Справа № 818/2200/14
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.Справа № 818/2200/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
26.08.2014р. по справі № 818/2200/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фавор"

до Державної податкової інспекції
у м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

12.08.2014 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фавор" -
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції в м.Сумах
№/40321 від 31 липня 2014 року, яким
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 783 грн. та
застосовано штрафні санкції в сумі 195
грн. 75 коп.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 26.08.2014 року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фавор"
задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області від 31.07.2014 року за №
/40321.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу відповідача ТОВ "Фавор",
посилаючись на законність та
обгрунтованість постанови суду першої
інстанції, просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції сторони не прибули, про дату,
час і місце судового засідання
повідомлені своєчасно та належним
чином.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фавор"
зареєстровано виконавчим комітетом
Сумської міської ради в якості
юридичної особи 15.07.2008р. за №102583, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи,
копія якого долучена до справи. (а. с.
35).

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1
ст.78, ст.79 Податкового кодексу України
контролюючим органом в період з 26.06.2014
року по 03.07.2014 року проведено виїзну
документальну перевірку правомірності
нарахування ТОВ "Фавор" позитивного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту у сумі 336642 грн. та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку у
сумі 3180346 грн., відображених у
податковій декларації з ПДВ за квітень
2014р. від 19.05.2014р. №, за
результатами якої складено акт
№2486/18-19/15-02/30759962/142 від 10.07.2014 р. (а.с.9-24).

Згідно висновків акту
№2486/18-19/15-02/30759962/142 від 10.07.2014 р.
контролюючим органом встановлено
порушення позивачем п.198.2, п.198.6 ст. 198, п.
200.3, ст.200 Податкового кодексу України,
внаслідок чого TOB "Фавор" занижено суму
позитивного значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та податкового
кредиту за квітень 2014р. у розмірі 783
грн., п.198.2, п.198.6, ст.198, п. 200.3, п.200.4, п.200.14
ст.200 ПК України, внаслідок чого
товариством завищено суму бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
квітень 2014 року у розмірі 783 грн.

За результатами перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення - рішення №/40321 від 31
липня 2014р. (а.с.7)

Не погодившись із податковим
повідомленням - рішенням №/40321 від
31 липня 2014р. , позивач звернувся із
зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов висновку про
безпідставність висновку ДПІ в м.Сумах
стосовно порушення ТОВ "Фавор" п.198.2,
п.198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3 ст.200, п.201.4. п.201.10,
ст. 201 Податкового кодексу України, тому
вимоги позивача щодо визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
м.Сумах №/40321 від 31.07.2014р., яким
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 783 грн. та
застосовано штрафні санкції в сумі 195
грн. 75 коп., є правомірними та
обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Підставою для прийняття спірного
податкового повідомлення - рішення
слугували висновки контролюючого
органу, викладені в акті перевірки
№2486/18-19/15-02/30759962/142 від 10.07.2014 р., про те,
що стан контрагента позивача - ТОВ "ЛУГ
СПЕЦ СЕРВІС"- як платника - 9 (
направлено повідомлення про
відсутність за місцем знаходження).
Крім цього, за результатами
співставлення ПЗ та ПК в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
згідно податкової звітності за квітень
2014 року ТОВ "ЛУГ СПЕЦ СЕРВІС" не
задекларував свої податкові
зобов'язання, сума розбіжності складає
783,33 грн. Отже, на переконання
податкового органу вищезазначені
обставини свідчать про безтоварність
господарських операцій, в результаті
чого ТОВ "Фавор" завищено податковий
кредит за квітень 2014р. у розмірі 783 грн.
та відповідно занижено позитивне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання і податкового кредиту з
ПДВ за квітень 2014р. у сумі 783 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 4
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.1. ст. 198 Податкового кодексу
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу
України встановлено, що податковий
кредит звітного періоду визначається,
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з, зокрема, придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

При цьому, відповідно до п. 201.1. ст. 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
в якій зазначаються в окремих рядках
певні обов'язкові реквізити.

За змістом п.200.3 ст.200 Податкового
кодексу України при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Приписами пункту 201.4. ст. 201 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу). У разі, якщо
на момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

З огляду на викладені норми
Податкового кодексу України можна
дійти висновку про існування декількох
підстав для формування податкового
кредиту, а саме: наявність у платника
податку - покупця належно оформленої
податкової накладної, а також фактичне
виконання господарської операції, за
наслідками якої у платника ПДВ виникає
право на податковий кредит.

З матеріалів справи убачається, що між
ТОВ ""Фавор" м. Суми (Замовник) та TOB "ЛУГ
СПЕЦ СЕРВІС" м.Луганськ (Експедитор)
укладено договір поставки № 9 від
15.04.2014 року, за умовами п.1.1 якого
передбачено, що Замовник доручає, а
Експедитор зобов'язується від свого
імені та за рахунок Замовника
здійснювати організацію перевезення
(доставки) вантажів в міжнародних і
міжміських повідомленнях, залучаючи
для здійснення перевезень третю
сторону на підставі договору,
укладеного між Експедитором та третьою
стороною - Перевізником, а також
зобов'язується здійснювати розрахунки
з транспортними організаціями за
перевезення (доставку) вантажів
Замовника.

На виконання договору ТОВ "ЛУГ СПЕЦ
СЕРВІС" складено акт надання послуг №
ОУ - 160405 від 16.04.2014р. (а.с. 28).

На підтвердження реальності виконання
цього договору позивачем надано
податкову накладну №1708 від 16.04.2014 р. (
а.с.25), товаро-транспортну накладну №
001668 від 15.04.2014р. (а.с. 29) та копію заявки
№ 1 від 15.04.14р. (а.с. 30).

В якості доказу підтвердження факту
оплати послуг позивачем надано
платіжне доручення №966 від 17.04.2014р.,
згідно якого позивачем сплачено на
адресу ТОВ "ЛУГ СПЕЦ СЕРВІС" за послуги
згідно рахунку №160405 від 16.04.2014 року 4700
грн., в тому числі ПДВ - 783,33 грн. (а.с. 31)

Під час розгляду справи, не
встановлено фактів, які свідчили б про
те, що зміст укладених договорів не
відповідає діючому законодавству
України, дійсним намірам сторін та що
ці наміри спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Таким чином, зазначені відповідачем в
акті перевірки обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на податковий кредит з
ПДВ у випадку, коли останній виконав
усі передбачені законом умови стосовно
отримання такого права та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.
Адже, Податковий кодекс України не
ставить право платника ПДВ на
податковий кредит в залежність від дій
або бездіяльності його контрагентів чи
відсутності їх за місцезнаходженням,
так само відсутності у контрагентів
основних фондів, кваліфікованого
персоналу тощо. І в разі порушення
контрагентом податкової дисципліни
відповідальність та негативні
наслідки мають настати саме для цієї
особи, оскільки позивач та його
контрагент є окремими суб'єктами
господарювання зі статусом юридичної
особи, окремими платниками податку на
додану вартість, кожен з яких має свої
межі юридичної відповідальності, яка є
індивідуальною, виходячи з вимог
ст. 61 Конституції України.

В силу ст.18 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Отже, чинне законодавство не покладає
на платника податків обов'язку
перевіряти безпосереднього
контрагента на предмет виконання ним
вимог податкового законодавства та
його безпосередню наявність за
місцезнаходженням перед тим, як
відносити відповідні суми витрат до
валових витрат та суми податку на
додану вартість до податкового
кредиту.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що господарські
операції між позивачем та його
контрагентом мали реальний характер,
діяльність позивача була спрямована на
отримання економічної вигоди від
підприємницької діяльності,
підприємства ознак фіктивності на час
здійснення господарської операції не
мали, що зумовлює хибність висновків
податкового органу.

За таких обставин позивачем правомірно
віднесено до складу податкового
кредиту за квітень 2014 року ПДВ в
розмірі 783,33 грн. за господарськими
операціями з ТОВ "ЛУГ СПЕЦ СЕРВІС".

Зважаючи на те, що відсутні підстави
для донарахування суми податкового
зобов'язання за основним платежем,
тому відсутні підстави для
застосування відносно позивача
штрафних санкцій.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
м.Сумах №/40321 від 31 липня 2014 року.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Сумського окружного
адміністративного суду від 26.08.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 26.08.2014р. по
справі № 818/2200/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.