Справа № 2а-7284/10/1370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р.

Справа № 876/7882/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.

з участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Здинянчина
Р.Т.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 23
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх
справ України, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, про скасування
наказів, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Міністерства внутрішніх справ України,
яким з врахуванням уточнення позовних
вимог просив: встановити, що відбулося
внаслідок прийняття наказу
відповідача від 21.04.1998 року - його
відрядження в розпорядження
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області у
зв'язку із здійсненням
організаційно-штатних заходів
(ліквідація, реорганізація,
перепрофілювання, скорочення
чисельності штатів) чи пониження по
службі; скасувати накази Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області від
21.07.1998 року № 348о/с та від 24.09.1998 року №
486о/с; поновити його в органах
внутрішніх справ України на посаді
старшого оперуповноваженого Відділу
внутрішньої безпеки Головного
управління боротьби з організованою
злочинністю Міністерства внутрішніх
справ України; зарахувати весь період
вимушеного прогулу у зв'язку з
незаконними наказами в стаж роботи як
працівника спеціального підрозділу по
боротьбі з організованою злочинністю
Міністерства внутрішніх справ України
з розрахунком 1,5 року за кожен рік
служби, який встановлений у цих
підрозділах; вирішити питання щодо
часу вимушеного прогулу; присвоїти
втрачене спеціальне звання полковника
міліції; скасувати наказ Міністерства
внутрішніх справ України від 21.04.1998
року № 169 в тій частині, що стосується
його увільнення від посади старшого
оперуповноваженого в особливо
важливих справах зонально-лінійного
відділення Відділу внутрішньої
безпеки у Львівській області
Управління внутрішньої безпеки
Головного управління по боротьбі з
організованою злочинністю
Міністерства внутрішніх справ України.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2014
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постанова мотивована тим, що обставини
щодо правомірності увільнення
позивача з посади старшого
оперуповноваженого Відділу
внутрішньої безпеки Головного
управління боротьби з організованою
злочинністю Міністерства внутрішніх
справ України та відрядження його у
розпорядження Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області відповідно до наказу
Міністерства внутрішніх справ України
від 21.04.1998 року № 169, призначення на
посаду оперуповноваженого карного
розшуку Личаківського відділу
внутрішніх справ міста Львова та
звільнення його з цієї посади
відповідно до наказів Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області від
21.07.1998 року № 348о/с та від 24.09.1998 року №
486о/с встановлені рішеннями суду, які
набрали законної сили. Тому суд дійшов
висновку про безпідставність позовних
вимог, в зв'язку з чим такі задоволенню
не підлягають.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає, що вона
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, суд неповно з'ясував обставини,
що мають значення для справи, а
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Просить постанову
скасувати та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що з вересня 1995 року
працював у Відділі внутрішньої безпеки
у Львівській області на посаді
старшого оперуповноваженого в
особливо важливих справах загального
лінійного відділення, маючи звання
майора та без зауважень в роботі. Однак
у квітні 1998 року був безпідставно та
невмотивовано увільнений з даної
посади і виведений в розпорядження
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області. При
цьому, відповідач не надав жодних
пояснень, в зв'язку з чим було здійснене
таке переведення, оскільки не
проводилось жодних
організаційно-штатних заходів
(ліквідація, реорганізація,
перепрофілювання, скорочення
чисельності штатів), а також відповідач
не надав жодних доказів наявності
підстав для його звільнення з органів
внутрішніх справ чи пониження по
службі. При цьому дисциплінарних
стягнень за весь період служби він не
мав. Після закінчення стаціонарного
лікування до роботи допущений не був, а
пробувши 15 днів у резерві Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області повторно потрапив
на стаціонарне лікування, після якого
21.07.1998 року без його згоди незаконно був
призначений оперуповноваженим карного
розшуку Личаківського відділу
внутрішніх справ міста Львова. До
виконання службових обов'язків не
приступив, оскаржив дії керівництва в
Міністерство внутрішніх справ України
і подав рапорт на відпуску за 1998 рік.
Однак без врахування даних обставин
був незаконно звільнених з посади.
Також позивач зазначає, що враховуючи
те, що 31.01.1998 року було присвоєно
чергове звання майора міліції і з цього
часу ще в 2002 році сплив час присвоєння
чергового звання підполковника
міліції і посада старшого
оперуповноваженого Відділу
внутрішньої безпеки Управління
внутрішньої безпеки Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України на цей час полковника
міліції, а на сьогоднішній день уже
закінчується пропущений термін
перебування в званні підполковника
міліції. Також враховуючи те, що як
ліквідатор аварії на Чорнобильській
АЕС відповідно до законодавства мав
право отримати один раз звання
достроково або на ступінь вище
займаної посади. Крім цього, відповідно
до Указу Президента України від 28.02.2006
року № 155/2006 з метою вшанування подвигу
учасників ліквідації на
Чорнобильській АЕС, та у зв'язку з 20-ю
річницею аварії на Чорнобильській АЕС
дозволено присвоєння чергового звання
до полковника включно. Оскільки звання
підполковника міліції не було
присвоєно через незаконні накази та
для компенсації втрачених звань у
зв'язку із незаконними діями посадових
осіб Міністерства внутрішніх справ
України вважає, що йому необхідно
призначити втрачене спеціальне звання
полковника міліції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та представника відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Регулювання правового становища осіб,
які проходять службу в органах
внутрішніх справ здійснюється Законом
України «Про міліцію», Законом України
«Про дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ», «Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ», затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1191 року № 114.

Як встановив суд, ОСОБА_1 з 16.10.1988 року
перебував на службі в органах
внутрішніх справ.

29.09.1995 року позивач був призначений на
посаду оперуповноваженого в особливо
важливих справах зонально-лінійного
відділення відділу внутрішньої
безпеки у Львівській області
Управління внутрішньої безпеки
Головного управління по боротьбі з
організованою злочинністю
Міністерства внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 21.04.1998 року № 169/ос ОСОБА_1
було увільнено від посади старшого
оперуповноваженого в особливо
важливих справах зонально-лінійного
відділення відділу внутрішньої
безпеки Головного управління по
боротьбі з організованою злочинністю
Міністерства внутрішніх справ України
у зв'язку із відрядженням у
розпорядження Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області.

В період знаходження в розпорядженні
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області
ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 10.04.1998
року до 16.06.1998 року і з 30.06.1998 року до
17.07.1998 року.

Наказом Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області від 21.07.1998 року № 348о/с позивача
призначено на посаду
оперуповноваженого відділення карного
розшуку Личаківського районного
відділу Львівського міського
управління Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області.

А наказом Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області від 24.09.2008 року № 486 о/с позивача
звільнено з органів внутрішніх справ
України в запас Збройних Сил України за
пп. «є» п. 64 (порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, а
саме за невихід на роботу без поважних
причин.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність зазначених вище наказів
з таких підстав.

Відповідно до пп. «в» п. 40 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) призначення на
посади рядового і начальницького
складу провадиться відповідними
начальниками згідно з номенклатурою
посад, що визначається Міністром
внутрішніх справ УРСР відповідно до
його компетенції. При цьому
враховується таке: при здійсненні
організаційно-штатних заходів особи
начальницького складу можуть
зараховуватися в розпорядження органу
внутрішніх справ на строк не більше 15
діб.

Згідно з пп. «є» п. 64 цього Положення
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за порушення
дисципліни.

Як встановив суд та підтверджується
матеріалами справи, рішенням
Галицького районного суду м. Львова у
справі № 2-961/99, залишеним без змін
ухвалою судової колегії в цивільних
справах Львівського обласного суду від
30.08.1999 року, відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_1 про визнання незаконним
зазначеного вище наказу від 24.09.1998 року
№ 486о/с про його звільнення з органів
внутрішніх справ.

В зазначеній ухвалі апеляційного суду
вказано, зокрема, що суд встановив, що
накази по переміщенню (оскаржуваний
позивачем наказ Міністерства
внутрішніх справ України від 21.04.1998
року № 169о/с) відповідають пп. «в» п. 40
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР.

Також в цій ухвалі встановлена
обставина, що позивачеві пропонувалися
вакантні посади, які були в наявності
станом на 10.06.1998 року, однак згоди на
призначення на одну з них позивач не
дав. Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 не
представив виправдовувальних
документів його не виходу на роботу в
період з 17.06.1998 року по 29.06.1998 року та з
18.07.1998 року по 21.07.1998 року, рішенням
комісії УРОС УМВСУ від 21.07.1998 року йому
рекомендовано посаду
оперуповноваженого КР Личаківського
РВВС м. Львова. Наказом начальника УМВС
у Львівській області №348 о/с від 21.07.1998
року майора міліції ОСОБА_1 призначено
на посаду оперуповноваженого
відділення карного розшуку
Личаківського РВ ЛМУ.

Зазначені вище судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
набрали законної сили.

Таким чином, обставини щодо
правомірності увільнення ОСОБА_1 від
посади старшого оперуповноваженого в
особливо важливих справах
зонально-лінійного відділення відділу
внутрішньої безпеки Головного
управління по боротьбі з організованою
злочинністю Міністерства внутрішніх
справ України у зв'язку із відрядженням
у розпорядження Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, призначення його
на посаду оперуповноваженого
відділення карного розшуку
Личаківського районного відділу
Львівського міського управління
Управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області та
звільнення з даної посади встановлені
судовими рішеннями, які набрали
законної сили.

А відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

При цьому, як правильно зазначив суд
першої інстанції, ОСОБА_1 не надав
належних та допустимих доказів, які не
досліджувались судами під час розгляду
його позову, а також які б
спростовували встановлені Галицьким
районним судом м. Львова та Львівським
обласним судом обставини, про які
зазначено вище.

Також, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції обґрунтовано
застосував в даному випадку практику
Європейського суду з прав людини,
викладену у рішеннях у справах Sovtransavto
Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002 року,
Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від
22.11.2007 року, згідно з якою одним з
основних елементів верховенства права
є принцип правової певності, який серед
іншого передбачає, що рішення суду з
будь-якої справи, яке набрало законної
сили, не може бути поставлено під
сумнів.

Тому, враховуючи, що позивач не довів
суду незаконності його переміщення по
службі та звільнення з органів
внутрішніх справ, не підлягають
задоволенню також інші позовні вимоги,
а саме поновлення в органах внутрішніх
справ, зарахування стажу служби,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та вирішення
питання про присвоєння чергового
звання полковника міліції.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2014
року у справі № 2а-7284/10/1370 за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх
справ України, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, про скасування
наказів, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В. В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 27.10.2014
року