Справа № 822/3500/14
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3500/14

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук
О.К.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

30 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж.
М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Хмельницької митниці Міндоходів на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 04 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Санітек Україна" до
Хмельницької митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення і картки відмови ,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Санітек Україна»
звернулось до суду з позовом до
Хмельницької митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів і картку відмови у
митному оформлені товару.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 04.09.2014 року
позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
відповідач подав апеляційну скаргу, в
які просив скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову про
відмову в задоволенні позову. В
обґрунтування скарги апелянт вказав на
наявність розбіжностей включення до
митної вартості складової щодо витрат
на навантаження, вивантаження та
обробку оцінюваних товарів, пов'язаних
з їх транспортуванням до аеропорту,
порту, або іншого місця ввезення на
митну територію України, витрати на
страхування.

Сторони в судове засідання не з'явились
про дату, час та місце розгляду справи
були повідомлені завчасно та належним
чином.

Представник позивача подав заяву про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Враховуючи те, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до п.п. 1,
2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 16 січня 2014 року між
позивачем та компанією "DEFTRANS" (Польща)
укладений контракт № 16/01 про поставку
товару, асортимент якого визначається
у специфікаціях (п.1.1 контракту).
Зазначеним контрактом передбачено, що
товари повинні бути запаковані і
упаковка повинна забезпечувати
збереження товарів від будь-яких
пошкоджень під час транспортування та
складування (п.3.1); товари, які
поставляються продавцем, повинні
супроводжуватись такими документами:
інвойс, пакувальний лист, транспортна
накладна (CMR) (п.3.3.); поставка товарів
повинна виконуватись по кожному
окремому замовленню покупця на умовах,
вказаних в кожній окремій специфікації
до цього контракту (п.4.1); валютою
платежу є EURO (п.5.3. пунктом 10.2 контракту
також передбачено, що умови поставки
для кожного індивідуального
замовлення, вказані у відповідній
специфікації, мають пріоритет над
умовами, встановленими в загальних
умовах цього контракту.

У специфікації №2 від 16.01.2014 року
позивач та його контрагент - компанія
"DEFTRANS" (Польща) погодили назву товару, що
підлягає поставці (меблі для ванних
кімнат з ДПС ламіновані), його
кількість, ціну за одиницю та загальну
вартість, зазначивши, що вартість
пакування включена в ціну товару, а
також визначили валюту платежу (EURO),
дату поставки (лютий 2014 року), умови
оплати та умови поставки - FCA Одоланов,
Польща.

11.02.2014 року до митного оформлення
товару, який надійшов відповідно до
зовнішньоекономічного контракту №16/01
від 16 січня 2014 року, декларантом
позивача подана ВМД №400040000/2014/000665 з
рівнем митної вартості імпортованого
товару 8896,30 Євро визначеної за
договірною ціною.

Для підтвердження заявленої у
декларації митної вартості окрім
контракту, позивач надав специфікацію
№2 від 16.01.2014 року, інвойс №FE/0000005/2014 від
31.01.2014 року, договір №877 про надання
транспортно-експедиторських послуг з
організації перевезень вантажів
автомобільним транспортом в
міжнародному та міжміському
сполученні від 17.10.2011 року, договір
доручення №2/11 ТЕК про надання
транспортно-експедиторських послуг з
організації перевезень вантажів
автомобільним транспортом в
міжнародному сполученні від 04.01.2011
року, договір №3 з організації
перевезення вантажів автомобільним
транспортом у міжнародному,
міжміському та міському сполученні від
03.02.2014 року, довідку про
транспортно-експедиторські витрати
при перевезенні вантажу автомобільним
транспортом № 39-14183 від 07.02.2014 року,
міжнародну товарно-транспорту
накладну (CMR) від 31.01.2014 року, копію
митної декларації країни відправлення
MRN 14PL394020E0004861 від 05.02.2014 року.

Після вивчення зазначених вище
документів, відповідач дійшов
висновку, що документи, які зазначені у
ч.2, ч.3 ст.53 МК України та надані
позивачем, не дають йому можливості
пересвідчитись у правильності
визначення позивачем митної вартості
товару, оскільки містять розбіжності в
частині включення до митної вартості
складової щодо витрат на навантаження,
вивантаження та обробку оцінюваних
товарів, пов'язаних з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України, витрати на
страхування, і зобов'язав позивача у
відповідності до ч.3 ст.53 МК України
подати додаткові документи, а саме:
виписку з бухгалтерської документації,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та /або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини. Додаткові
документи позивач не надав, вважаючи,
вимоги митного органу
необґрунтованими.

Тому, відповідач оформив картку
відмови у митному оформленні товару
№400040000/2014/00005 від 11.02.2014 року та прийняв
рішення про коригування митної
вартості товарів від № 400040000/2014/000005/1
від 11.02.2014 року на загальну суму 17636,52
Євро, визначивши митну вартість
імпортованого товару на рівні 3,3 Євро
за одиницю, не погоджуючись з якими
позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції зазначив, що
відповідачем не доведено неповноти чи
недостатності наданих позивачем з
митною декларацією документів та
наведених в них відомостей для цілей
застосування 1 методу, тому судом
скасовано рішення про коригування
митної вартості товарів та картку
відмови в прийнятті митної декларації.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції враховуючи наступні
обставини.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Відповідно до переліку
даних документів, наведеного в частині
другій даної статті, такими
документами є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до картки відмови №
400040000/2014/00005 позивач одночасно з митною
декларацією подав до митного
оформлення наступні документи: картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами; міжнародну автомобільну
накладну (CMR); документ, що підтверджує
вартість перевезення товару;
рахунок-фактуру (інвойс); пакувальний
лист; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту); зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі-продажу,
стороною якого є виробник товарів, що
декларуються; договори про
перевезення; інформацію про позитивні
результати здійснення фітосанітарного
контролю товару; інформацію про
позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару;
резервна позиція; сертифікат про
проходження товару загальної форми;
копію митної декларації країни
відправлення; митна декларація за якою
було відмовлено у випуску товарів, інші
некласифіковані документи тощо.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу
виокремити наступні обставини, за
наявності яких митний орган має право
зобов'язати декларанта подати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими
документами;

2) наявність ознак підробки певних
документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Необхідно звернути увагу, що висновок
митного органу щодо наявності даних
обставин повинен бути обґрунтованими
та підтверджений відповідними
доказами. Так, встановивши відсутність
достатніх відомостей, що підтверджують
задекларовану митну вартість товарів
митний орган повинен вказати, які саме
складові митної вартості товарів є
непідтвердженими, чому з поданих
декларантом документів неможливо
встановити дані складові та які
документи необхідні для підтвердження
того чи іншого показника.

В даному випадку відповідач зобов'язав
позивача надати виписку з
бухгалтерської документації, висновки
про якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини, оскільки
надані позивачем документи не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товару та відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті (витрати на
страхування товарів).

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу
України визначено перелік складових
митної вартості. Але зазначено, що ці
складові (додаткові витрати) повинні
додаватись до ціни товару для
визначення митної вартості лише в тому
випадку, коли вони не були включені до
ціни товару.

Однак, митним органом не було вказано,
які саме складові митної вартості є не
підтвердженими та які саме документи
необхідно подати для підтвердження
конкретної складової. Посилання
відповідача на неможливість
визначення розміру платежів за
страхування товару є безпідставними,
оскільки страхування товару не
передбачалось умовами Контракту і
страхові платежі не сплачувались,
тобто дані платежі не входять до митної
вартості товару, а тому не потребують
підтвердження.

Посилання відповідача на неможливість
визначення розміру платежів за
страхування товару є безпідставними,
оскільки страхування товару не
передбачалось умовами контракту і
страхові платежі не сплачувались,
тобто дані платежі не входять до митної
вартості товару, а тому не потребують
підтвердження. Більш того, під час
митного оформлення позивачем
надавалась довідка №39-14І 83 від 07.02.2014
року про транспортно-експедиторські
витрати при перевезенні вантажу
автомобільним транспортом, в якій
зазначено, що навантаження здійснено
за рахунок вантажовідправника, а ДТЕП
«ІСТ-ЗАХІД» страхування вантажу не
здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції вважає
суттєвою ту обставину, що поставка
товару відбувалась на умовах FCA - Free Carrier
(...named place) Франко перевізник (про це
зазначено в специфікації №2 від 16.01.2014
року). Згідно загальних правил
передбачених для даного виду поставки,
обов'язок страхування товару покладено
на покупця, однак даний обов'язок не є
обов'язковим. В силу даного факту,
доводи відповідача, що позивачем не
подано документи, що підтверджують
страхування товару не знаходять свого
підтвердження, адже товар не
страхувався, тому і документи подані не
були.

Виходячи із змісту ст.58 Митного кодексу
України та з урахуванням вищевказаного
визначення митної вартості, основним
методом визначення митної вартості
товару є метод її визначення за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (ч.2 ст.58 МК України).

В силу п.2 ч.6 ст. 54 МК України митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
зокрема, у разі неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про визнання
протиправними та скасування рішення
Хмельницької митниці №400040000/2014/000005/1
від 11.02.2014 року та картку відмови у
митному оформленні товару №
400040000/2014/00005 від 11.02.2014 року, оскільки
правомірність їх прийняття не була
доведена під час апеляційного розгляду
справи.

Таким чином, вимоги апелянта - є
безпідставними, а висновки суду першої
інстанції не спростовуються доводами
апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції при ухваленні оскаржуваної
постанови вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому відсутні підстави для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хмельницької
митниці Міндоходів залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 04
вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.