Справа № 819/1579/14-а
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 р.
Справа № 876/9093/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Большакової О.О., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Тернопільського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14 серпня 2014
року у справі №819/1579/14-a за позовом
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Приватного підприємства «Добрий хліб і
К» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,-

В С Т А Н О В И В:

05.08.2014р. Тернопільське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (надалі - Фонд) звернулось з
адміністративним позовом в суд до
Приватного підприємства «Добрий хліб і
К» (надалі-Підприємство), просить
стягнути з відповідача в користь Фонду
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 13 900,00 грн., а також пеню в
розмірі 617,16 грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14.08.2014р. в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду Фонд
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
14.08.2014р. і ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
норми з працевлаштування інвалідів
вважатимуться виконаними, якщо інвалід
пропрацював на підприємстві шість
місяців звітного року, а дані
табельного обліку використання
робочого часу працівника
відповідатимуть цим шести місяцям
звітного року. При цьому інвалід не
обов'язково повинен бути
працевлаштований на початку року, але
повинен пропрацювати не менше ніж
півроку. Враховуючи те, що на
Приватному підприємстві інваліди
пропрацювали лише 4 та 1 місяці, тому
норми працевлаштування вважаються не
виконаними. Крім того, відповідно до ч.5
ст.19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» виконання нормативу робочих
місць у кількості, визначеній згідно з
частиною першою вказаної статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, установою, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Сторони явку повноважних
представників в судове засідання не
забезпечили, належним чином
повідомлені про розгляд справи, що за
таких обставин є можливим розглянути
дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
06.03.2014р. Підприємство подало до Фонду
Звіт про зайнятість і працевлаштування
інвалідів (форма №10-ПІ), відповідно до
якого середньооблікова кількість
штатних працівників облікового складу
за рік становила 20 осіб, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність, - 0, кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
відповідно до вимог статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
становить 1 особу. Середньорічна
заробітна плата штатного працівника у
2013 році склала 13 900,00 грн.

Фонд вважає, що Підприємство не
виконало нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2013 році,
що є наслідком застосування
адміністративно-господарської
санкції, сума якої становить 13 900,00 грн.

Оскільки до 15.04.2014р. Підприємство
самостійно не сплатило вказаної суми
адміністративно-господарської
санкції, тому за порушення строків
сплати Фондом здійснено нарахування
пені за період з 16.04.2014р. по 04.08.2014р. в
розмірі 617,16 грн., що стало підставою для
звернення з позовом до суду про
стягнення відповідних сум.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.14 Закону України
«Про зайнятість населення» інваліди,
які не досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» належать до
категорій громадян, що мають додаткові
гарантії у сприянні працевлаштуванню.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» з метою
реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.

Відповідно до ч.2 вказаної статті
підприємства, установи і організації
за рахунок коштів Фонду соціального
захисту інвалідів або за рішенням
місцевої ради за рахунок власних
коштів, у разі необхідності, створюють
спеціальні робочі місця для
працевлаштування інвалідів,
здійснюючи для цього адаптацію
основного і додаткового обладнання,
технічного оснащення і пристосування
тощо з урахуванням обмежених
можливостей інваліда.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ч.1 ст.19 цього Закону України
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Відповідно до ч.5 вказаної статті
виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Слід вказати, що основним місцем роботи
є місце роботи, де заявник працює на
підставі укладеного трудового
договору із оформленням трудової
книжки та занесенням до неї запису про
працевлаштування. Спеціальним робочим
місцем для інваліда є окреме робоче
місце або ділянка виробничої площі, які
потребують здійснення додаткових
заходів з організації праці особи з
урахуванням її індивідуальних
функціональних можливостей,
обумовлених інвалідністю, шляхом
пристосування основного і додаткового
устаткування, технічного обладнання
тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2013
році за нормативом робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів Підприємство повинно було
створити одне робоче місце та
повідомити у випадку не зайняття його
інвалідом Бучацький районний центр
зайнятості про наявність такого
вакантного місця для працевлаштування
осіб з обмеженими фізичними
можливостями.

Наказом Директора ПП «Добрий хліб і К»
№69 від 28.12.2012р. про внесення змін до
штатного розпису робоче місце для
працевлаштування інваліда створено та
доповнено штатний розпис посадою
укладальник-пакувальника - робоче
місце інваліда.

В періоди з 11.12.2012р. по 01.04.2014р. вказану
посаду займав ОСОБА_2 (інвалід ІІІ
групи), з 04.06.2013р. по 08.07.2013р. - ОСОБА_3
(інвалід ІІ групи), що підтверджено
наявними в матеріалах справи копіями
відповідних Наказів про прийняття на
роботу та припинення трудового
договору, а також копіями довідок до
акта-огляду МСЕК.

Вказане підтверджує виконання
відповідачем законодавчо
встановленого обов'язку виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів.

Однак такий обов'язок підприємства
щодо створення робочих місць для
інвалідів не супроводжується його
обов'язком самостійно підбирати
інвалідів на створені робочі місця.
Останнє покладається на органи
працевлаштування, які взаємодіючи між
собою та з роботодавцем забезпечують
надання інформаційно-консультаційних
послуг щодо працевлаштування
інвалідів та здійснюють таке
працевлаштування..

Відповідно до п.п1 п.4 Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів,
затвердженого Наказом Міністерства
соціальної політики України від
14.04.2011р. №29, завданням Фонду є
реалізація в межах своєї компетенції
заходів щодо забезпечення зайнятості
та працевлаштування інвалідів.

Згідно з ч.3 ст.18-1 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

При цьому суб'єкти господарювання
зобов'язані надавати державній службі
зайнятості інформацію, необхідну для
організації працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.50 Закону України
«Про зайнятість населення»
роботодавці зобов'язані своєчасно та в
повному обсязі у порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, за погодженням з
центральним органом виконавчої влади
із забезпечення реалізації державної
політики у галузі статистики, подавати
територіальним органам центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
інформацію про попит на робочу силу
(вакансії).

Порядок подання підприємствами,
установами, організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, що використовують
найману працю, в яких за основним
місцем роботи працює вісім і більше
осіб (далі - роботодавці), звітів про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
відділення Фонду) та інформації про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів - центру зайнятості
встановлено Порядком подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
який затверджений постановою Кабінету
Міністрів України Про реалізацію
статей 19 і 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні»» від 31.01.2007р. №70 (надалі -
Порядок).

Відповідно до ч.3 п.2 Порядку, інформацію
про наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Форма звітності та інструкції щодо їх
заповнення були затверджені наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 19.12.2005р. №420,
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 21.12.2005р. за №1534/11814, який
діяв до 11.07.2013р.

Відповідно до загальних положень
Інструкції щодо заповнення форми
звітності №3-ПН «Звіт про наявність
вакансій» підприємства, установи й
організації, їх структурні підрозділи
та філії незалежно від форми власності
та господарювання повинні за наявності
вакансій у повному обсязі подавати
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакансій) центрам
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платника страхових внесків. При цьому,
у графі 15 звіту наводяться дані про
можливість працевлаштування на вільне
робоче місце (вакантну посаду)
інвалідів.

З 12.07.2013р. набрав чинності наказ
Міністерства соціальної політики
України від 31.05.2013р. №316 «Про
затвердження форми звітності №3-ПН
«Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)» та Порядку її подання»,
згідно з вимогою пункту 2.1 якого, така
звітність подається за наявності у
роботодавця попиту на робочу силу
(вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів
з дати відкриття вакансії(й). Датою
відкриття вакансії є наступний день
після створення робочого місця чи
припинення трудових відносин з
працівником, робоче місце якого стає
вакантним, або дата, починаючи з якої
може бути укладений трудовий договір з
найманим працівником.

Підпунктом 3.1.3 пункту 3.1 даного Порядку
визначено, що у звіті №3-ПН «Інформація
про попит на робочу силу (вакансії)» у
пункті 3 вказується кількість вакансій,
на які можуть бути працевлаштовані
громадяни, що мають додаткові гарантії
у сприянні працевлаштуванню та
зазначаються категорії таких громадян,
зокрема, інваліди.

Законодавець зобов'язує підприємства
надавати державній службі зайнятості
відповідну звітність щодо наявності
вакантних місць, створених для
працевлаштування осіб з обмеженими
фізичними можливостями, для
організації працевлаштування
інвалідів. Звіт за формою 3-ПН «Звіт про
наявність вакансій», «Інформація про
попит на робочу силу (вакансії)» є актом
інформування органів працевлаштування
про створені робочі місця і водночас
запитом про направлення на
підприємство осіб з обмеженими
фізичними можливостями для
працевлаштування.

Колегія суддів зазначає, що протягом
періоду, коли посада для
працевлаштування інваліда була
вакантною, Підприємство систематично
щомісяця інформувало Бучацький
районний центр зайнятості про
наявність вільного робочого місця для
працевлаштування осіб з обмеженими
можливостями.

На виконання вимог вказаних
нормативно-правових актів Звіти форми
№3-ПН подано у Бучацький районний центр
зайнятості 13.05.2013р., 09.07.2013р., 01.08.2013р.,
02.09.2013р., 15.10.2014р., 04.11.2013р., 05.12.2013р., що
підтверджено копіями Звітів форми
№3-ПН, а також Листом Бучацького
районного центру зайнятості №03/595/14-03-9
від 11.08.2014р. про їх подання.

З матеріалів справи вбачається, що
Бучацький районний центр зайнятості
направляв інвалідів для
працевлаштування на посаду
укладальника-пакувальника, проте особи
відмовлялись від запропонованого
місця роботи. При цьому, випадків
необґрунтованої відмови у
працевлаштуванні інвалідів з боку
Підприємства не встановлено.

Слід зауважити, що
адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Податковим кодексом України, а є
заходом впливу на правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до положень
статті 218 Господарського кодексу
України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання;
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками. При
цьому застосування принципу вини як
умови відповідальності пов'язане з
необхідністю доведення порушення
зобов'язання.

Враховуючи те, що обов'язок
Підприємства зі створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком займатися пошуком
інвалідів для працевлаштування, а
також і те, що Підприємство вжило усіх
залежних від нього заходів щодо
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, своєчасно
надавало інформацію про наявне
вакантне робоче місце територіальному
органу центру зайнятості, своєчасно
надало звіт до відділення Фонду
соціального захисту інвалідів, а тому
на нього не може бути покладена
відповідальність за відсутність у
населеному пункті за місцем
знаходження підприємства інвалідів,
які бажають працевлаштуватись на
вакантну посаду.

Вказана правова позиція висловлена у
постановах Верховним судом України у
постановах від 09.07.2013р. (справа № 21-200а13),
від 16.04.2013р. (справа №21-81а13), 02.04.2013р.
(справа № 21-95а13), від 28.05.2013р. (справа №
21-386а12), від 28.01.2014р. (справа № 21-476а13), що в
силу частини першої статті 244-2 КАС
України є обов'язковим для всіх судів
України.

Аналізуючи норми чинного
законодавства та фактичні обставини
справи, колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо відсутності
у діях відповідача порушень
законодавчих вимог щодо створення
робочого місця для інвалідів та їх
працевлаштування, і як наслідок
безпідставність стягнення з
Підприємства
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Згідно ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку. Доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, а
тому апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14 серпня 2014
року у справі №819/1579/14-a - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
Ухвали у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді:
О.О. Большакова

М.А. Пліш