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 № 845, у
редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 30.01.2013 № 45 (далі
- Порядок).

Відповідно до пункту 24
Порядку стягувачі, на користь яких
прийняті рішення про стягнення коштів
з рахунків боржника, надають до
органу Казначейства, в якому
обслуговується боржник, документи,
зазначені в пункті 6 цього Порядку.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про рух
коштів єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 31.08.2011 № 1077 по Постановою
правління Пенсійного фонду України
від 31.08.2011 № 23-1 (далі - Положення про
рух коштів), Пенсійний фонд України
та його територіальні органи
відкривали в органах Державного
казначейства України не бюджетні
рахунки за балансовим рахунком 3719
Плану рахунків бухгалтерського
обліку виконання державного та
місцевих бюджетів, затвердженого
наказом Державного казначейства
України від 28.11.2000 № 119, для
зарахування та розподілу коштів
єдиного внеску та фінансових санкцій.

Відповідно до вимог ч.3. ст. 8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» кошти,
що надходять від сплати єдиного
внеску та застосування фінансових
санкцій відповідно до цього Закону, не
можуть зараховуватись до Державного
бюджету України, бюджетів інших рівнів
та використовуватись на цілі, не
передбачені законодавством про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Зазначене свідчить про те, що рахунки,
відкриті в органах Казначейства
України, використовуються виключно для
зарахування коштів єдиного внеску,
а Положенням про рух коштів не
передбачено отримання, фінансування
та проведення видатків, зокрема щодо
оплати пенсій, підвищення пенсій
непрацюючим пенсіонерам, додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю
тощо.

Таким чином, відповідно діючого
законодавства фінансування пенсійних
виплат та видатків на утримання
органів Пенсійного фонду України
проводиться не через рахунки, відкриті
в органах Казначейства України, а через
рахунки, відкриті в банківських
установах, що унеможливлює здійснення
виконання рішень органами
Казначейства про стягнення коштів
боржником за якими є органи Пенсійного
фонду України.

До того ж, у відповідності до ч.3
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»
виконавчі документи за рішеннями суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб'єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої служби
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом.

Якщо рішення суду про стягнення коштів
або виконавчі документи за цими
рішеннями, боржниками за якими є
визначені частиною першою статті 2
цього Закону суб'єкти, не було подано в
строк, встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що винесена
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
постанова від 23.07.2014 року про відкриття
виконавчого провадження є правомірною,
а відтак скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст 11,14, 122, 159, 160, 161, 163, 167, 181
КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Головного
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївській області до Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області про скасування постанови
залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
протягом десяти днів з дня її
проголошення апеляційної скарги.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя: Н.А.
Спінчевська