Справа № 614/1183/14-а
Суддя: Федченко В. М.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014 року суддя Борівського районного
суду Харківської області Федченко В.М.,
розглянувши в письмовому провадженні
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Ізюмському районі про визнання
неправомірними дій стосовно не
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату довічного грошового утримання
судді,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Ізюмському районі Харківської області,
в якому вказала, що вона є суддею
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області у відставці на
підставі постанови ВР України №2586 від
19.05.2005 р. та наказу ДСА в Харківській
області №03-5/70 від 17.06.2005 р.

Позивачка вказує, що після виходу у
відставку їй було призначено та
виплачувалось щомісячне довічне
грошове утримання судді в розмірі 90 %
суддівської винагороди працюючого
судді на відповідній посаді. Та в
зв'язку з підвищенням суддівської
винагороди на підставі ст. 129 ЗУ «Про
судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010
р. ОСОБА_1 вважає, що їй повинно бути
підвищене щомісячне грошове утримання
як судді у відставці. Але УПФУ в
Ізюмському районі не виконує вимоги
про перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, цим самим не
виконує рішення Конституційного суду
від 03.06.2013 р. №3-рн/2013 р.

ОСОБА_1 має стаж праці суддею 28 років 2
місяці 28 днів, займала посаду голови
Ізюмського міськрайонного суду на
момент виходу у відставку.

ОСОБА_1 в своєму позові просить суд
визнати неправомірними дії УПФ України
в Ізюмському районі Харківської
області про неперерахування
щомісячного довічного грошового
утримання (суддівської винагороди)
судді, голови суду, працюючого на
відповідній посаді згідно ЗУ «Про
судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010
р., зобов'язати УПФ України в Ізюмському
районі Харківської області провести
перерахунок щомісячного грошового
утримання в розмірі 90 % грошового
утримання працюючого судді на посаді
голови суду зі стажем 28 років 2 місяці 28
днів, починаючи з 01.01.2014 р. до зміни
суддівської винагороди в майбутньому,
враховуючи довідку про грошову
винагороду суду від ДСА в Харківській
області.

Представник відповідача УПФ України в
Ізюмському районі Харківської області
надала до суду заперечення, в якому
просила в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі,
мотивуючи тим, що в ЗУ «Про судоустрій
та статус суддів» не вказано
проведення перерахунку раніше
призначеного щомісячного довічного
утримання суддям судів загальної
юрисдикції. Позивачці пенсія
призначена згідно діючого
законодавства, виплачується в повному
обсязі та своєчасно. Проти задоволення
позову заперечує в повному обсязі,
просить справу розглядати без участі
представника відповідача.

В судове засідання позивачка не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Враховуючи наявність відповідних
заяв від сторін, суд відповідно до ч.4
ст.122 КАС України розглядає справу за
відсутності сторін на підставі наявних
у справі доказів в порядку письмового
провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка являється
суддею Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області у відставці на
підставі Постанови Верховної Ради
України №2586-IV від 19 травня 2005 р. (а.с.4). У
зв'язку з цим вона перебуває на обліку у
відповідача та отримує довічне грошове
утримання в розмірі 90% заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Відповідно до ч.5 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставах в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ст.22 Конституції
України закріплені права і свободи не є
вичерпними, гарантуються і не можуть
бути скасовані. При прийнятті нових
законів або при внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Статтею 58 Конституції України
передбачено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі.

Так, згідно зі ст.43 Закону України «Про
статус суддів» від 15 грудня 1992 р.
(чинного на час виникнення спірних
правовідносин) щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці
виплачується з заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
в розмірі встановлених йому відсотків.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України
«Про статус суддів» (чинної на момент
виникнення спірних правовідносин)
заробітна плата суддів складається з
посадового окладу, премій, доплат за
кваліфікаційні класи, надбавок за
вислугу років та інших надбавок.
Законом України «Про внесення змін до
Бюджетного Кодексу України та деяких
законодавчих актів України» від 23
грудня 2010 р. №2856 дія частин 1-4 ст.44
Закону України «Про статус суддів»
була продовжена до 1 січня 2012 р.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності Закону надвідомчими та
урядовими нормативними актами до
спірних правовідносин підлягає
застосуванню ст.43 Закону України «Про
статус суддів» від 15 грудня 1992 р. (діюча
до 01 січня 2012 р.), якою передбачено, що
довічне грошове утримання судді у
відставці виплачується в розмірі
встановлених йому відсотків
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

Той факт, що законодавством не
передбачено механізму перерахунку
довічного грошового утримання судді
суду загальної юрисдикції у відставці,
не є підставою для відмови у такому
перерахунку, оскільки із самої ст.43
Закону України «Про статус суддів» від
15 грудня 1992 року (чинного на час
виникнення спірних правовідносин)
випливає, що розмір довічного
грошового утримання судді у відставці
повинен відповідати розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, що в силу ч.1
ст.44 Закону України «Про статус суддів»
складається із посадового окладу,
премій, доплат за кваліфікаційні класи,
надбавок за вислугу років та інших
надбавок, в розмірі встановлених йому
відсотків.

Положення частин першої, другої,
третьої, четвертої ст. 44 Закону України
«Про статус суддів» від 15 грудня 1992 р.
№2862-ХІІ з наступними змінами. Закон,
Постанова Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» від 3 вересня 2005 р.
№865 з наступними змінами містять
приписи щодо винагороди, матеріального
і соціального забезпечення суддів, в
тому числі щомісячного грошового
утримання.

Щомісячне грошове утримання судді,
який, маючи право на відставку,
продовжує працювати на посаді судді,
встановлюється у зв'язку з виконанням
ним своїх обов'язків щодо здійснення
незалежного, неупередженого та
справедливого правосуддя, а щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці є належним утриманням цього
судді після припинення виконання ним
своїх професійних обов'язків та
особливою формою його соціального
забезпечення.

Зважаючи на зміст ст.129 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
(чинного на час розгляду справи),
суддівська винагорода складається з
посадового окладу та доплат за: 1)
вислугу років; 2) перебування на
адміністративній посаді в суді; 3)
науковий ступінь; 4) роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці, при цьому посадовий оклад
судді встановлюється з урахуванням
розміру мінімальної заробітної плати,
яка в силу ст.ст.9,10 Закону України «Про
оплату праці» періодично змінюється
лише в бік збільшення. А отже, посадовий
оклад судді теж періодично змінюється
в бік збільшення, що, в свою чергу,
призводить і до збільшення довічного
грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ч.3 ст.129 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється у розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом, що
запроваджується поетапно:

з 1 січня 2011 р. - 6 мінімальних
заробітних плат;

з 1 січня 2012 р. - 8 мінімальних
заробітних плат;

з 1 січня 2013 р. - 10 мінімальних
заробітних плат;

з 1 січня 2015 р. - 15 мінімальних
заробітних плат.

Згідно ч.6 ст.129 ЗУ «Про судоустрій
і статус суддів» суддям, які обіймають
посаду голови суду виплачується
щомісячна доплати у розмірі 10%
посадового окладу судді відповідного
суду.

Позивачка ОСОБА_1 працювала суддею
більше 28 років (28 років 2 місяці 28 днів) і
на момент виходу у відставку працювала
головою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області.

Крім того, досліджуючи правове поняття
«Щомісячне довічне грошове утримання
судді», Конституційний суд України у
мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 р. №18-рп/2011, вказав, що це
утримання є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу, а правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячне грошове утримання діючого
судді однакова, а самі ці поняття
однорідні та взаємопов'язані,
ідентичні, відрізняються лише за
способом фінансування судді у
відставці сплачує Пенсійний фонд
України за рахунок Державного бюджету
України. У цьому ж рішенні
Конституційний суд України також
вказує про неможливість звуження
змісту та об'єму гарантій незалежності
суддів, а відповідно, матеріального та
соціального забезпечення.

Рішенням Конституційного суду України
від 3 червня 2013 р. визнано
неконституційними частину 3, перше,
друге, третє речення частини 5 ст.138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 р.
суперечать Конституції України та не
підлягають застосуванню.

Однак підлягає застосуванню частина 3
ст.138 Закону України в редакції до змін,
внесених законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», а
саме «Щомісячно довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80% грошового утримання судді, який
працює на відповідній посаді. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на 2%
заробітку, але не більше, ніж 90 %
заробітної плати судді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання».

Тобто, відмова відповідача позивачці
щодо здійснення їй перерахунку та
забезпечення виплати щомісячного
грошового утримання в розмірі 90%
грошового утримання працюючого судді
на відповідній посаді, починаючи з 01
січня 2014 р., є неправомірною, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного вище,
керуючись ст.ст.8,19,22,58,64 Конституції
України, ст.ст.43,44, Закону України "Про
статус суддів", ст.129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", ст.ст.9,10
Закону України "Про оплату праці",
рішенням Конституційного суду України
від 14 грудня 2011 р. №18-рп/2011, ст.4 Закону
України "Про судовий збір",
ст.ст.2,4,7,9,14,18,23,86,94,99,122, 158-163 КАС України,
суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Ізюмському районі Харківської області
визнання неправомірними дій стосовно
не перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату довічного грошового утримання
судді - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області щодо
неперерахування щомісячного довічного
грошового утримання (суддівської
винагороди) судді, голови суду, як
працюючого на відповідній посаді
згідно ЗУ «Про судоустрій та статус
суддів» від 07.07.2010 р.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Ізюмському районі
Харківської області провести ОСОБА_1
перерахунок щомісячного грошового
утримання в розмірі 90% грошового
утримання працюючого судді на посаді
голови суду зі стажем роботи 28 років 2
місяці 28 днів починаючи з 1 січня 2014 р.
до зміни суддівської винагороди в
майбутньому, враховуючи довідку про
грошову винагороду суду Державної
судової адміністрації в Харківській
області № 536 від 23.09.2014 р.

Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Борівський районний суд шляхом подачі
в 10-денний строк апеляційної скарги з
дня отримання копії постанови.

Суддя

Федченко В. М.