Справа № К/9991/19028/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/19028/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Заїки М.М.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою прокуратури
Автономної Республіки Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 29
травня 2009 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 18 травня 2010
року в справі за позовом ОСОБА_4 до
прокуратури міста Сімферополя про
визнання бездіяльності протиправною,

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з вказаним адміністративним
позовом, в якому зазначав, що у жовтні
2008 року звернувся до прокуратури
Автономної Республіки Крим з заявою
про прийняття одного з процесуальних
рішень, передбачених статтею 97
Кримінально-процесуального кодексу
України щодо кримінально - правової
оцінки дій начальника слідчого відділу
податкової міліції Державної
податкової інспекції міста
Сімферополя ОСОБА_5, слідчих слідчого
відділу податкової міліції Державної
податкової інспекції в місті
Сімферополі ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
оперуповноважених слідчого відділу
податкової міліції Державної
податкової інспекції в місті
Сімферополі, а також понятих та інших
осіб, що приймали участь у слідчих діях
у якості понятих по кримінальній
справі № 20010.

Проте відповідачем не було прийнято
відповідного рішення, у зв'язку з чим
просив визнати бездіяльність
неправомірною та зобов'язати вчинити
дії.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 29 травня 2009 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 18 травня 2010
року, позов задоволено: визнано
протиправною бездіяльність
прокуратури міста Сімферополя з
неприйняття рішення в порядку статті 97
Кримінально-процесуального кодексу
України при розгляді заяви ОСОБА_4 від 07
жовтня 2008 року про вчинення злочинів,
передбачених статтями 364, 365, 366, 372
Кримінального кодексу України;
зобов'язано прийняти рішення в порядку
статті 97 Кримінально-процесуального
кодексу України при розгляді заяви
ОСОБА_4 від 07 жовтня 2008 року про
вчинення злочинів, передбачених
статтями 364, 365, 366, 372 Кримінального
кодексу України щодо
кримінально-правової оцінки дій
начальника слідчого відділу
податкової міліції Державної
податкової інспекції міста
Сімферополя ОСОБА_5, слідчих слідчого
відділу податкової міліції Державної
податкової інспекції міста
Сімферополя ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
оперуповноважених слідчого відділу
податкової міліції Державної
податкової інспекції міста
Сімферополя ОСОБА_17, ОСОБА_8, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, а також
понятих ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та
інших осіб, що приймали участь у
слідчих діях у якості понятих по
кримінальній справі № 20010.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просив скасувати судові рішення та
закрити провадження у справі.

Перевіривши правильність застосування
судам норм процесуального права
колегія суддів приходить до висновку
про те, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Частиною другою статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

З наведених вимог закону вбачається, що
публічно-правовим спором за Кодексом
адміністративного судочинства України
є публічно-правовий спір, який випливає
із здійснення суб'єктом владних
повноважень управлінських функцій.

Органи дізнання, слідства та
прокуратури під час перевірки заяви
про злочин, досудового слідства
виконують не владні управлінські
функції, а владні процесуальні функції
й спори, що пов'язані з такими
повноваженнями не належать до
юрисдикції адміністративних судів.

При цьому відповідно до статей 110, 234, 236
Кримінально-процесуального кодексу
України дії органів дізнання, слідчого,
прокурора можуть бути оскаржені до
суду.

Згідно з вимогами частин першої та
другої статті 3
Кримінально-процесуального кодексу
України провадження в кримінальних
справах на території України
здійснюється за правилами цього
Кодексу. При провадженні в
кримінальній справі застосовується
кримінально-процесуальний закон, який
діє відповідно під час дізнання,
досудового слідства або судового
розгляду справи.

Завданнями кримінального судочинства
відповідно до статті 2
Кримінально-процесуального кодексу
України є охорона прав та законних
інтересів фізичних і юридичних осіб,
які беруть у ньому участь, а також
швидке і повне розкриття злочинів,
викриття винних та забезпечення
правильного застосування Закону з тим,
щоб кожний, хто вчинив злочин, був
притягнутий до відповідальності і
жоден невинний не був покараний.

Спірні відносини, що виникли між
сторонами по даній справі і які
пов'язані з проведенням досудового
слідства не є управлінськими, а
повноваження відповідача та їхніх
посадових осіб у цих правовідносинах
регламентовані
Кримінально-процесуальним кодексом
України.

Захист прав позивача, з урахуванням
обов'язковості дотримання вимог
частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вимагав би від
адміністративного суду перевірити
дотримання відповідачами вимог
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Адміністративний суд не має
повноважень на здійснення такої
перевірки та на відновлення порушених
у рамках кримінального процесу прав
заявника.

За таких обставин вимоги про
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів слідства та
прокуратури під час досудового
слідства повинні розглядатися у межах
кримінального, а не адміністративного
судочинства.

Оскільки правовідносини, що виникли
між сторонами не належать до
публічно-правових і справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства, а суди
попередніх інстанцій помилково
прийшли до висновку щодо підсудності
даного спору адміністративному суду,
то відповідно до пункту 1 частини
першої статті 157 та статті 228 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судові рішення в касаційному порядку і
закриває провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокуратури
Автономної Республіки Крим
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 29
травня 2009 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 18 травня 2010
року скасувати, а провадження у
адміністративній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.М. Заїка
/підпис/ В.В. Юрченко /підпис/