Справа № 2а-10403/09/1370
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/53773/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий:Нечитайло О.М.Судді:
Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.,розглянувши
у попередньому судовому
засіданнікасаційну скаргу Приватного
підприємства «Ігромакс»

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.08.2012 р.

у справі №2а-10403/08/1370 (55654/09/9104)

за позовом Приватного підприємства
«Ігромакс»

до Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова

про скасування рішень про застосування
штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Ігромакс»
(надалі-позивач) звернулось до суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова
(далі-відповідач) про скасування рішень
про застосування штрафних санкцій.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13.05.2009 р.
позов задоволено частково, скасовано
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 12.06.2008 р.
№/12986 у частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій у сумі 4080
грн.; скасовано рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 08.10.2008 р. № /23237 у
частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 5100 грн.;
скасовано рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 15.07.2008
р. № /15544 у частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2380
грн. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.08.2012 р.
рішення суду першої інстанції
скасовано у частині скасування рішень
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 08.10.2008 р. № /23237 у сумі
5100 грн., від 15.07.2008 р. №/15544 у сумі 2380
грн. та в цій часині відмовлено у
позові. У решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанцій, прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить її
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Письмових заперечень від відповідача
на адресу Вищого адміністративного
суду України не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга позивача не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що фактичною підставою
для застосування штрафних (фінансових)
санкцій до позивача стали висновки,
викладені в актах перевірки від 02.06.2008
р. № 002756, від 04.07.2008 р. № 032581 та від 19.09.2008
р. б/н про порушення позивачемположень
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та Постанови
Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 р.
№ 121., що полягали у використанні
гральних автоматів, які не були
переведені у фіскальний режим роботи.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог про скасування
визначених позивачу штрафних
(фінансових) санкцій, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що з 01.07.2008 р.
було введено в дію комп'ютерну-касову
систему «Фіскал», а отже з вказаної
дати позивач зобов'язаний був
використовувати гральні автомати,
оснащуючи їх відповідною фіскальною
функцією. Тобто, наявність вини
суб'єкта господарювання у порушенні
ним порядку використання РРО під час
надання послуг у сфері грального
бізнесу виключалася лише у випадку, що
стосується рішення відповідача про
застосування штрафних санкцій від
12.06.2008 р. № /12986 у сумі 5080 грн.

З такими висновками погоджується
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій.

Згідно зі ст. 12 вказаного Закону на
території України дозволяється
реалізовувати та застосовувати лише ті
реєстратори розрахункових операцій
вітчизняного та іноземного
виробництва, які включені до
Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій та конструкція
і програмне забезпечення яких
відповідає
конструкторсько-технологічній та
програмній документації виробника.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 7 лютого 2001 року №121 «Про
переведення суб'єктів підприємницької
діяльності на облік розрахункових
операцій у готівковій та безготівковій
формі із застосуванням реєстраторів
розрахункових операцій» на
Міністерство промислової політики
було покладено обов'язок забезпечити
організацію розроблення автоматів з
продажу товарів (послуг), які
відповідатимуть необхідним вимогам, а
також запам'ятовуючих пристроїв
(фіскальної пам'яті) для оснащення
автоматів, що вже діють.

Пунктом 1 частини 2 додатка до згаданої
постанови встановлено, що до 31 грудня
2006 року всі гральні автомати повинні
бути переведені в режим застосування
РРО.

Опрацювання зазначеного технічного
рішення було завершено прийняттям
наказу Державної податкової
адміністрації України від 1 липня 2008
року №430 «Про затвердження Державного
реєстру реєстраторів розрахункових
операцій у новій редакції» та наказу
Державної податкової адміністрації
України від 10 вересня 2008 року №581, якими
до Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій було включено
компютерно-касову систему «Фіскал»,
яка призначена для фіскалізації
гральних автоматів.

Таким чином, з моменту включення до
Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій
комп'ютерно-касової системи «Фіскал»
суб'єкти господарювання зобов'язані
використовувати зазначену систему.

У справі, яка розглядається,
апеляційний суд встановив, що
перевірки від 04.07.2008 р. та від 19.09.2008 р.,
проведені після включення зазначеної
комп'ютерно-касової системи до
Державного реєстру, а відтак
використання позивачем для надання
гральних послуг гральних автоматів,
які не переведені у фіскальний режим
роботи, свідчить про порушення ним
порядку використання РРО.

Доводи позивача, які ґрунтуються на
тому, що у господарській діяльності ним
використовувались реєстратори
розрахункових операцій, внесені до
Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій, не можуть буті
взяті судом до уваги.

Із моменту включення до Державного
реєстру реєстраторів розрахункових
операцій компютерно-касової системи
«Фіскал», суб'єкти господарювання
повинні вжити всіх необхідних заходів
для з'ясування питання про сумісність
вказаної системи із гральними
автоматами, що введені в експлуатацію
до її включення до Державного реєстру.

Як було встановлено судом попередньої
інстанції, позивачем не було надано
жодних доказів, які б підтверджували
вжиття ним заходів для переведення
гральних автоматів у фіскальний режим
роботи, а отже застосування штрафних
(фінансових) санкцій було здійснено
податковим органом цілком правомірно.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду апеляційної інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржуване судове рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Ігромакс» залишити без
задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.08.2012 р. у
справі №2а-10403/08/1370 (55654/09/9104) залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.