Справа № 2а-3979/12/1470
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року
м.Київ
К/800/66632/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя
Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць
В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі Миколаївської
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 29
березня 2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27 листопада 2013 року у справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
Миколаївської області до Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в сумі 4110,74 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
Миколаївської області звернулось до
суду з адміністративним позовом до
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_2, у якому, з
урахуванням заяви від 07 березня 2013
року, просило стягнути заборгованість
в сумі 3228,91 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив про невиконання відповідачем
обов'язку щодо сплати у повному обсязі
сум єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за І та ІІ
півріччя 2011 року.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року, в задоволенні позову
відмовлено.

При винесенні рішень суди попередніх
інстанцій виходили із відсутності
права позивача на стягнення недоїмки у
судовому порядку, оскільки на час
розгляду справи вимога від 08 червня 2012
року ф-291 перебуває на виконанні у ВДВС
Жовтневого РУЮ Миколаївської області,
тобто позивач скористався правом
наданим ч.5 ст.25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі Миколаївської
області звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

У касаційній скарзі позивач зазначає,
що абзац 6 ч.4 ст.25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не виключає
право Пенсійного фонду звернутися до
суду з позовом про стягнення суми
недоїмки, а лише надає право також
звернутися до суду із зазначеним
позовом. Вважає, що суд своїм рішенням
позбавив Управління ПФУ в Жовневому
районі його конституційного права на
судовий захист.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований
як фізична особа - підприємець та є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідачем подано до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі Миколаївської області звіти, в
яких самостійно обраховано суми
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за І та
ІІ півріччя 2011 року в загальній сумі
4110,74 грн.

У зв'язку з несплатою відповідачем
вказаної суми, Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
Миколаївської області 08 червня 2012 року
на адресу відповідача направило вимогу
Ф-291 на суму недоїмки 4110,74 грн.

На підставі вимоги Ф-291 від 08 червня 2012
року відділом ДВС Жовтневого РУЮ
Миколаївської області відкрито
виконавче провадження, в ході
виконання якого сума боргу частково
погашена та станом на 13 березня 2013 року
складає 3228,91 грн.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України
від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
№2464) (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 28 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464 недоїмка -
сума єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена у строки,
встановлені цим Законом, обчислена
територіальними органами Пенсійного
фонду України у випадках, передбачених
цим Законом.

У ч.4 ст.25 Закону №2464 встановлено, що
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 08 червня 2012 року
позивачем на адресу відповідача
направлена вимога Ф-291 на суму недоїмки
зі сплати єдиного внеску 4110,74 грн., яка
виконана не була.

Як встановлено абз.2 ч.4 ст.25 Закону №2464,
вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Згідно абз.6 ч.4 ст.25 Закону №2464 у разі
якщо платник єдиного внеску протягом
десяти робочих днів з дня надходження
вимоги не сплатив зазначені у вимозі
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею, не узгодив вимогу з
органом Пенсійного фонду, не оскаржив
вимогу в судовому порядку або не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів з дня
надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

Відповідно до абз.7 ч.4 ст.25 Закону №2464 у
випадках, зазначених в абзаці шостому
цієї частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються.

Відповідно до ч.5 ст.25 Закону №2464 вимога
територіального органу Пенсійного
фонду про сплату недоїмки або рішення
суду щодо стягнення суми недоїмки
виконується державною виконавчою
службою в порядку, встановленому
законом.

Отже, закон передбачає два
альтернативні способи стягнення
заборгованості зі сплати єдиного
внеску - шляхом пред'явлення вимоги про
сплату боргу або пред'явлення позову до
суду.

Враховуючи, що позивач скористався
правом наданим йому згідно ч.5 ст.25
Закону №2464 щодо стягнення
заборгованості шляхом винесення
вимоги про сплату боргу № Ф-291 від 08
червня 2012 року, яка перебуває на
виконанні у ВДВС Жовтневого РУЮ
Миколаївської області, підстави для
стягнення цієї ж суми недоїмки у
судовому порядку відсутні.

За вказаних обставин справи судова
колегія вважає вірними висновки судів
попередніх інстанцій про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанцій не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі Миколаївської області залишити
без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 березня
2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді