Справа № 813/51/13-а (876/7162/13)
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/14512/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 10
квітня 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2013 року у справі за позовом
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області до ОСОБА_4, третя
особа: ОСОБА_5 про виконання вимог
припису,

встановив:

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області звернулась з
позовом до ОСОБА_4 про виконання вимог
припису від 16 серпня 2012 року № 9-ф, а
саме: демонтування надбудови над
квартирою АДРЕСА_2.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернулася з касаційною
скаргою, в якій просила їх скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
обговоривши доводи касаційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судами встановлено, що 16 серпня 2012 року
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області проведено
перевірку з питань дотримання вимог
законодавства у сфері архітектури та
будівництва щодо законності
реконструкції квартири
АДРЕСА_1.

У результаті проведеної позапланової
перевірки встановлено, що ОСОБА_4
здійснює реконструкцію квартири
АДРЕСА_1 за рахунок надбудови над
квартирою № 3, яка належить ОСОБА_5 ,без
затвердженої проектної документації
та без права на виконання будівельних
робіт, чим порушено ст. ст. 7, 9, 27 Закону
України «Про архітектурну діяльність»,
ст. 34 Закону України «Про регулювання
містобудівельної діяльності».

За результатами перевірки складено акт
проведення перевірки від 16 серпня 2012
року № 130-ф/40, протокол про
адміністративне правопорушення від 16
серпня 2012 року № 18-ф, припис від 16
серпня 2012 року № 9-ф, яким зобов'язано
демонтувати надбудову над квартирою
АДРЕСА_2.

Під час проведеної 22 листопада 2012 року
інспекцією ДАБК у Львівській області
позапланової перевірки встановлено, що
припис від 16 серпня 2012 № 9-ф не
виконаний, за результатами чого
складено акт від 22 листопада 2012 № 192-ф.

У зв'язку невиконанням вказаного
припису позивач заявив цей позов.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що позивач є суб'єктом
владних повноважень, який вправі
звертатись до суду із заявленими
вимогами; відповідачем допущено
порушення вимог чинного законодавства
при здійсненні будівництва; припис у
встановленому законом порядку не
оскаржено; від виконання вимог припису
позивача відповідач ухиляється, а
припис інспекції ДАБК є обов'язковим
для виконання, тому у випадку його
невиконання інспекція вправі
звертатись до суду із позовом про
виконання припису.

Колегія суддів вважає такі висновки
передчасними.

За приписами ст. 41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
державний архітектурно-будівельний
контроль - сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Посадові
особи інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають, зокрема, право
видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо: а) усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил; б)
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які виконуються без реєстрації
декларації про початок їх виконання
або дозволу на виконання будівельних
робіт.

Оскаржуваним приписом позивача
зобов'язано відповідача знести
збудовану надбудову над квартирою
АДРЕСА_2 з посиланням на ст. 38 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності".

У зв'язку з цим слід зазначити, що ст. 38
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" визначає
порядок знесення самочинно збудованих
об'єктів.

Так, цією статтею передбачено, що у разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа відповідної
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
видає особі, яка здійснила (здійснює)
таке будівництво, припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису.

Здійснивши аналіз наведеної норми
права, логічним буде висновок про те, що
такий позов може бути пред'явлено до
суду у разі, якщо особа в установлений
строк добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил із
визначенням строку для добровільного
виконання припису, та/або якщо
перебудова об'єкта є неможливою.

Відхилення від проекту забудови
об'єкта нерухомості або від вимог
будівельних норм і правил, які не є
істотними, не порушують прав інших осіб
та інтересів суспільства, не
суперечать санітарно-технічним
вимогам і правилам експлуатації, не
впливають на міцність і безпечність
цього об'єкта (зокрема, відхилення у
житловому будинку від внутрішнього
планування зі збереженням чи незначним
відхиленням від установленого
проектом розміру житлової площі,
незначна зміна його зовнішніх
габаритів, місця розташування тощо), не
можуть бути підставою для задоволення
вимог про перебудову чи про знесення
об'єкта нерухомості.

Отже, розглядаючи зазначені позови,
відповідно до вимог вказаної норми,
суди мають встановити, чи видано особі,
яка здійснила самочинне будівництво,
припис про усунення порушень, чи
можлива перебудова об'єкту, та чи
відмовляється особа, яка здійснила
самочинне будівництво, від такої
перебудови.

При цьому, знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Між тим, суди не з'ясували питання про
можливість здійснення відповідачем
перебудови зведеної споруди
відповідно до державних норм та
будівельних правил.

Також, суди не з'ясували, які будівельні
норми та правила порушено в процесі
будівництва прибудови над квартирою №
3, істотність їх порушення, а також які
права інших осіб порушує спірна
споруда.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
всі обставини справи, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Установивши помилковість висновків
суду апеляційної інстанції, колегія
суддів вважає за необхідне направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

За таких обставин, при новому розгляду
справи судам необхідно врахувати
обов'язкові вказівки суду касаційної
інстанції, викладені у судовому
рішенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2013 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: