Справа № 2а-560/2009
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
Справа №
4601/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів:
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Жидачівської РДА
львівської області на постанову
Жидачівського районного суду
Львівської області від 23 листопада 2009
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Жидачівської РДА
Львівської області про нарахування
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Жидачівської РДА
Львівської області, у якому просила
визнати протиправними дії відповідача,
зобов'язати відповідача виплатити
недоотриману допомогу по догляду за
дитиною з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Постановою Жидачівського районного
суду Львівської області від 23
листопада 2009 року адміністративний
позов задоволено повністю. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Жидачівської РДА
Львівської області провести
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_1 державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року відповідно до ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив відповідач,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги покликається на те, що,
відповідно до Бюджетного кодексу
України, розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють відповідні видатки за
загальним фондом бюджету тільки в
межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами. При
здійсненні бюджетного процесу в
Україні положення нормативно -
правових актів застосовуються лише в
тій частині, в якій вони не суперечать
положенням Конституції України,
Бюджетного кодексу України та Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік». З огляду на це, Управління не
може змінити видатки держави,
затверджені державним бюджетом,
оскільки це є прямим порушенням
Конституції та чинного законодавства.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України), що є
достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення з
наступних міркувань.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно виходив з того, що
оскільки Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» не
визначено відповідно до якого
прожиткового мінімуму визначається
розмір допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, слід
застосовувати ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року),
відповідно до якої розмір допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» (в
редакції, яка діяла до 01.01.2008 року)
встановлено, що така допомога
надається щомісяця з дня надання
відпустки для догляду за дитиною по
день її закінчення, але не більше як по
день досягнення дитиною трирічного
віку включно.

Колегія суддів зазначає про те, що
положення п. 7 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
яким було зупинено і обмежено на 2007 рік
дію ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
щодо встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, а також положення абз.
3 ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» щодо порядку
визначення розміру такої допомоги,
рішенням Конституційного суду України
№ 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

У відповідності до ч. 2 ст. 152
Конституції України передбачено, що
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Оскільки рішення Конституційного суду
України № 6-рп було ухвалено 09.07.2007 року,
то колегія суддів зазначає, що позивач
має право на перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року
включно.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову, та зазначає, що вірним способом
відновлення порушеного права позивача
є покладення на відповідача обов'язку
провести належне нарахування та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі визначеному ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» за період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року включно з урахуванням
виплачених позивачу сум, що на думку
колегії суддів, відповідає нормам
матеріального права, фактичним
обставинам справи та наявним у ній
доказам.

Крім того, колегія суддів погоджується
із твердженнями суду першої інстанції
про необхідність покладення обов'язку
з нарахування і виплати спірної
допомоги саме на Управління праці та
соціального захисту населення
Жидачівської РДА Львівської області в
силу вимог ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
ст..43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст.195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Жидачівської РДА Львівської області
залишити без задоволення, а постанову
Жидачівського районного суду
Львівської області від 23 листопада 2009
року у справі № 2а-560/09 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
В.С. Затолочний

Судді
В.М. Каралюс

З.М. Матковська