Справа № 818/2209/14
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 р.Справа № 818/2209/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
08.09.2014р. по справі № 818/2209/14

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Сумський
авторемонтний завод"

до Державної податкової інспекції
у м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

13.08.2014 року позивач, Публічне
акціонерне товариство "Сумський
авторемонтний завод", звернувся до суду
з позовом до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області, в якому просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення -рішення Державної
податкової інспекції в м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області (далі відповідач, ДПІ
в м.Сумах ГУМ у Сумській області)
№ від 10 червня 2014 року щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем - орендна плата за земельні
ділянки державної та комунальної
власності.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 08.09.14 року
по справі № 818/2209/14 адміністративний
позов Публічного акціонерного
товариства "Сумський авторемонтний
завод" до Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - задоволено в
повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області (Покровська площа, 2,
м. Суми) від 10 червня 2014 року № .

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України дана
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
"Сумський авторемонтний завод"
обліковується у ДПІ у м.Суми як платник
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності.

Між ПАТ "Сумський авторемонтний завод"
та Сумською міською радою укладено
договір оренди земельної ділянки від
05.11.1998 року.

15.02.2013 року ПАТ "Сумський авторемонтний
завод" було подано до ДПІ в м. Сумах
декларацію з плати за землю за 2013 рік,
згідно з якою орендна плата за земельну
ділянку на місяць становила 33523,71 грн.

30.01.2014 року ПАТ "Сумський авторемонтний
завод" до податкового органу засобами
електронного зв'язку було подано
уточнюючу податкову декларацію з плати
за землю (орендна плата за земельні
ділянки державної та комунальної
власності) на 2013 рік (вхідний ДПІ у м.
Сумах № від 30.01.2014 року), в якій
зазначене податкове зобов'язання по
орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності на
2013 рік становить 1% від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки та
зменшено податкове зобов'язання на 2013
рік на суму 268189,68 грн.

Відповідачем було здійснено
камеральну перевірку податкової
декларації з плати за землю, за
наслідками якої було складено
відповідний Акт від 23.05.2014 року.

Як вбачається з Акту перевірки,
податковим органом було встановлено,
що ПАТ "Сумський авторемонтний завод"
несвоєчасно сплачено суму самостійно
визначеного грошового зобов'язання по
орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності за
червень - листопад 2013 року, січень-лютий
2014 року, чим порушено вимоги ст..287.3
ст.287 Податкового кодексу України.

Згідно п.287.3 ст.287 ПК України податкове
зобов'язання щодо плати за землю
визначається у податковій декларації
на поточний рік, сплачується рівними
частками власниками
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Відповідач посилається на те, що у разі
якщо податкове зобов'язання з плати за
землю самостійно визначене у
податковій декларації з плати за землю,
не сплачено протягом строків,
визначених в ПК України та платником
подана уточнююча декларація з плати за
землю щодо зменшення податкових
зобов'язань минулих податкових
періодів (здійснюється погашення
податкового боргу), таким платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу,
який передбачено п.126.1 ст.126 ПК України,
з урахуванням загального строку
затримки сплати податкового боргу.

Таким чином, на переконання
відповідача, при сплаті самостійно
визначеного грошового зобов'язання по
орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності за
січень 2014 року ПАТ "Сумський
авторемонтний завод" повинно було
врахувати вимоги п.п.287.3 ст.287 ПК
України.

За результатами проведеної
камеральної перевірки ДПІ у м.Сумах
було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 10 червня 2014
року №, яким на підставі п.126.1 ст.126
ПК України за затримку до 30 календарних
днів сплати суми узгодженого
податкового зобов'язання в розмірі 2174.05
грн. була застосована штрафна санкція
у розмірі 10% у сумі 217,41 грн.

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням відповідача, позивач для
захисту своїх прав звернувся до суду з
адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що хоча зміна розміру земельного
податку є підставою для перегляду
встановленого розміру орендної плати
шляхом внесення відповідних змін до
договору оренди землі його учасниками,
зазначене не тягне автоматичну зміну
умов договору щодо розміру орендної
палати, а відтак і відповідного
донарахування податковим органом суми
податкового зобов'язання з орендної
плати із застосуванням штрафних
санкцій за податковими
повідомленнями-рішеннями.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача, визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області (Покровська площа, 2,
м. Суми) від 10 червня 2014 року № .

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

В Акті перевірки зазначено, що
щомісячна сума грошового зобов'язання
за червень-листопад 2013 року становить
33523,71 грн. При цьому контролюючим
органом не береться до уваги те, що
позивачем було направлено засобами
електронного зв'язку до ДПІ в м.Сумах
уточнену податкову декларацію з плати
за землю за 2013 рік. Дана декларація
тримана податковим органом 31.01.2014
року.

Згідно зазначеної вище податкової
декларації з плати за землю, позивач
уточнив у бік зменшення ставку
орендної плати у 2013 році, зменшивши її з
3% до 1 % від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки.

Таким чином щомісячна сума грошового
зобов'язання за червень-листопад 2013
року має становити не 33523,71 грн., а 11174,57
грн.

Згідно витягу з картки особового
рахунку позивача, станом на 30.07.2013 року
загальна сума недоїмки позивача по
основному зобов'язанню та пені
становила 130753,25 грн. з урахуванням всіх
нарахувань та сплати.

Згідно витягу з картки особового
рахунку ПАТ "Сумський авторемонтний
завод" у період з 31.07.2013 року по 30.08.2013
року включно було сплачено 2090 грн. та
18200 грн. У цей період відповідачем було
донараховано 31,44 грн. пені та 418 грн.
штрафних санкцій. Уточнена сума
грошового зобов'язання за липень
становила 11174,57. Таким чином з
урахуванням вказаних вище сум
переплати (3341,59 грн.), нарахувань (31,44 + 418
+ 11174,57 = 11624,01 грн.) та сплат (2090 + 18200 = 20290
грн), переплата ПАТ "Сумський
авторемонтний завод" станом на 30.08.2013
року становить 12007,58 грн. (20290 + 3341,59 =
11624,01).

Згідно вказаного вище витягу з картки
особового рахунку ПАТ, у період з 31.08.2013
року по 30.09.2013 року включно позивачем
було сплачено 5136,64 грн., 1400 грн., 3200 грн.,
67,03 грн., 2,95 грн. У цей період податковим
органом було додаткового нараховано
121.59 грн., 1027,33 грн., 1389,57 грн., 1168 грн., 42,12
грн., 280 грн., 2,02 грн., 13,41 грн., 0,03 грн., 0,03
грн., 0,04 грн., 0,04 грн., 01 грн., 0,16 грн., 32,15
грн., 54,50 грн., 0,06 грн., 0,06 грн., 0,09 грн., 0,09
грн., 0,02 грн., 0,31 грн. пені та штрафних
санкцій.

Уточнена сума грошового зобов'язання
за липень становила 11174,57 грн. Таким
чином з урахуванням вказаних вище суми
переплати (12007,58 грн.) нарахувань (121,59
грн. + 1027,33 грн. + 1389,57 грн. + 1168 грн. + 42,12
грн. + 280 грн. + 2,02 грн. + 13.41 грн. + 0,03 грн. +
0,03 грн. + 0,04 грн. + 0,04 грн. + 0,01 грн. + 0,16 грн.
+ 32,15 грн. + 54,50 грн. + 0,06 грн. + 0,06 грн. + 0,09
грн. + 0,09 грн. + 0,02 грн. + 0,31 грн. + 11174,57 грн.
= 15306,10 грн.) та сплат (5136,64 грн. + 1400 грн. +
3200 грн. + 67,03 грн. + 2,95 грн. = 9806,62 грн.),
переплата ПАТ, станом на 30.09.2013,
становить 6508,10 грн. (9806,62 + 12007,58 - 15306,10).

Колегія суддів зазначає, що станом на
23.05.2014 року не підтверджено
несвоєчасності сплати сум самостійно
визначеного грошового зобов'язання по
орендній платі за земельні ділянки
державної та комунальної власності за
червень - листопад 2013 року, січень-лютий
2014 року, оскільки станом на дату
проведення перевірки сума узгодженого
податкового зобов'язання змінилась у
бік зменшення. Тобто станом на 23.05.2014
року порушення з боку ПАТ "Сумський
авторемонтний завод" було відсутнє.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що грошове
зобов'язання було правомірно
скориговано платником податку у бік
його зменшення. Таке коригування
відбулося до винесення податковим
органом рішення про застосування
штрафних санкцій за несвоєчасну сплату
зобов'язання на повну його суму. На
момент винесення рішення про
застосування штрафних санкцій вказане
зобов'язання було відсутнє, а отже був
відсутній об'єкт порушення.

Колегія суддів відхиляє доводи,
викладені в апеляційній скарзі, з
огляду на наступне.

Суб'єктами права власності на землю
відповідно до пункту "б" статті 80
Земельного кодексу України (далі - ЗК) є,
зокрема, територіальні громади, які
реалізують це право безпосередньо або
через органи місцевого самоврядування,
- на землі комунальної власності.

До повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу (пункт "в" статті 12 ЗК).

Згідно зі статтею 2 Закону України від 3
липня 1992 року2535-XII "Про плату за землю"
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон № 2535-XIІ)
використання землі в Україні є платним.
Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель. За земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата.

Граничний розмір орендної плати за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності,
встановлено Законом України "Про
оренду землі" від 6 жовтня 1998 року161-XIV,
та є обов'язковим при укладанні
відповідних договорів.

Відповідно до частини першої статті 21
цього ж Закону орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Підставою для нарахування земельного
податку відповідно до статті 13 Закону
№ 2535-XIІ є дані державного земельного
кадастру, а орендної плати за земельну
ділянку, яка перебуває у державній або
комунальній власності, - договір оренди
такої земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 288.5.1 пункту 288.5
статті 288 Податкового кодексу України
розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою 3 відсотків
нормативної грошової оцінки.

Водночас пунктом 13 Типового договору
оренди землі, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3
березня 2004 р. N 220, передбачено перегляд
розміру орендної плати, зокрема, у разі
зміни розмірів земельного податку,
підвищення цін і тарифів, у тому числі
внаслідок інфляції.

Відповідно до статті 9 Податкового
кодексу України до загальнодержавних
податків і зборів належить, зокрема,
плата за землю. Згідно з розділом XIII
Податкового кодексу України плата за
землю сплачується у вигляді земельного
податку та орендної плати.

Законом України "Про оренду землі" та
Законом України "Про плату за землю"
законодавець передбачив внесення змін
до умов договору щодо розміру орендної
плати за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності.

Статтею 30 Закону України "Про оренду
землі" встановлено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

При цьому статтею 654 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміна договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Колегія суддів зазначає, що
контролюючий орган відповідно до
Податкового кодексу України наділений
повноваженнями зі здійснення
адміністрування податків, зборів,
платежів; контролю своєчасності
подання платниками податків
передбаченої законом звітності,
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків, зборів,
платежів; забезпечення ведення обліку
податків, зборів, платежів, проте
ініціативою вносити зміни до договорів
оренди землі згідно з приписами статей
12, 80, 83 ЗК, статей 21, 30 Закону України "Про
оренду землі" наділена одна зі сторін
цих договорів, якою у даному випадку є
міська рада - орган місцевого
самоврядування, через яку відповідною
територіальною громадою реалізовано
право власності на передані в оренду
земельні ділянки, що знаходяться в
комунальній власності.

Договір оренди землі є
цивільно-правовим, а отже йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо. Суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору, але має право
контролювати належність виконання
договору та відповідність його умов
чинному законодавству України, зокрема
стежити, щоб такі умови не суперечили
інтересам суспільства. Якщо ж договір
пов'язаний зі сплатою податків і, на
думку суб'єкта владних повноважень,
спрямований на ухилення від їх сплати,
останній, за допомогою
адміністративних заходів,
уповноважений відновити публічний
порядок.

Врахувавши все вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що хоча зміна розміру
земельного податку є підставою для
перегляду встановленого розміру
орендної плати шляхом внесення
відповідних змін до договору оренди
землі його учасниками, зазначене не
тягне автоматичну зміну умов договору
щодо розміру орендної палати, а відтак
і відповідного донарахування
податковим органом суми податкового
зобов'язання з орендної плати із
застосуванням штрафних санкцій за
податковими повідомленнями-рішеннями.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Сумського окружного адміністративного
суду від 08.09.14 року по справі № 818/2209/14
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 08.09.2014р.
по справі № 818/2209/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С.