Справа № 872/17285/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 рокусправа № 808/5561/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Новокостянтинівської
сільської ради Приазовського району
Запорізької області на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року у справі №808/5561/13-а за позовом
прокурора Приазовського району
Запорізької області до
Новокостянтинівської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області, треті особи - Державна
інспекція сільського господарства в
Запорізькій області, відділ
Держземагенства у Приазовському
районі Запорізької області про
визнання незаконним та скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Приазовського району
Запорізької області 17 червня 2013 року
звернувся до суду з позовом до
Новокостянтинівської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області, треті особи - Державна
інспекція сільського господарства в
Запорізькій області, відділ
Держземагенства у Приазовському
районі Запорізької області, в якому
просить визнати незаконним та
скасувати рішення
Новокостянтинівської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області №21 від 14.05.2002 року «Про
затвердження розміру і площі
прибережної захисної смуги вздовж
берега Азовського моря». В
обґрунтування своїх вимог позивач
вказує на те, що відповідно до чинного
законодавства, якщо межі прибережної
захисної смуги уздовж морів та навколо
морських заток і лиманів не
встановлені за проектом землеустрою,
то прибережна захисна смуга
визначається шириною не менше двох
кілометрів від урізу води, однак
відповідач в порушення норм
законодавства рішенням №21 від 14.05.2002
року визначив ширину прибережної
захисної смуги 50 метрів на власний
розсуд без попереднього розроблення
проекту землеустрою.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував
рішення Новоконстянтинівської
сільської ради Приазовського району
Запорізької області №21 від 14.05.2002 «Про
затвердження розміру і площі
прибережної захисної смуги вздовж
берега Азовського моря».

Постанова суду мотивована тим, що
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.05.1996 року №486 затверджений
«Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них, який
встановлює єдиний правовий механізм
визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них» у
відповідності до якого визначення
ширини прибережної захисної смуги
менше ніж два кілометри, можливо лише
за наявності відповідного проекту
землеустрою. Однак, відповідач
приймаючи рішення №21 від 14.05.2002 «Про
затвердження розміру і площі
прибережної захисної смуги вздовж
берега Азовського моря», яким ширина
прибережної захисної смуги визначена 50
метрів без відповідного проекту
землеустрою, прийняв його з порушенням
вимог Земельного кодексу України,
Водного кодексу України та пункту 5
Порядку, без попереднього розроблення
на основі нормативно-технічної
документації та відповідно без
походження цього проекту з органами
Мінеконресурсів, Держводгоспу та
Держкомзему.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
звернувся до суду з апеляційною
скаргою в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Апеляційна скарга фактично
обґрунтована тим, що для встановлення
меж прибережної захисної смуги в
натурі на території
Новокостянтинівської сільської ради
Приазовського району була створена
комісія у складі: начальника
Приазовського районного відділу
земельних ресурсів, голови
Новокостянтинівської сільської ради
та спеціаліста-землевпорядника, за
результатами роботи якої складено
відповідний акт. Приазовською
районною філією ДП «Мелітопольський
районний центр ДЗК» була розроблена
технічна документація по встановленню
меж прибережної захисної смуги та
території Приазовського району».
Рішення прийнято з урахуванням ч.3ст.60
Земельного кодексу України, ч.4 ст.88
Водного кодексу України. У
відповідності до листа головного
архітектора Приазловського району
Іванова В.К. від 28.05.2013 №28 забудова
території Новокостянтинівської
сільської ради склалась історично.
Генеральний план населеного пункту с.
Новокостянтинівка розроблений в 1969
році, тобто задовго до визначення
розмірів та меж прибережних захисних
смуг. Неможливо визначити
двокілометрові захисні зони там де все
забудовано на території
Новокостянтинівської сільської ради, у
двокілометровій прибережній захисній
смузі від урізу води, де знаходяться не
тільки об'єкти нерухомості приватної
власності, але і землі
сільськогосподарського призначення
фермерських господарств, земельні паї
громадян тощо, що підтверджується
витягом з карти-схеми земель сільської
ради. Крім того в доводах апеляційної
скарги відповідач посилається на те, що
суд першої інстанції в порушення норм
процесуального права поновив
прокурору строк звернення до суду без
повідомлення осіб, які беруть участь у
справі, тобто без проведення судового
засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
який підтримав доводи апеляційної
скарги, пояснення прокурора який
заперечував щодо її задоволення,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що прокуратурою
Приазовського району проведено
перевірку за інформацією Державної
інспекції сільського господарства в
Запорізькій області №1432 від 06.06.2013 року
(а.с.11-26).

В ході перевірки встановлено, що
Новокостянтинівською сільською радою
Приазовського району Запорізької
області прийнято рішення від 14.05.2002
року №21 «Про затвердження розміру і
площі прибережної захисної смуги
вздовж берега Азовського моря»,
пунктом першим якого затверджено
прибережну захисну смугу довжиною 4087
м., шириною 50 м., загальною площею 204,38 га,
та пунктом четвертим зобов'язано
районний відділ земельних ресурсів
установити межі прибережної захисної
смуги в натурі (а.с.9).

Суд апеляційної інстанції
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оскарженої постанови, виходить з
наступного.

Законність рішення
Новокостянтинівської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області №21 від 14.05.2002 року «Про
затвердження розміру і площі
прибережної захисної смуги вздовж
берега Азовського моря» є предметом
спору переданого на вирішення суду.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного
кодексу України, встановлено, що
земельні відносини регулюються
Конституцією України, цим Кодексом, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною 2 статті 3 Земельного
кодексу України, земельні відносини, що
виникають при використанні надр, лісів,
вод, а також рослинного і тваринного
світу, атмосферного повітря,
регулюються цим Кодексом,
нормативно-правовими актами про надра,
ліси, води, рослинний і тваринний світ,
атмосферне повітря, якщо вони не
суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 18
Земельного кодексу України до земель
України належать усі землі в межах її
території, в тому числі острови та
землі, зайняті водними об'єктами, які за
основним цільовим призначенням
поділяються на категорії.

Згідно із пунктом «б» частини 1 статті 58
Земельного кодексу України до земель
водного фонду належать землі, зайняті
прибережними захисними смугами вздовж
морів, річок та навколо водоймів, крім
земель зайнятих лісами.

Відповідно до частини 1 статті 60
Земельного кодексу України вздовж
річок, морів і навколо озер, водосховищ
та інших водойм з метою охорони
поверхневих вод об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності у межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги.

Згідно із частиною 3 статті 60
Земельного кодексу України розмір та
межі прибережної захисної смуги уздовж
морів та навколо морських заток і
лиманів встановлюються за проектами
землеустрою, а в межах населених
пунктів - з урахуванням містобудівної
документації.

Відповідно до частини 1 статті 88
Водного кодексу, з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності вздовж річок, морів і
навколо озер, водосховищ та інших
водойм в межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги.

Частиною 4 вказаної статті визначено,
що у межах існуючих населених пунктів
прибережна захисна смуга
встановлюється з урахуванням
конкретних умов, що склалися.

Згідно із частиною 5 статті 88 Водного
кодексу України уздовж морів та
навколо морських заток і лиманів
виділяється прибережна захисна смуга
шириною не менше двох кілометрів від
урізу води.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.05.1996 року №486 затверджений
Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них, який
встановлює єдиний правовий механізм
визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них (далі -
Порядок).

Пунктом 4 Порядку передбачено, що у
межах водоохоронних зон виділяються
землі прибережних захисних смуг та
смуги відведення з особливим режимом
їх використання відповідно до статей
88-91 Водного кодексу України.

Пунктом 5 Порядку визначено, що розміри
і межі водоохоронних зон визначаються
проектом на основі
нормативно-технічної документації.
Проекти цих зон розробляються на
замовлення органів водного
господарства та інших спеціально
уповноважених органів, узгоджуються з
органами Мінекоресурсів, Держводгоспу,
Держкомзему, власниками землі,
землекористувачами і затверджуються
відповідними місцевими органами
державної виконавчої влади та
виконавчими комітетами Рад.

Згідно із п.11 Порядку водоохоронна зона
морів, морських заток і лиманів, як
правило, збігається з прибережною
захисною смугою і визначається шириною
не менше два кілометри від урізу води.

Враховуючи вищезазначені норми, суд
першої інстанції зробив вірний
висновок про те, що, визначення ширини
прибережної захисної смуги менше ніж
два кілометри, можливо лише за
наявності відповідного проекту
землеустрою.

Як вбачається зі змісту рішення
Новокостянтинівської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області №21 від 14.05.2002 року «Про
затвердження розміру і площі
прибережної захисної смуги вздовж
берега Азовського моря», у ньому
відсутній пункт про затвердження
проекту землеустрою щодо встановлення
розміру та межі прибережної захисної
смуги вздовж берега моря на території
Новокостянтинівської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області, також відсутні відомості, що
встановлення розміру та меж
прибережної захисної смуги здійснено
на підставі відповідного проекту
землеустрою.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Однак,
відповідач вказаного обов'язку не
виконав та не надав суду доказів
наявності відповідного проекту
землеустрою.

При цьому, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що Акт встановлення
меж ділянки в натурі та технічна
документація з інвентаризації земель
прибережної захисної смуги
Азовського моря на території
Новокостянтинівської сільської ради
від 27.06.2002 року, яка не затверджена
відповідним рішенням Приазовської
районної ради, що підтверджується
листом відділу Держземагенства у
Приазовському районі Запорізької
області не можуть бути підтвердженням
наявності відповідного проекту
землеустрою та не звільняє відповідача
від обов'язку щодо дотримання вимог
законодавства про встановлення меж
прибережної захисної смуги за
проектами землеустрою, який, як
встановлено судом у даному випадку не
розроблявся.

Щодо посилань відповідача в
апеляційній скарзі на те, що суд першої
інстанції в порушення норм
процесуального права поновив
прокурору строк звернення до суду без
повідомлення осіб, які беруть участь у
справі, тобто без проведення судового
засідання, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції на час звернення позивача з
позовом до суду) адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частиною 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи,
прокурор Приазовського району
Запорізької області про порушення
відповідачем вимог Земельного кодексу
України, Водного кодексу України та
пункту 5 Порядку, при прийнятті рішення
№21 від 14.05.2002 року «Про затвердження
розміру і площі прибережної захисної
смуги вздовж берега Азовського моря»
дізнався з інформації наданої
Державною інспекцією сільського
господарства в Запорізькій області
№1432 від 6 червня 2013 року та звернувся до
суду з цим позовом 17 червня 2013 року,
тобто в межах шестимісячного строку
звернення до суду встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України.

При цьому, посилання відповідача на
норму статті 102 Кодексу
адміністративного судочинства України
відносно того, що питання про
поновлення пропущеного строку суд
вирішує в судовому засіданні є
помилковими, оскільки частиною 4 статті
102 Кодексу адміністративного
судочинства України (в редакції на час
звернення позивача з позовом до суду)
передбачено, що правила цієї статті не
поширюються на строки звернення до
адміністративного суду.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду цієї
справи об'єктивно, повно та всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, дав їм
правильну юридичну оцінку і ухвалив
законне, обґрунтоване рішення без
порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у цій справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Новокостянтинівської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області - залишити без задоволення, а
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року у справі №808/5561/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений
10 жовтня 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко