Справа № 671/1400/14-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 671/1400/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Намистюк В.П.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

23 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В.
Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Волочиському районі на постанову
Волочиського районного суду
Хмельницької області від 11 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Волочиському районі про визнання права
на призначення пільгової пенсії ,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до Волочиського
районного суду Хмельницької області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Волочиському районі про
визнання протиправними дій
відповідача, визнання за позивачем
права на пільгову пенсію відповідно до
п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", зобов'язання
відповідача провести виплату
пільгової пенсії з 02.01.2014 року.

Постановою Волочиського районного
суду Хмельницької області від 11 серпня
2014 року позов задоволено:

визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України у
Волочиському районі Хмельницької
області щодо відмови ОСОБА_2 у
призначенні пільгової пенсії на
підставі п. "б" ч.1 ст. 13 ЗУ "Про пенсійне
забезпечення";

визнано за ОСОБА_2 право на отримання
пенсії відповідно до ст. 13 п. "б" Закону
України "Про пенсійне забезпечення" та
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у Волочиському районі
Хмельницької області провадити йому
виплату пенсії за віком на пільгових
умовах згідно п."б" ч.1 ст. 13 ЗУ "Про
пенсійне забезпечення", починаючи з дня
подачі заяви - 02.01.2014 р.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказане рішення та прийняти нове, яким
відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не направили, хоча
повідомлялися про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
у трудовій книжці позивача містяться
наступні записи:

з 31.08.1981 р. по 01.07.2001 р. позивач працював
сезонно машиністом, старшим машиністом
турбінного відділення ТЕЦ
Волочиського цукрового заводу, який
згідно наказу №727 від 25.07.1996 р.
регіонального відділення Фонду
державного майна по Хмельницькій
області перетворено у ВАТ "Волочиський
цукровий завод";

з 10.09.2001 р. позивач прийнятий на роботу
старшим машиністом турбінного
відділення Волочиської філії ТОВ "АПК",
31.12.2001 року звільнений в зв'язку з
переведенням;

з 20.09.2002 р. по 01.02.2004 р. працював на тій же
посаді на Волочиській філії ТОВ
"Євросервіс-Україна";

з 21.09.2004 р. працював старшим машиністом
турбінного відділення ТЕЦ ДП
"Волочиськ-цукор" по 10.12.2007 р.

Крім того, з 23.10.2008 р. по 15.12.2008 р.
працював там же в ДП "Цукровик Поділля",
а в 2009 р. на ВП "Наркевицький цукровий
завод" ТОВ "Волочиськ-Агро".

02 січня 2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Волочиському районі про призначення
пільгової пенсії відповідно до п. "б" ст.
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Відповідно до листа відповідача від
21.03.2014 року № 3421/04 стало відомо, що до
пільгового стажу роботи не було
зараховано наступні періоди:

- з 27.02.1981 по 01.07.2001 року, 01.01.2002 по 31.07.2002
року, з 01.08.2002 по 21.12.2003 року, з 15.04.2004 по
02.01.2008 року у зв'язку із відсутністю
відомостей про ліквідацію без
правонаступництва ВАТ "Волочиський
цукровий завод", ДП "Волочиськ - цукор";

- з 01.07.2001 по 31.12.2001 року, оскільки
позивач працював у Волочиській філії
"АПК", відомості про ліквідацію якого
відсутні;

- з 22.08.1992 по 21.12.2003 року, з 15.05.2004 по 02.01.2008
року, оскільки відсутні відомості про
атестацію робочих місць;

- з 22.12.2003 по 14.05.2004 року, оскільки
позивач працював охоронцем.

Отже, зарахований пільговий стаж
становить 4 місяці 23 дні, а відтак у
призначенні пільгової пенсії
позивачеві було відмовлено, що і стало
підставою для звернення до суду з
позовом.

Колегія судів погоджується з висновком
суду першої інстанції по суті спору та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком чоловіки, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
Списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, після
досягнення 55 років і при стажі
необхідної роботи не менше 25 років, з
них не менше 12 років 6 місяців на
зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України,
„Про пенсійне забезпечення", основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Основним документом про трудову
діяльність працівника відповідно до
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок на підприємствах, в
установах та організаціях є трудова
книжка, а уточнюючі довідки про період
та характер роботи, що дають право на
пільгову пенсію, вимагаються у разі
відсутності у трудовій книжці
відомостей, що визначають право на
пенсію на пільгових умовах.

Зазначеним нормам відповідає пункт 1
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637, де зазначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. За відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній трудовий стаж
встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Відповідно до п.3 цього Порядку, у тих
випадках, коли відсутня трудова книжка,
а також у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.18 вищевказаного Порядку за
відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержанні:
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або відсутності
архівних даних з інших причин, ніж ті,
що зазначені в пункті 17 цього Порядку,
трудовий стаж установлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час. стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 вказаного Порядку,
передбачено, що у тих випадках, коли в
трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств або організацій. У
зазначених довідках має бути вказано:
періоди роботи, що зараховуються до
спеціального стажу; професія або
посада; характер виконуваної роботи;
розділ, підрозділ, пункт, найменування
списків або їх номери, до якого
включається цей період роботи;
первинні документи за час виконання
роботи, на підставі яких видана
зазначена довідка.

Отже, позивач, досягнувши 55-річного
віку, звернувся до УПФУ у Волочиському
районі із заявою про призначення
пенсії, маючи загальний стаж роботи
більше 36 років, з якого понад 25 років -
пільгового стажу роботи машиністом,
старшим машиністом. До заяви позивачем
було додано трудову книжку.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що трудова книжка
заповнена відповідно до положень
внесення записів до трудових книжок, у
ній містяться усі необхідні записи для
підтвердження трудового стажу
позивача, не встановлено
неправильності чи неточності записів
про періоди роботи.

Крім того, факт виконання ОСОБА_2 роботи
машиніста, старшого машиніста
підтверджується архівними довідками
№№ К867, К922 від 27.12.2013 р., а також
наданими у суді першої інстанції
показами свідків, - ОСОБА_3, ОСОБА_4, які
працювали разом з позивачем.

Щодо відсутності документів про
атестацію робочого місця наявність
яких, на думку пенсійного органу, є
обов'язковою умовою призначення
пільгової пенсії, слід зазначити
наступне.

Відповідно до п. п. 1,2 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 442 від 01 серпня 1992 року, атестація
робочих місць за умовами праці
проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах. А в ч. 2 п. 4
зазначеного Порядку вказано, що
відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Тобто, непроведення керівництвом
підприємства, на якому працював
позивач належної атестації робочих
місць, не може позбавляти останнього
його конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань про право на пенсію за віком на
пільгових умовах, відповідно до ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що відповідачем безпідставно
відмовлено позивачеві у призначенні
пільгої пенсії відповідно до п. "б" ст. 13
Закону Укрїани "Про пенсійне
забезпечення".

Таким чином, враховуючи вищевикладене
суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, є необгрунтованими, а тому
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно, оцінивши фактичні
обставини справи, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
дійшов вірного висновку про відмову в
задоволенні вимог адміністративного
позову.

Згідно з ст.ст.198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Волочиському районі залишити без
задоволення, а постанову Волочиського
районного суду Хмельницької області
від 11 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.