Справа № 2-а-315/2010
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року

Справа № 876/13803/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Сеника Р.П. , Обрізка І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації на
постанову Рівненського районного суду
Рівненської області від 22 січня 2010 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації про
стягнення заборгованості,-

В С Т
А Н О В И В :

10.12.2008 року позивач звернулася в суд
першої інстанції з позовною заявою до
управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації, в
якій просила стягнути на її коритсь з
відповідача різницю недоплаченої їй
допомоги за дитиною до досягнення нею
трирічного

Постановою Рівненського
районного суду Рівненської області від
22 січня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково, зобов'язано управління праці
та соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації нарахувати та виплати на
користь ОСОБА_1 недоплачену щомісячну
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно ст. 15 ЗУ «Про державну
допомогу сім`ям з дітьми» у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років за
період з 09 липня до 31 грудня 2007 року, з
урахуванням проведених виплат.

Не погодившись прийнятим рішенням суду
першої інстанції, до управління праці
та соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації оскаржило його в
апеляційному порядку, вважає, що
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального права.

Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та закрити
провадження у справі.

У відповідності до ст.. 197 КАС України
суд вважає за можливе розгляд справи
проводити у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю доповідача,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження та
відповідно до положень Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
має право на пільги відповідно до вимог
цього Закону, а саме на отримання
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі
встановленому законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається на кожну
дитину незалежно від кількості
народжених (усиновлених, взятих під
опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими
надається допомога.

Згідно із довідкою управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації позивачці починаючи з
10.05.2007 року щомісячна грошова допомога
по догляду за одною дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачувалася в розмірі, передбаченому
Законом України «Про державний бюджет
України на відповідний рік».

За наявності декількох законів, норми
яких по-різному регулюють конкретну
сферу суспільних відносин, під час
вирішення спорів у цих відносинах
повинні застосовуватись положення
закону з урахуванням дії закону в часі
за принципом пріоритету тієї норми, яка
прийнята пізніше.

Рішенням Конституційного суду України
у справі за конституційним поданням 46
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36,
частини другої статті 56, частини другої
статті 62, частини першої статті 66,
пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46
статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2007 рік" (справа про соціальні
гарантії громадян) від 09.07.2007 року №
6-рп/2007 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення ст.56
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік", за якою щомісячна
грошова допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
виплачується у розмірі, який дорівнює
різниці між 50 відсотками прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 90 гривень для
незастрахованих осіб та не менше 23
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
для застрахованих осіб, у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними. Положення статті 56
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», які визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Колегія суддів погоджується з тим, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
позивачці, починаючи з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року відповідачем була
нарахована невірно та виплачена не у
повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Відповідно до ч.1 ст.100 КАС
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

В матеріалах справи відсутні дані про
те, що відповідач наполягав на
застосуванні річного строку звернення
до суду.

Враховуючи вимоги ст. 195 КАС суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення в межах апеляційного
оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200,
ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації залишити без
задоволення.

Постанову Рівненського районного суду
Рівненської області від 22 січня 2010 року
у справі № 2а-315/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Р.П.Сеник

І.М. Обрізко