Справа № 823/3089/14
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

823/3089/14

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року справа № 823/3089/14

м. Черкаси

08 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Тимошенко В.П.

за участю секретаря судового засідання Цаплі І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом державної податкової інспекції у м. Черкасах Головного управління Міндоходів у Черкаській області до приватного підприємства «Черкассантехкомплект 2005» про стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника,

встановив:

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач має непогашений податковий борг перед бюджетом з податку на додану вартість в розмірі 7282 грн 12 коп. та по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 8898 грн 59 коп. Оскільки зобов’язання добровільно не сплачені, тому для примусового стягнення коштів позивач просить стягнути ці суми у судовому порядку.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, заперечень на позов не надав, хоча повідомлений про час та місце судового розгляду справи в установленому законом порядку.

Згідно з частини 1 статті 41 КАС України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідач є суб’єктом підприємницької діяльності – юридичною особою з 20.10.2005, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та перебуває на податковому обліку у ДПІ у м. Черкасах. Відповідно до статті 67 Конституції України, статті 44 Господарського кодексу України, статті 16 Податкового кодексу України суб’єкти підприємницької діяльності зобов’язані сплачувати податки і збори, своєчасно надавати податковим органам декларації про доходи, інші необхідні відомості для нарахування податків та інших обов'язкових платежів, сплачувати інші обов'язкові платежі в порядку і в розмірах, встановлених законом.

Згідно з довідкою позивача відповідач має відкриті рахунки у банківських установах.

Податковою інспекцією встановлено, що відповідач не виконав свій обов’язок та не погасив у встановлені законом терміни борг зі сплати податку на додану вартість та по податку на прибуток приватних підприємств.

Згідно пункту 4.1.1 статті 4 Податкового кодексу України (далі – Кодекс) однією з основних засад податкового законодавства України є загальність оподаткування – кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

З письмових доказів у справі суд встановив, що відповідач не сплатив самостійно задекларовані зобов’язання з ПДВ згідно з наступними документами:

Податковий борг з податку на прибуток складає 8898,59 грн та підтверджується наступними документами:

Пунктом 54.1. статті 54 ПК України визначено, що сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою, у разі якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Грошове зобов’язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

Абзацом 1 пункту 57.1 статті 57 розділу II ПК України встановлено обов’язок платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стосовно грошових зобов’язань позивача з ПДВ відповідно до податкових повідомлень-рішень суд зазначає наступне.

Право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки передбачене п.75.1 ст.71 ПК України.

Суд звернув увагу, що вищевказані ППР належним чином направлене відповідачу рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, ним отримані, однак в установленому законом порядку не оскаржені. Станом на час судового розгляду справи грошові зобов’язання, визначені ними, не сплачені.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Тому, враховуючи, що вищевказані ППР відповідачем не оскаржені, суд дійшов висновку про узгодженість визначених ними грошових зобов’язань.

Відповідно до підпунтку129.1.1. статті 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Суд встановив, що відповідачу згідно з підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України на суму заборгованості з ПДВ нарахована пеня в розмірі 28,18 грн, що підтверджується даними зворотного боку облікової картки відповідача з відповідних податків.

За змістом підпункту 14.1.175 п.14.1 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається податковим боргом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що грошові зобов’язання, визначені вищевказаними документами є податковим боргом відповідача.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв’язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов’язання позивач прийняв податкову вимогу форми «Ю» від 14.05.2013 №709-19 на загальну суму 6684, 14 грн. Вказана вимога направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручена уповноваженій особі відповідача 29.05.2013.

В установленому законом порядку відповідач вимогу не оскаржив і до часу судового розгляду справи узгоджені зобов’язання з ПДВ не сплатив, що підтверджується матеріалами справи.

Пунктом 95.2. статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Право контролюючих органів звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини передбачено пунктом 20.1.34 статті 20.1 ПК України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку, передбачені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст складений та підписаний 30 жовтня 2014 року