Справа № 2а/0470/42/12
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/31446/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Веденяпіна О. А.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді
Дніпропетровської області (далі -
Відділення фонду) на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Відділення фонду до Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області (далі -
Інспекція),

про скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 року Відділення фонду
звернулося до суду з адміністративним
позовом про визнання скасування вимоги
Інспекції № 04-04.1-05-15/12686 від 30.11.2011 року
(далі - Вимога № 04-04.1-05-15/12686) про вжиття
заходів щодо усунення виявлених
порушень.

Зазначив, що оскаржувана вимога
Інспекції прийнята необґрунтовано та у
порушення вимог чинного законодавства
України.

7 лютого 2012 року постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду позов
задоволено.

Вимога № 04-04.1-05-15/12686 скасована.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції зазначив, що Відділенням
фонду не були допущенні порушення щодо
періодичності надання путівок на
санаторно-курортне лікування і у
Інспекції були відсутні підстави для
прийняття спірної вимоги.

28 березня 2013 року постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 7 лютого 2012
року скасована, у задоволенні позову
відмовлено.

Відділення фонду звернулося з
касаційною скаргою про скасування
постанови Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
та залишення в силі постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду, посилаючись на
порушення апеляційним
адміністративним судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
апеляційним адміністративним судом
норм матеріального та процесуального
права, обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, з 31.10.2011 року до
18.11.2011 року Інспекція здійснила ревізію
Відділення фонду щодо цільового та
законного використання за період з
1.01.2009 року до 30.09.2011 року коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді
Дніпропетровської області, за
наслідками якої 18.11.2011 року був
складений акт перевірки.

У акті перевірки зазначено, що
Відділенням фонду були здійсненні
незаконні витрати на забезпечення
санаторно-курортними путівками ОСОБА_2
та ОСОБА_3, які не мали права на їх
отримання.

30 листопада 2011 року Інспекція прийняла
Вимогу № 04-04.1-05-15/12686, відповідно до якої
Відділення фонду зобов'язане вжити
заходів щодо усунення виявлених
порушень, розглянути питання про
притягнення до відповідальності
винних осіб; відшкодувати зайво
сплачені кошти, у розмірі 18,1 тис.грн.,
шляхом повернення зазначеної суми на
реєстраційний рахунок Відділення
фонду, у тому числі за рахунок винних
осіб.

Щодо санаторно-курортного лікування
ОСОБА_4 слід зазначити наступне.

ОСОБА_2, як інвалід ІІІ групи, перебуває
на обліку в Відділенні фонду та має
право на отримання путівки.

Крім того, ОСОБА_2 перебуває на обліку в
УПСЗН Павлоградської міської ради, як
учасник війни і також має право на
отримання путівки.

Відповідно до п. 2.3 Положення про
забезпечення потерпілих внаслідок
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання путівками
для санаторно-курортного лікування,
затвердженого постановою правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України № 49
від 31.10.2007 року (далі - Положення № 49),
якщо потерпілий одночасно має право на
забезпечення путівкою Згідно із
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» та
іншими нормативно-правовими актами,
йому надається право вибору за однією з
підстав.

Суд апеляційної інстанції правильно
зазначив, що здійсненою звіркою
інформації наданої УПСЗН, зі списками
потерпілих, які забезпечувались
путівками на санаторно-курортне
лікування, Інспекцією встановлено, що у
2009 році УПСЗН забезпечено ОСОБА_2
санаторно-курортною путівкою, як
учасника війни, а у 2011 році як інваліда
ІІІ групи.

Згідно з ч. 5 ст. 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» потерпілому, який став
інвалідом, періодично, іде не рідше
одного разу на три роки, а інвалідам І
групи щорічно безоплатно за медичним
висновком надається путівка для
санаторно-курортного лікування; у разі
самостійного придбання путівки її
вартість компенсує Фонд соціального
страхування від нещасних випадків у
розмірі, встановленому правлінням
Фонду.

Відповідно до п. 2.6 Положення № 49
потерпілі, які стали інвалідами,
забезпечуються путівками для
санаторно-курортного лікування
періодично згідно з рішенням МСЕК, а
саме: інваліди І групи щороку; інваліди
ІІ групи один раз на два роки; інваліди
ІІІ групи один раз на три роки.

Суд апеляційної інстанції
обґрунтовано зазначив, що у Відділення
фонду були відсутні правові підстави
для надання ОСОБА_2 путівки на
санаторно-курортне лікування у 2011 році,
оскільки не минуло три роки з часу
останнього отримання путівки.

Щодо надання путівки на
санаторно-курортне лікування ОСОБА_3
слід зазначити наступне.

З 1.05.2001 року ОСОБА_3 перебуває на обліку
в Відділення фонду.

Згідно з висновком медико-соціальної
експертизи від 25.05.1993 року та актом
огляду № 80 ОСОБА_3 встановлена ступінь
втрати працездатності 70% та
інвалідність ІІ групи з
профзахворювання, у зв'язку з чим йому
були визначені види соціальної
допомоги: санаторно-курортне лікування
та медикаментозне лікування.

Суд апеляційної інстанції правильно
зазначив, що ОСОБА_3 у 2009 році
Відділенням фонду надавалась путівка
для санаторно-курортного лікування,
однак в порушення вимог п. 2.6 Положення
№ 49 йому в 2010 році йому була повторно
надана путівка для
санаторно-курортного лікування.

Висновок суду апеляційної інстанції
про відмову у задоволенні позову є
обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
постанова апеляційного
адміністративного суду ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно,
підстав для її скасування з мотивів,
викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлограді
Дніпропетровської області відхилити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Веденяпін О.А.

Юрченко В.П.