Справа № 2а-4641/11/2670
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/29272/13

К/9991/22901/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційними скаргами Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві та ОСОБА_4 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2012р. у
справі № 2а-4641/11/2670 за
позовом ОСОБА_5 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві про визнання дій
протиправними та зобов'язання до
вчинення дій, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що рішенням
Печерського районного суду визнано за
позивачем право власності на самочинні
добудови, після звернення до
відповідача з метою отримання
сертифіката відповідності йому було
відмовлено, оскільки ним не було подано
документи, що підтверджують право
власності на будівлю. Вважає таку
відмову безпідставною, оскільки
рішенням суду визначено порядок
користування земельною ділянкою.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
липня 2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2012р.
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 липня 2011 року
скасовано. Прийнято нове рішення яким
позов задоволено. Визнано відмову
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві у видачі сертифіката
відповідності ОСОБА_5 про
відповідність збудованого об'єкта
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил на житловий будинок під
літерою «К» по АДРЕСА_1 м. Києва
протиправною. Зобов'язано Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві видати ОСОБА_5
сертифікат відповідності державним
будівельним нормам, стандартам та
правилам на житловий будинок під
літерою «К», що розташований по АДРЕСА_1
м. Києва.

На постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2012р.
надійшла касаційна скарга Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, ставиться питання про її
скасування та залишення в силі рішення
суду першої інстанції.

Також ОСОБА_4 права подала касаційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11.07.2011р. та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2012р., та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції. ОСОБА_4 зазначає,
що зазначеними вище судовими рішеннями
порушено її права, однак її не було
залучено до участі у розгляді даної
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві підлягає задоволенню, а
касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає
частковому задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 09.02.2010 року у
справі № 2-16/2010 задоволено позовні
вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розподіл
домоволодіння, визнання права
власності на самочинні добудови,
зокрема, на самочинно збудований у 2004
році будинок під літерою «К» за
адресою: АДРЕСА_1, визначено порядок
користування земельною ділянкою.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києві від
17.06.2010 року зазначене вище судове
рішення залишено без змін.

Позивач подав до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві заяву про видачу сертифікату
відповідності на цей будинок, надавши
документи, в тому числі рішення
Печерського районного суду м. Києва.

Листом № 7/26-6857/5/08 від 08.12.2010 року
Інспекцією державного архітектурно
будівельного контролю у м. Києві
відмовлено позивачу у видачі
сертифіката відповідності у зв'язку з
тим, що останнім не надано документ, що
засвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою, на
якій розміщений об'єкт будівництва.

Не погоджуючись з даним приписом
позивач і звернувся з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано доказів, які б
підтверджували наявність у нього права
власності чи права користування
земельною ділянкою на якій
розташований самочинно збудований
будинок під літерою «К», а рішенням
Печерського районного суду м. Києва, на
яке посилається позивач, лише
визначено порядок користування
земельною ділянкою із суміжним
користувачем, а не встановлено право
власності чи користування.

Натомість суд апеляційної інстанції
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги дійшов протилежного висновку.

Однак колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду апеляційної
інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 301 Закону України
«Про планування і забудову територій»
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів здійснюється на
підставі сертифіката відповідності,
який видається інспекціями державного
архітектурно- будівельного контролю з
урахуванням частини четвертої цієї
статті.

Сертифікат відповідності - документ, що
засвідчує відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету
Міністрів України №923 від 08.10.2008р. «Про
Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів»(в
редакції, що діяла на момент виникнення
правовідносин) прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів здійснюється на підставі
сертифіката відповідності, що
видається Держархбудінспекцією та її
територіальними органами за формою
згідно з додатком.

На момент звернення позивача до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
діяв Тимчасовий порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
приватних житлових будинків садибного
типу, дачних та садових будинків з
господарськими спорудами і будівлями,
споруджених без дозволу на виконання
будівельних робіт, затверджений
постановою Кабінету міністрів України
№1035 від 09.09.2009р.

З п. 1 цього Порядку вбачається, що
Тимчасовий порядок встановлює
механізм та умови прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
приватних житлових будинків
присадибного типу дачних та садових
будинків з господарськими спорудами і
будівлями, забудовниками фізичними
особами у період з 05 серпня 1992 р. до 01
січня 2008р. без дозволу на виконання
будівельних робіт, на підставі заяви
про прийняття в експлуатацію, яку
подано до 31 грудня 2010 р.

Відповідно до п 2 цього Порядку,
приватні будівлі приймає в
експлуатацію інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю за
місцем їх розташування відповідно до
цього Тимчасового порядку, яка видає
забудовникам на платній основі
сертифікат відповідності таких
будівель державним будівельним нормам,
стандартам та правилам.

Згідно з п. 3 Тимчасового порядку для
одержання сертифіката забудовник
разом із заявою за формою згідно з
додатком 2 подає інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю: на
приватні житлові будинки садибного
типу, дачні та садові будинки загальною
площею більш як 350 кв. метрів з
господарськими спорудами і будівлями:
документ, що засвідчує право власності
чи користування земельною ділянкою, на
якій розташована приватна будівля;
довідку про погодження прийняття
приватної будівлі в експлуатацію,
видану на підставі рішення виконавчого
органу сільської, селищної, міської
ради за формою згідно з додатком 3;
технічний паспорт приватної будівлі,
виданий бюро технічної інвентаризації.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
розглядає подані забудовником
документи і протягом десяти робочих
днів приймає рішення щодо видачі
сертифіката.

Пункт 5 Тимчасового порядку передбачає
вичерпні підстави відмови у видачі
сертифіката, а саме: у разі подання
документів не в повному обсязі заява не
розглядається і протягом десяти
робочих днів після її реєстрації
повертається забудовнику разом з
доданими до неї документами і
вмотивованим обґрунтуванням відмови у
видачі сертифіката. Відмова у видачі
сертифіката з інших причин не
допускається.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, разом із заявою про видачу
сертифікату відповідності позивач
надав: копію паспорту та
ідентифікаційного коду; рішення
Печерського районного суду, яким
визнано за ним порядок користування
земельною ділянкою; довідку про
погодження прийняття об'єкта
будівництва в експлуатацію; технічний
паспорт БТІ на жилий будинок станом на
06 серпня 2010 року; звіт про проведення
технічного обстеження жилого будинку
погоджений з державною
санітарно-епідеміологічною службою та
державним пожежним наглядом України.
Постанову про накладення штрафу по
справі про адміністративне
правопорушення та квитанцію про його
сплату.

Відповідно до ч. 4 ст. 301 Закону України
«Про планування і забудову територій»
прийняття в експлуатацію збудованих до
31.12.2008р. без залучення підрядних
організацій приватних житлових
будинків садибного типу, дачних та
садових будинків з господарськими
спорудами і будівлями, які
споруджувалися без дозволу на
виконання будівельних робіт,
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю за
результатами технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж таких об'єктів у порядку,
визначеному центральним органом
виконавчої влади з питань будівництва
та архітектури, за наявності документа,
що засвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою, на
якій розміщений такий об'єкт.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 126 ЗК України право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державним
актом на право постійного користування
земельною ділянкою.

Отже, відповідно до ст. 1 Закону від 19
червня 2003 р. N 963-IV "Про державний
контроль за використанням та охороною
земель" та статей 124, 125, 126 ЗК
обов'язковою умовою фактичного
використання земельної ділянки є
наявність у особи, яка її використовує,
правовстановлюючих документів на цю
земельну ділянку, відсутність у цієї
особи на час ухвалення судового
рішення таких документів є самовільним
зайняттям земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція була
висловлена також Верховним Судом
України у постанові Верховного Суду
України від 22 листопада 2010 р. у справі N
3-27гс10 та у Листі Верховного Суду
України від 01.04.2012р.

Таким чином, судом першої інстанції
було вірно встановлено, що позивачем не
надано доказів, які б підтверджували
наявність у нього права власності чи
права користування земельною ділянкою
на якій розташований самочинно
збудований будинок під літерою «К», а
рішенням Печерського районного суду м.
Києва, на яке посилається позивач, лише
визначено порядок користування
земельною ділянкою із суміжним
користувачем, а не встановлено право
власності чи користування.

Колегія суддів вважає необґрунтованим
посилання ОСОБА_4 на те, що судовими
рішеннями у даній справі порушується
її права, оскільки які саме права
порушуються, скаржником чітко не
зазначено. Водночас у даній справі
предметом спору є правомірність дій
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю, а
питання, стосовно того, чи є ОСОБА_4
співкористувачем земельної ділянки
під літерою «К» по АДРЕСА_1, повинно
було досліджуватися у справі що
розглядалась Печерським районним
судом м. Києва у справі № 2-16/2010.

Згідно ст. 226 КАС України суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві задовольнити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2012р.
скасувати.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11.07.2011р. залишити в
силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: