Справа № 826/13431/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Карпушової О.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Байєр" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02.10.2013 у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Байєр" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С
Т А Н О В И Л А:

ТОВ "Байєр" звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників податків про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 01.06.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02.10.2013 у задоволенні вищевказаного
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою задовольнити позовні вимоги
повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана постанова
суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку, що відповідачем доведено
правомірність податкового
повідомлення - рішення № від
01.06.2013.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем проведено камеральну
перевірку декларації позивача з
податку на прибуток за 2012 року, за
результатами якої складено акт №
588/42-20/229117 від 20.05.2013 і винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 01.06.2013, яким за затримку на 21
кал. день сплати авансового внеску з
податку на прибуток у розмірі 264923 грн
та згідно із ст. 126 ПК позивача
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10%
у сумі 26492,30 грн.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що за наслідками
адміністративного оскарження вказане
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін рішенням
Міністерства доходів і зборів України
№ 8510/6/99-99-10-01-15 від 08.08.2013.

Згідно спірного податкового
повідомлення-рішення, позивачем
порушено п. 57.1 ст. 57 ПК України, яке
полягає в несвоєчасній сплаті
авансового внеску з податку на
прибуток за березень 2013 року.

Відповідно до п.п. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, надміру
сплачені грошові зобов'язання - це суми
коштів, які на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань, граничний
строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно пп. 87.1 ст. 87 Кодексу
джерелами самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків з відповідного платежу може
бути здійснена також за рахунок
надміру сплачених сум такого платежу
(без заяви платника) або за рахунок
помилково та/або надміру сплачених сум
з інших платежів (на підставі
відповідної заяви платника) до
відповідних бюджетів.

Згідно з пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 Податкового
кодексу, платник податків має право на
залік чи повернення надміру сплачених,
а також надміру стягнутих сум податків
та зборів, пені, штрафів у порядку,
встановленому цим Кодексом.

Приписами п.87.1 ст.87 Кодексу
встановлено, що виконання грошових
зобов'язань як за рахунок грошових
коштів платника податку, так і за
рахунок наявних у платника податків
переплат з платежів по податкам.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 Податкового
кодексу України, помилково та або
надміру сплачені суми грошового
зобов'язання підлягають поверненню
платнику відповідно до цієї статті,
крім випадків наявності у такого
платника податкового боргу.

Пунктом 43.3 ст. 43 Кодексу передбачено, що
обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення (крім повернення
надміру утриманих (сплачених) сум
податку з доходів фізичних осіб, які
розраховуються контролюючим органом
на підставі поданої платником податків
податкової декларації за звітний
календарний рік шляхом проведення
перерахунку за загальним річним
оподатковуваним доходом платника
податку) протягом 1095 днів від дня
виникнення помилково та/або надміру
сплаченої суми.

З огляду на положення пункту 43.4 ст. 43,
платник податків подає заяву на
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань у
довільній формі, в якій зазначає напрям
перерахування коштів: на поточний
рахунок платника податків в установі
банку; на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе
відповідальність згідно із законом за
несвоєчасність передачі органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, для виконання
висновку про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету (п. 43.5
ст. 43 Податкового кодексу).

Отже, вказаними нормами права
визначено як підстави для повернення
надміру сплачених сум податків -
відсутність у платника податкового
боргу, подання відповідної заяви, так і
дії, які зобов'язаний вчинити
контролюючий орган - направлення
органу, що здійснює казначейське
обслуговування, у встановлені цим
Кодексом строки, висновку про
повернення коштів з бюджету.

У відповідності до вищевикладених
норм, що ТОВ "Байєр" подав відповідні
заяви № 190213Н та №190213Н1 від 19.02.2013 (а.с.
52-53) про повернення частини існуючої
передплати по податку на прибуток в
сумі 3 597 201 , 00 грн шляхом зарахування на
погашення грошового зобов'язання з
авансового платежу по податку на
прибуток підприємства за березень 2013
року в сумі 3 597 201, 00 грн до податкового
органу не пізніше, ніж за 20 днів до
закінчення граничного строку сплати
авансового внеску з податку на
прибуток приватних підприємств.

Однак, відповідачем на вказані заяви не
надано коректної та обґрунтованої
відповіді, оскільки наведений у листі -
відповіді № 4984/10/20-245 від 18.03.2013 (а.с. 54)
перелік норм чинного законодавства без
надання висновків по суті заяви не дає
можливості позивачу встановити
підстави відмови повернення частини
існуючої передплати по податку на
прибуток в сумі 3 597 201 грн шляхом
зарахування на погашення грошового
зобов'язання з авансового платежу по
податку на прибуток підприємства за
березень 2013 року в сумі 3 597 201 грн.

Враховуючи, що в заявах від 19.02.2013 вірно
визначені вимоги платника податків про
повернення частини існуючої
передплати по податку на прибуток в
сумі 3 597 201 грн шляхом зарахування на
погашення грошового зобов'язання з
авансового платежу по податку на
прибуток підприємства за березень 2013
року в сумі 3 597 201, 00 грн, відповідач був
зобов'язаний задовольнити таку вимогу,
однак в порушення вимог податкового
законодавства цього не зробив.
Податковий орган за наявності
переплати значної суми надав формальну
відповідь, яка не містила чітких
роз'яснень з приводу неможливості
повернення частини існуючої
передплати по податку на прибуток
шляхом зарахування на погашення
грошового зобов'язання з авансового
платежу по податку на прибуток
підприємства за березень 2013 року.

Аналіз наведених вище норм права дає
підстави для висновку про те, що ДПІ не
мала правових підстав для відмови в
зарахуванні переплати з податку на
прибуток в рахунок сплати авансового
внеску з податку на прибуток за
березень 2013 року.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що правомірність відмови відповідача
та правовідносини між сторонами щодо
повернення переплати не є предметом
розгляду даної справи, оскільки саме
така неправомірна відмова була
передумовою виникнення спірних
правових відносин та слугувала
прийняттю податковим органом спірного
податкового повідомлення-рішення.

Крім того, як зазначалось вище на
вказані заяви не надано коректної та
обґрунтованої відповіді, з якої
вбачається, що відповідачем відмовлено
у задоволенні заяв № 190213Н та №190213Н1 від
19.02.2013, чим позбавлено позивача
встановити підстави відмови
зарахування переплати з податку на
прибуток у рахунок авансового внеску
по податку на прибуток та оскаржити
таку відмову у судовому порядку.

Таким чином, колегія суддів вважає
спірне податкове повідомлення-рішення
незаконним та таким, що підлягає
скасуванню.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції невірно надана правова
оцінка обставинам справи, а тому
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

П О С
Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Байєр" -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02.10.2013 - скасувати
та постановити нову, якою позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Байєр" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків про скасування податкового
повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення форми «Ш» №
від 01.06.2013 Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників податків.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників податків судовий збір у
розмірі 265, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено:
21.10.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

О.В. Карпушова

Головуючий суддя

Кучма А.Ю.

Судді:

Аліменко В.О.

Карпушова О.В.