Справа № 2а-1211/5553/12
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/75482/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської
Т.Ф.,

Винокурова
К.С.,

Олексієнка
М.М.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Красний Луч Луганської області
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в місті
Красному Лучі Луганської області на
постанови Краснолуцького міського
суду Луганської області від 29 серпня 2012
року та Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 пред'явила
у суді позов до Управління Пенсійного
фонду України в місті Красному Лучі
Луганської області (далі - Управління
ПФУ), в якому, з урахуванням уточнень,
просила визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
неврахування до заробітної плати, з
якої їй призначена пенсія, відповідно
до Закону України "Про службу в органах
місцевого самоврядування", надбавки за
високі досягнення у праці та сум
матеріальних допомог на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, а також стягнути з відповідача
на її користь недоотриману пенсію в
розмірі 39 632 гривні 17 копійок,
починаючи з дня її призначення, яким є 14
вересня 2009 року.

Постановою Краснолуцького
міського суду Луганської області від
29 серпня 2012 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.
Визнано протиправними дії посадових
осіб Управління ПФУ щодо відмови
ОСОБА_4 у перерахунку пенсії з
урахуванням надбавки за високі
досягнення у праці, матеріальної
допомоги на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань.
Зобов'язано Управління ПФУ здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_4 з
урахуванням зазначених виплат,
починаючи з 1 липня 2012 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року
постанову суду першої інстанції
змінено в частині дати здійснення
перерахунку пенсії - визначено, що
такий перерахунок необхідно з
здійснити з 5 січня 2012 року. В іншій
частині постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

В обґрунтування касаційної скарги
Управління ПФУ посилається на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
прийнятих ними рішень та ухвалення
нової постанови про відмову в
задоволенні позовних вимог.

В запереченні на касаційну скаргу
ОСОБА_4 просить залишити без змін
постанову суду апеляційної інстанції,
посилаючись на її законність і
обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на таке.

Відповідно до частини сьомої статті 21
Закону України від 7 червня 2001
року № 2493-III "Про службу в органах
місцевого самоврядування" (далі - Закон
№ 2493-III) пенсійне забезпечення
посадових осіб місцевого
самоврядування, які мають стаж служби в
органах місцевого самоврядування
та/або державної служби не менше 10
років, здійснюється у порядку,
визначеному законодавством України
про державну службу.

За змістом статті 37 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про
державну службу" (у редакції, чинній на
момент призначення позивачу пенсії;
далі - Закон № 3723-XII), пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування. За кожний повний рік
роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на один
відсоток заробітку, але не більше 90
відсотків заробітної плати.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 до виходу
на пенсію обіймала посаду секретаря
виконавчого комітету Софіївської
селищної ради міста Красний Луч
Луганської області.

З 14 вересня 2010 року ОСОБА_4 призначена
пенсія відповідно до Закону № 3723-XII, як
посадовій особі органу місцевого
самоврядування; на день звільнення її
загальний стаж роботи склав 35 років 7
місяців 10 днів, з яких стаж посадової
особи органу місцевого самоврядування
- 12 років 10 днів.

Пенсія ОСОБА_4 розрахована на підставі
довідки про заробітну плату за період з
1 вересня 2008 року по 31 серпня 2010 року,
виходячи з таких її складових:
посадовий оклад, надбавка за ранг,
надбавка за вислугу років, премія,
премія до державних та професійних
свят; до заробітної плати для
обчислення пенсії не увійшли надбавка
за високі досягнення у праці або за
виконання особливо важливої роботи,
матеріальна допомога на оздоровлення
та матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань. На усі
виплати нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Предметом судової перевірки у даній
справі є правомірність рішення
Управління ПФУ про відмову включити до
заробітку для призначення пенсії
ОСОБА_4 надбавку за високі
досягнення у праці або за виконання
особливо важливої роботи, матеріальну
допомогу на оздоровлення та
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань.

Визнаючи таке рішення Управління ПФУ
протиправним, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що надбавка за
високі досягнення у праці або за
виконання особливо важливої роботи та
матеріальна допомога, які ОСОБА_4
фактично отримала, та на які нараховано
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються до заробітку
для обчислення пенсії державного
службовця.

Частиною першою статті 1 Закону України
від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР
"Про оплату праці" встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Отже, матеріальна допомога (на
оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань) та
надбавка за високі досягнення у праці
або за виконання особливо важливої
роботи входять до системи оплати праці
державного службовця.

Статтею 66 Закону від 5 листопада 1991 року
№ 1788-XII "Про пенсійне забезпечення"
(далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій. Відповідно до
частини першої статті 66 цього Закону,
до заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України від 9 липня 2003 року
№ 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон № 1058-IV) нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-IV до
виплат (доходів), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії, належать,
зокрема: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим самим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Виходячи з аналізу наведених норм
матеріального права, колегія суддів
погоджується з висновком судів про те,
що пенсія ОСОБА_4 повинна обчислюватись
із заробітної плати, яку вона
отримувала, в тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги (на оздоровлення
та для вирішення соціально-побутових
питань), надбавки за високі досягнення
у праці або за виконання особливо
важливої роботи, на які нараховувалися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування. Отже,
висновок судів про протиправність
рішення Управління ПФУ щодо відмови
включити ці виплати до заробітку для
призначення пенсії ОСОБА_4 є
правильним.

Зазначена правова позиція щодо
подібних правовідносин була
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28
травня та 6 листопада 2013 року
(справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13,
відповідно), яка згідно зі статтею 244-2
КАС України є обов'язковою для всіх
судів України.

Що ж стосується меж позовних вимог, які
підлягають задоволенню, то колегія
суддів вважає необхідним зазначити
таке.

Відповідно до частини другої статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

За перевіркою матеріалів справи, судом
першої інстанції встановлено, що про
порушення своїх прав ОСОБА_4 дізналася
у червні 2012 року, отримавши відповідь
Управління ПФУ від 20 червня 2012 року №
294-Г-Н про відмову привести розмір її
пенсії у відповідність до вимог
чинного законодавства.

Виходячи з положень статті 84 Закону
України Закону № 1788-XII та встановлених
обставин, суд першої інстанції дійшов
висновку про необхідність
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4
лише з 1 липня 2012 року, оскільки з заявою
про перерахунок пенсії до Управління
ПФУ вона звернулася після 15 числа
місяця, який передував перерахунку, та
відмовити в задоволенні решти позовних
вимог.

Змінюючи постанову суду першої
інстанції в частині дати перерахунку,
апеляційний суд виходи з того, що
позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають
задоволенню лише в межах
шестимісячного строку звернення до
суду, встановленого частиною другою
статті 99 КАС України. Оскільки ОСОБА_4 з
адміністративним позовом до суду
звернулася 5 липня 2012 року, її права
підлягають захисту, починаючи з 5 січня
2012 року.

Колегія суддів не погоджується з
висновком апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 99
КАС України (в редакції, чинній на
момент звернення позивача до суду та
розгляду справи судами)
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї ж статті
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно зі статтею 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

У порушення наведених норм
процесуального права, апеляційний суд
причин пропущення позивачем строку
звернення до суду не з'ясував та не
вирішив клопотання про поновлення
цього строку.

Відповідно до частини другої статті 227
КАС України підставою для скасування
судового рішення суду апеляційної
інстанції і направлення справи на
новий касаційний розгляд є порушення
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Красному Лучі Луганської області
задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від
30 жовтня 2012 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам та оскарженню не підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

К.С. Винокуров

М.М. Олексієнко