Справа № 569/23686/13-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
інстанції:Сидорук Є.І.
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" жовтня 2014 р.
Справа № 569/23686/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Моніча Б.С.

Франовської К.С.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю представника позивача ,
третіх осіб, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від "30" квітня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_4 до
Рівненської міської ради Рівненської
області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання
протиправним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до
Рівненської міської ради та третіх
осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 і просив визнати поважними
причини пропуску строку звернення до
суду та визнати протиправним та
скасувати рішення Рівненської міської
ради № 964 від 19.07.2007 року в частині
передачі в приватну власність
земельної ділянки по АДРЕСА_7 для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель та споруд площею 547 кв.м.
громадянам; визнати недійсним
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ №245494 від
19.07.2007 року, виданого ОСОБА_3 на земельну
ділянку площею 0,0547 га по ОСОБА_3

Постановою Рівненського міського суду
від 30.04.2014 року позов ОСОБА_4
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Рівненської міської ради № 964
від 19.07.2007 року в частині передачі в
приватну власність безоплатно
земельну ділянку по АДРЕСА_7 для
будівництва і обслуговування житлових
будинків, господарських будівель та
споруд площею 547 кв.м. громадянам
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ №245494 від 19.07.2007 року, виданий
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0547
га по АДРЕСА_7.

Стягнуто з Державного бюджету на
користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі
68,82грн.

Не погоджуючись з даною постановою
ОСОБА_3 звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою у позові
відмовити .

ОСОБА_3 та ОСОБА_9 апеляційну скаргу
підтримали.

Представник позивача апеляційну
скаргу не визнав.

Представники відповідача та третіх
осіб в засідання суду не з'явились, хоча
про дату, час та місце проведення
судового засідання були повідомлені
належним чином, про що свідчать
повідомлення про вручення сторонам
рекомендованою кореспонденцією
судових повісток та копій ухвал суду.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено , що позивач та треті
особи є власниками квартир та
проживають у сусідніх житлових
будинках, що знаходяться в місті Рівне
по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1.

15 березня 1973 року рішенням Виконавчого
комітету Рівненської міської ради
депутатів трудящих № 254/15 було
відведено земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1 площею 0,30 га під
будівництво житлового будинку Обкому
КП України.

Згідно плану земельної ділянки по
АДРЕСА_2 станом на 1994 рік фактична площа
земельної ділянки для обслуговування
вказаного житлового будинку складала
442 кв.м. з яких: 103 кв.м. під будівлями, 269
кв.м. під садом, 70 кв.м. під садом.

Рішенням Рівненської міської ради № 964
від 19.07.2007 року земельну ділянку площею
0,0547 га по АДРЕСА_2 було безоплатно
передано в приватну власність для
будівництва і обслуговування житлових
будинків, господарських будівель та
споруд громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 На підставі
вказаного рішення ОСОБА_3 було видано
державний акт на земельну ділянку
серії ЯЕ № 245494 від 28.07.2008 року, який
містить список співвласників
земельної ділянки, а саме: ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Прийняттю рішення Рівненської міської
ради № 964 від 19.07.2007 року передувало
розроблення ПП «Зембудпроект», за
замовленням третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 технічної
документації із землеустрою щодо
складання державного акту на право
спільної сумісної (часткової)
власності на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в м.Рівне по
АДРЕСА_2.

Приватизація вказаної земельної
ділянки по в м.Рівне по АДРЕСА_2 ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 була
проведена Рівненською міською радою за
скороченою (спрощеною) процедурою без
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки , що підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами, зокрема технічною
документацією із землеустрою щодо
складання державного акту на право
спільної сумісної (часткової)
власності на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в м.Рівне по
АДРЕСА_2.

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції виходив з того , що
Рівненською міською радою було
порушено порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами, визначений ст.118 ЗК
України (в редакції, чинній на час
прийняття оспорюваного рішення), а тому
рішення Рівненської міської ради №964
від 19.07.2007 року в частині передачі в
приватну власність безоплатно
земельну ділянку по АДРЕСА_2 для
будівництва і обслуговування житлових
будинків, господарських будівель та
споруд площею 547 кв.м. громадянам
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 є
неправомірним. Так як державний акт на
земельну ділянку серії ЯЕ №245494 від
19.07.2007 року був виданий саме на підставі
рішення Рівненської міської ради №964
від 19.07.2007 року, то він вважається не
дійсним.

Оцінюючи таку правову позицію суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до ст.22 Земельного кодексу
України від 18.12.1990 року, який діяв на час
виникнення спірних правовідносин,
користування земельною ділянкою, право
користування (власності) на землю
виникало після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право. Згідно із ст. 23
цього ж ЗК України таке право на землю
посвідчувалося державними актами, які
видавалися і реєструвалися сільськими,
селищними, міськими Радами народних
депутатів.

Дію ст. 23 ЗК України від 18.12.1990 р. було
зупинено щодо землекористувачів
(власників) земельних ділянок,
передбачених статтею 1 Декрету №15-92.

Відповідно до п. З Декрету КМУ «Про
приватизацію земельних ділянок» від
26.12.1992 р. № 15-92 право власності на
земельні ділянки, передані для цілей,
передбачених статтею 1 цього Декрету, а
саме : ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва, у межах норм,
установлених земельним кодексом,
посвідчується відповідною Радою
народних депутатів, про що робиться
запис у земельно-кадастрових
документах з наступною видачею акта на
право приватної власності на землю.

Згідно із п. 7 Перехідних положень ЗК
України 2001 року громадяни, що одержали
у власність, тимчасове користування, в
тому числі на умовах оренди земельні
ділянки у розмірах, що були передбачені
раніше діючим законодавством,
зберігають право на ці ділянки.

В постанові Верховного Суду України
від 30.05.2012 р. у справі № 6-31цс12 з
покликанням на п.3 Декрету КМУ від 26.12.1992
р. № 15-92 зазначається, що документом, що
посвідчує право на земельні ділянки
може бути запис у земельно-кадастрових
документах.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України.

Так, відповідно до архівних матеріалів
розмір земельної ділянки, на якій
розташований житловий будинок по
АДРЕСА_2 станом 25.05.1937р. за обмірами на
той час становив приблизно 550
кв.м.(а.с.76).

Таким чином, незважаючи на відсутність
на час приватизації земельної ділянки
Державного акту на право користування
земельною ділянкою до третіх осіб таке
право перейшло у зв'язку із набуттям
права власності на квартири у
триквартирному житловому будинку
відповідно до вимог ст. 30 ЗК України 1990
р., який діяв на час виникнення у них
права власності на квартири, відтак
вони є належними землекористувачами
земельної ділянки, який за
встановленою процедурою та
компетентним органом земельна ділянка
передана у власність.

Чинним земельним кодексом встановлено
право на приватизацію земельних
ділянок та норми такої приватизації (
ст. 121 ЗК України) лише для громадян
України, а також визначено, що у
спільній сумісній власності
перебувають земельні ділянки
співвласників жилого будинку ( п. «в» ч.2
ст. 89 ЗК України ), тому колегія суддів
вважає, що передача земельної ділянки,
на якій розташований триквартирний
житловий будинок на вулиці АДРЕСА_2 в м.
Рівне у спільну сумісну власність всіх
співвласників будинку за їх зверненням
відповідає вимогам чинного земельного
законодавства.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу
України та п.34 ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
питання регулювання земельних
відносин, в т.ч. передача земельних
ділянок комунальної власності в м.
Рівне у власність громадян належить до
виключної компетенції Рівненської
міської ради.

Таким чином, передача земельної
ділянки у нашу власність проведена
компетентним органом - Рівненською
міською радою.

Згідно із ч.3 ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні"
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України.

Так, порядок передачі земельних
ділянок у власність громадянам України
врегульований ст. 118 ЗК України, вимоги
якої дотримані при прийнятті міською
радою оскаржуваного а саме: у
власність третіх осіб передавалася
земельна ділянка, на якій розміщений
належ ним житловий будинок, тобто
такої, що перебувала у користуванні
співвласників житлового будинку, щодо
якої згідно із ч.2 ст. 118 ЗК України
рішення органу місцевого
самоврядування щодо приватизації
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки. Такі матеріали в
Рівненську міську раду були надані
третіми особами, що підтверджується
матеріалами справи.

Згідно зі ст. 14 Конституції України,
право власності на землю гарантується
та набувається і реалізується
громадянами виключно до закону.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 116 ЗК України
громадяни мають право на безоплатну
передачу у їх власність земельних
ділянок шляхом приватизації.

Враховуючи викладене колегія суддів
прийшла до висновку, що Рівненська
міська рада приймаючи рішення №964 від
19.07.2007 року в частині передачі в
приватну власність безоплатно
земельну ділянку по АДРЕСА_2 для
будівництва і обслуговування житлових
будинків, господарських будівель та
споруд площею 547 кв.м. громадянам
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
діяла в межах повноважень та у спосіб
визначений чинним законодавством, а
тому підстав для визнання рішень
міської ради протиправним та
скасування його, а також визнання
недійсним державного акту на землю, у
суду не має.

Крім того, колегія суддів зазначає , що
відповідно до ст.6 КАС України, кожна
особа має право в порядку
встановленому цим Кодексом ,
звернутись до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб"єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
чи інтереси.

Як вбачається із позовної заяви та
матеріалів справи, позивачем не
наведено , які саме суб"єктивні права,
свободи чи інтереси позивача порушені
оскаржуваними рішеннями міської ради,
так як позивач не є ні користувачем , ні
власником спірної земельної ділянки, у
нього відсутній державний акт чи
договір оренди на спірну земельну
ділянку.

В той же час згідно з Планом
прибудинкової території по АДРЕСА_1,
погодженим посадовими особами ЖКП
"Покровське" та управління
житлово-комунального господарства,
площа прибудинкової земельної ділянки
становить 2407 кв.м. і дана прибудинкова
територія у такому розмірі закріплена
за цим будинком рішенням виконавчого
комітету Рівненської міської ради від
13.12.2011 року №219 та до площі
прибудинкової території не включена
площа житлового будинку 776кв.м., тобто
загальна площа земельної ділянки, на
якій розміщений житловий будинок , в
кому проживає позивач - по АДРЕСА_1
становить 3183кв.м., що більше ніж
виділялось під його будівництво - 0.30га
(а.с.178-184)

Відповідно до ч.1 ст.42 ЗК України,
земельні ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі споруди,
прибудинкові території державної або
комунальної власності , надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям , які
здійснюють управління цими будинками.

Позивач не являється власником чи
співвласником житлового будинку по
АДРЕСА_1, прибудинкова територія біля
вказаного будинку знаходиться у
користуванні організації, яка
здійснює управління даним будинком,
доказів порушення своїх прав
позивачем не надано, а тому колегія
суддів вважає, що права позивача не
порушені.

Відповідно до ст.198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати їх та прийняти
нову постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції скасуванню з
прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "30" квітня 2014 р.
скасувати в задоволені позову ОСОБА_4
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
Б.С. Моніч

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення
виготовлено 03.11.2014 року

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,33028

3- відповідачу Рівненська міська рада
Рівненської області вул.
Соборна,12-А,м.Рівне,33028

4- ОСОБА_3 - АДРЕСА_2,33028,

5-ОСОБА_6 - АДРЕСА_3,33028,

6-ОСОБА_7 - АДРЕСА_4,33028,

7-ОСОБА_8 - АДРЕСА_5,33028,

8-ОСОБА_9 - АДРЕСА_5,33028,

9 - представник позивача ОСОБА_14,
АДРЕСА_6

- ,