Справа № 821/1815/14
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1815/14

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції:
Кисильова О.Й. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді -
Коваля М.П.,

суддів -
Потапчука В.О.

-
Семенюка Г.В.,

при секретарі -
Курмановій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 08
липня 2014 року по справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Херсонській області про захист
порушених прав шляхом скасування
постанови від 23 квітня 2014 року № 63,-

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
- позивач, ФОП ОСОБА_2.)
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Херсонській області
(далі - відповідач), в якому позивач
просила скасувати постанову Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Херсонській області про накладення на
Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2
стягнень передбачених статтею 23 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 08 липня
2014 року вказаний адміністративний
позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить вищезазначену
постанову скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог. В обґрунтування скарги апелянт
зазначила, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального та
процесуального права.

В судове засідання апелянт та
представник відповідача не прибули,
про дату, час та місце апеляційного
розгляду справи були повідомлені
належним чином та своєчасно, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленням про вручення
повістки про виклик до суду та
телефонограмою (а.с.70, 75).

Згідно вимог ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
порадившись на місці, ухвалила слухати
справу за відсутністю сторін,
сповіщених належним чином про час і
місце апеляційного розгляду.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
розгляду, 22.10.2013 року Державною
інспекцією України з питань захисту
прав споживачів надано згоду на
проведення позапланової перевірки ФОП
ОСОБА_2, дитячий супермаркет
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 з метою з'ясування
обставин, викладених у скарзі ОСОБА_3

01.11.2013 року відповідачем проведено
позаплановий захід контролю на
підставі згоди Держспоживінспекції
України від 22.10.2013 року, направлення на
проведення перевірки від 01.11.2013 року №
00000548 та посвідчень № 42 від 30.08.2012 року
та № 49 від 09.01.2013 року, за
результатами якого складено акт
перевірки № 00000425.

Перевіркою встановлено, що на
електромобілях, які знаходяться в
реалізації, відсутня необхідна,
доступна, достовірна, повна та
своєчасна інформація про товар, а саме:
дата виготовлення, найменування та
місцезнаходження виробника,
керівництво з експлуатації, чим
порушено статті 14 та 15 Закону України
«Про захист прав споживачів» та пункт 17
Порядку провадження торгівельної
діяльності та правил торгівельного
обслуговування населення на ринку
споживчих товарів, на підставі чого
Інспекцією винесено постанову від
23.04.2014 року № 63 про накладення на
ФОП ОСОБА_2 стягнень, передбачених
ст. 23 Закону України «Про захист прав
споживачів» у розмірі 1192,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
позивач звернулась до суду з даним
позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
заявлений позивачем позов не підлягає
задоволення та спірна постанова про
накладення стягнення, прийнята є
правомірною, посилаючись на те, що під
час розгляду справи судом не
встановлено порушень відповідачем
вимог законодавства та прав позивача
при проведені перевірки та при
винесені за результатами такої
перевірки рішення про застосування
штрафу.

Колегія суддів частково погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про захист прав споживачів» цей Закон
регулює відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначені Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Частиною 1 статі 6 зазначеного Закону
передбачено, що підставами для
здійснення позапланових заходів,
зокрема, є звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Позаплановий захід у цьому разі
здійснюється тільки за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
на його проведення.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 вказаного Закону
перед початком здійснення заходу
посадові особи органу державного
нагляду (контролю) зобов'язані
пред'явити керівнику суб'єкта
господарювання або уповноваженій ним
особі посвідчення (направлення) та
службове посвідчення, що засвідчує
посадову особу органу державного
нагляду (контролю), і надати суб'єкту
господарювання копію посвідчення
(направлення).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про захист прав споживачів», споживач
має право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). В цій же статті
передбачені вимоги до інформації, яка
повинна бути надана споживач.
Інформація про продукцію повинна
містити: назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція; дані про ціну
(тариф), умови та правила придбання
продукції; дату виготовлення;
відомості про умови зберігання;
гарантійні зобов'язання виробника
(виконавця); правила та умови
ефективного і безпечного використання
продукції; строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи);
найменування та місцезнаходження
виробника (виконавця, продавця) і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача, а також проводить ремонт і
технічне обслуговування. Стосовно
продукції, яка підлягає обов'язковій
сертифікації, споживачеві повинна
надаватись інформація про її
сертифікацію.

Інформація споживачеві повинна
надаватися згідно із законодавством
про мови.

Частиною 8 статті 15 Закону України «Про
захист прав споживачів» передбачено,
що продавець не звільняється від
відповідальності у разі неодержання
ним від виробника (імпортера)
відповідної інформації про товар.

Так, суб'єкт господарювання під час
здійснення торгівельної діяльності,
відповідно до п. 21 Порядку провадження
торгівельної діяльності та правил
торгівельного обслуговування
населення на ринку споживчих товарів,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 15 червня 2006 року
№ 833 зобов'язаний: надавати споживачеві
у доступній формі необхідну,
достовірну та своєчасну інформацію про
товари; усіляко сприяти споживачеві у
вільному виборі товарів і додаткових
послуг, на його вимогу провести
перевірку якості, безпеки,
комплектності, міри, ваги та ціни
товарів з наданням йому
контрольно-вимірювальних приладів,
документів, які підтверджують якість,
безпеку, ціну товарів; перевірити
справність виробу, продемонструвати,
за можливості, його роботу та
ознайомити споживача з правилами
користування.

Згідно вимог пункту 17 зазначеного
Порядку заборонено продаж товарів, що
не мають відповідного маркування,
належного товарного вигляду, на яких
строк придатності не зазначено або
зазначено з порушенням вимог
нормативних документів, строк
придатності яких минув, а також тих, що
надійшли без документів, передбачених
законодавством, зокрема, які
засвідчують їх якість та безпеку.

Отже, чинним законодавством
передбачені чіткі вимоги до інформації
про товари, які реалізовувалися
позивачем.

Однак, як встановлено у процесі
перевірки та підтверджується
матеріалами акту перевірки, позивачем
пропонувався товар без належною
маркування, документів про якість та
безпеку, що в свою чергу не дає змоги
забезпечити право споживача на
необхідну, достовірну та своєчасну
інформацію про товари, а також
підтвердження якості, безпеки, та ціни
товарів за відсутності документів, що
підтверджують якість, безпеку, ціну
товарів.

Зазначені обставини жодним чином не
спростовуються апелянтом.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем порушено ст. 15
Закону України «Про захист прав
споживачів», так як останньою не надано
споживачам необхідної, доступної та
достовірної інформації про продукцію,
що реалізовувалась.

Також, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги твердження позивача
про те, що остання не здійснює
підприємницьку діяльність в дитячому
супермаркеті «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, а тому перевірка є такою, що не
відбулась, оскільки адміністратор
ОСОБА_4 допустила працівників
Інспекції до проведення перевірки та
не заперечувала факт здійснення
торгівлі електромобілями саме
позивачем.

Крім того, як вбачається із свідоцтва
платника єдиного податку № НОМЕР_1, що
міститься в матеріалах справи,
виданого ФОП ОСОБА_2, місце провадження
господарської діяльності вказаного
суб'єкта господарювання - АДРЕСА_1.

Поряд з цим, на думку колегії суддів,
судом першої інстанції необґрунтовано
відхилено доводи позивача щодо
неправомірності розрахунку
відповідачем штрафу у розмірі,
накладеного спірною постановою, з
огляду на викладене.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач здійснює підприємницьку
діяльність із застосуванням спрощеної
системи оподаткування.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового
кодексу України - спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює заміну
сплати окремих податків і зборів,
встановлених пунктом 297.1 статті 297
цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

Згідно вимог пп. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296
Податкового кодексу України - платники
єдиного податку першої і другої груп та
платники єдиного податку третьої
групи, які не є платниками податку на
додану вартість, ведуть книгу обліку
доходів шляхом щоденного, за
підсумками робочого дня, відображення
отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів, порядок її
ведення затверджуються Міністерством
фінансів України.

Тобто, позивач зобов'язаний вести
виключно облік доходів. Можливість
ведення витрат формою книги не
передбачена.

Колегія суддів наголошує, що платникам
єдиного податку надано право не
здійснювати облік витрат, пов`язаних з
виготовленням та придбанням товарів
(робіт, послуг), а відтак відомості щодо:
кількості виготовленої продукції,
наданих робіт (послуг), кількості
проданої продукції, наданих робіт
(послуг), ціни продажу продукції (робіт,
послуг) такий суб`єкт господарювання
відображати у своїй звітності не
зобов`язаний.

Книга обліку доходів, яка
застосовується суб'єктами
підприємницької діяльності платниками
єдиного податку (яким є позивач), лише
відображає рух готівки у процесі
здійснення господарської діяльності
по періодам та в розрізі загальної суми
не персоніфікованих доходів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що фізичні особи - підприємці не
ведуть бухгалтерський облік згідно
вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», оскільки приписи
зазначеного Закону поширюються
виключно на юридичних осіб, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності, які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
з законодавством.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що передбачені
пунктом 7 частини 1 статті 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
санкції у розмірі, відповідно, 50 % та 30%
вартості одержаної для реалізації
партії товару не можуть бути
розраховані на підставі даних книги
обліку доходів, що ведеться платником
єдиного податку, оскільки спрощена
форма такого обліку не відображає
інформації про вартість партії
конкретних товарно-матеріальних
цінностей, одержаних ним для
реалізації.

Однак, судом першої інстанції вказані
приписи п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів» проігноровано,
в результаті чого невірно застосовано
норму матеріального права, що регулює
спірні правовідносини.

На підставі наведеного, враховуючи, що
при прийнятті оскаржуваної постанови
відповідачем не було дотримано
приписів п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України
«Про захист прав споживачів» щодо
застосування фіксованої штрафної
санкції в розмірі 5 неоподаткованих
мінімумів громадян (85 грн.), колегія
суддів вважає, що спірна постанова
підлягає визнанню протиправною та
скасуванню в частині накладення на
позивача штрафу у розмірі 1107 грн.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції при розгляді справи порушено
норми матеріального права, не повно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, що в свою чергу призвело до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судове рішення, відповідно
до вимог п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підлягає скасуванню з прийняттям по
справі нової постанови про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2014
року - задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 08 липня
2014 року по справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Херсонській області про захист
порушених прав шляхом скасування
постанови від 23 квітня 2014 року № 63 -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Херсонській області про захист
порушених прав шляхом скасування
постанови від 23 квітня 2014 року № 63 -
задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Херсонській області
№ 63 від 23 квітня 2014 року в частині
накладення на Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_2 штрафу у розмірі 1107 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з дня складення
постанови в повному обсязі
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний колегією суддів 05 листопада
2014 року.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/