Справа № 9101/194569/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2014 рокусправа № 0870/6311/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Запорізької митниці

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року

у справі № 0870/6311/12

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «КВАНТ»

до Запорізької митниці

про визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «КВАНТ» звернулось
до суду з позовом до Запорізької
митниці, в якому з урахуванням уточнень
(а.с.60) просило:

визнати нечинними податкові
повідомлення: №48 від 18.06.2012 з
визначенням суми податкового
зобов'язання за платежем ввізне мито - 64
232,30грн., № 49 від 18.06.2012 з визначенням
суми податкового зобов'язання за
платежем ПДВ - 12846,46 грн., та №73 від 04.09.2012
з визначенням суми податкового
зобов'язання за платежем штрафні
санкції по ввізному миту - 10846,70 грн., № 74
від 04.09.2012 з визначенням суми
податкового зобов'язання за платежем
штрафні санкції по ПДВ - 2171,74 грн.,
постановлені Запорізькою митницею за
результатами невиїзної документальної
перевірки стану дотримання
законодавства України з питань митної
справи на ТОВ «КВАНТ».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
товар «графіт штучний у блоках»
правомірно заявлений та оформлений за
кодом 3801.10.00.00 згідно з УКТЗЕД зі
ставкою ввізного мита 5%, оскільки
заявлений до митного оформлення графіт
відноситься до напівфабрикатів в
первинній формі без обробки після
виготовлення та не є виробом у
розумінні діючого законодавства
України, при його виробництві не
використовується процес
«випалювання», визначення
підкатегорії графіту жодним чином не
пов'язується з його використанням у
господарській діяльності Позивача, що
виключає можливість класифікації
відповідачем вказаного товару за
товарною підкатегорією 6903.10.00.00 зі
ставкою ввізного мита 10%.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач дійшов хибного висновку, що
при митному оформленні товару - графіт
штучний у блоках, невірно визначено код
товару 3801.10.00.00 згідно УКТЗЕД, ставка
ввізного мита 5%. Ввезений позивачем
товар, на думку митного органу, повинен
класифікуватися у товарній позиції 6903
за кодом 6903.10.00.00 - «Інші вироби з
вмістом більш як 50% мас графіту або
інших форм вуглецю або сумішей цих
продуктів» зі ставкою ввізного мита 10%.
Позивач зазначає, що такі висновки
митного органу не відповідають чинному
законодавству, оскільки у товарних
позиціях 6902 та 6903 розглядаються
«вироби», а в даному випадку заявлені
до оформлення «напівфабрикати в
первинній формі без обробки після
виготовлення», котрі не мають ніяких
властивостей готового виробу. Також на
відміну від виробництва кераміки при
виробництві штучного графіту не
використовується процес
«випалювання», кінцевою операцією при
виробництві штучного графіту є
«графітизація» - фізичне перетворення
вуглецю в графіт під впливом високої
температури. При визначенні товарної
позиції «графіт штучний у блоках»
відповідачем неправильно застосовано
виключення товарної позиції 3801, пункт 1
(d) пояснень до УКТЗЕД, що не відповідає
чинному законодавству України.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року позов задоволено. Визнано
нечинним та скасовано повідомлення
№№48, 49 від 18.06.2012 та №№73, 74 від 04.09.2012.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що під час митного
оформлення товару спору щодо
визначення коду товару не було ані з
боку декларанта, який самостійно
вказав код 3801.10.00.00 згідно УКТЗЕД, ані з
боку Запорізької митниці. Здійснивши
митне оформлення товару, контролюючий
орган погодився з усіма відомостями,
внесеними декларантом до ВМД. Митні
органи приймаючи вантажні митні
декларації, віднесли товар до певного
коду товарної номенклатури та
пропустили товар на митну територію
України(після сплати імпортером
передбачених законом податків і
зборів), то в подальшому вони не мали
правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
донарахування податкових зобов'язань у
зв'язку з виявленням помилки у
класифікації товару, зокрема з
посиланням на результати камеральної
перевірки.

Також суд першої інстанції, виходячи з
положень Української класифікації
товарів зовнішньоекономічної
діяльності (УКТЗЕД), документів
виробника товару і експерта, дійшов
висновку про вірне застосування
позивачем при поданні ВМД коду 3801.10.00.00
за ставкою ввізного мита 5%.

Не погодившись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу (а.
с. 97), в якій просить скасувати
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду, ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом при винесенні рішення не
враховано повноваження митниці
здійснювати контрольні функції після
здійснення митного оформлення.
Проведеною митницею перевіркою
доведено порушення позивачем митного
законодавства в частині невірного
визначення коду товару.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час та місце розгляду
справи сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем
проведено перевірку стану дотримання
позивачем законодавства України з
питань митної справи, за результатами
якої складений акт №н0009/12/112000014/
від 25.05.2012.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем митного законодавства в
частині класифікації товару, а саме:
при митному оформленні товару «графіт
штучний у блоках» за ВМД №112000010/2011/000944
від 10.02.2011, №112000010/2011/001826 від 10.03.2011,
№112000010/2011/005335 від 17.06.2011, №112000010/2011/010504
від 07.11.2011, №112000010/2012/000279 від 17.01.2012,
№112050000/2012/005487 від 21.03.2012 порушено вимоги
Основних правил інтерпретації
класифікації товарів УКТЗЕД,
затверджених Законом України «Про
Митний тариф» від 05.04.2001 №2371-ІІІ та
Пояснень до Української класифікації
товарів зовнішньоекономічної
діяльності, затверджених наказом
Держмитслужби від 30.12.2010 №1561, що
призвело до заниження податкового
зобов'язання на загальну суму 77078,76 грн.
й підлягає перерахуванню до Державного
бюджету України, а саме ввізне мито у
розмірі 64232,30 грн. та ПДВ у розмірі 12846,46
грн. Вказане порушення виникло
внаслідок неправильного визначення у
митних деклараціях коду товару за
УКТЗЕД 3801.10.00.00 з визначенням ставки
ввізного мита 5%, оскільки правильним
кодом товару, заявленого до митного
оформлення, є код 6903.10.00.00 зі ставкою
ввізного мита 10%.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено:

податкове повідомлення №48 від 18.06.2012,
яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
ввізне мито на загальну суму 64232,30 грн.;

податкове повідомлення №49 від 18.06.2012,
яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість на загальну
суму 12846,46 грн.;

податкове повідомлення №76 від 04.09.2012,
яким до позивача застосовано штрафні
санкції за платежем ввізне мито у
розмірі 10846,70 грн.;

податкове повідомлення №74 від 04.09.2012,
яким до позивача застосовано штрафні
санкції за платежем податок на додану
вартість у розмірі 2171,74 грн.

З огляду на фактичні обставини справи,
наявні в матеріалах справи докази,
норми законодавства, що регулює спірні
правовідносини, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про задоволення
позову.

Пропуск товарів і транспортних засобів
через митний кордон України - це дозвіл
митного органу на переміщення товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур (пункт 35
статті 1 Митного кодексу України від
11.07.2002).

Пунктом 19 статті 1 Митного кодексу
України визначено, що митні процедури -
це операції, пов'язані зі здійсненням
митного контролю за переміщенням
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України, митного
оформлення цих товарів і транспортних
засобів, а також зі справлянням
передбачених законом податків і
зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний
контроль, митне оформлення та
справляння податків і зборів. При цьому
виконання митним органом дій
(процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, та мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів, є
митним оформленням.

Відповідно до ч.1 ст.72 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається після подання митному
органу митної декларації, а також усіх
необхідних для здійснення митного
контролю та оформлення документів,
відомостей щодо товарів і транспортних
засобів, які підлягають митному
оформленню.

Засвідчення митним органом прийняття
товарів, транспортних засобів та
документів на них до митного контролю
та митного оформлення здійснюється
шляхом проставлення відповідних
відміток на митній декларації та
товаросупровідних документах (ч.2 ст.72
Митного кодексу України) .

Відповідно до затвердженого наказом
Державної митної служби України від
20.04.05 № 314 Порядку митного контролю й
митного оформлення товарів із
застосуванням вантажної митної
декларації працівники митної служби
здійснюють вичерпний перелік дій щодо
прийняття вантажної митної декларації
до оформлення та здійснення митного
контролю. При цьому за правилами у
пункту 17 розділу 3 Порядку при митному
контролі здійснюється перевірка
правильності класифікації та
кодування товарів згідно з поданими
документами.

Пункт 25 Порядку містить норму, за якою
посадова особа митного органу ініціює
проведення митного огляду, якщо
документів, поданих декларантом,
недостатньо для прийняття рішення про
повноту та/або достовірність
відомостей, що перевіряються, або
результати перевірки правильності
класифікації та кодування товарів,
визначення країни походження тощо,
потребують проведення такого огляду.

Пунктом 32 розділу 3 Порядку здійснення
митного контролю й митного оформлення
товарів із застосуванням вантажної
митної декларації, затвердженого
наказом Державної митної служби №314
від 20.04.2005, передбачено, що
проставлення згідно з Інструкцією про
порядок заповнення вантажної митної
декларації відбитка особистої
номерної печатки посадової особи ПМО,
яка завершила митне оформлення, у графі
D/J кожного аркуша ВМД форми МД-2, в
нижній частині додаткових аркушів
форми МД-3, доповнень форми МД-6 та
специфікацій форми МД-8 є завершенням
митного оформлення.

Згідно із ст.313 Митного кодексу України
митні органи класифікують товари,
тобто відносять товари до
класифікаційних групувань, зазначених
в УКТЗЕД. Рішення митних органів щодо
класифікації товарів для митних цілей
є обов'язковими для підприємств та
громадян.

Таким чином, митний орган зобов'язаний
перевірити правильність класифікацію
товару. При цьому працівники митної
служби здійснюють вичерпний перелік
дій щодо прийняття ВМД до оформлення та
здійснення митного контролю,
здійснюючи перевірку правильності
класифікації та кодування товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, при
здійсненні митного оформлення товару
згідно вантажних митних декларацій,
перелічених вище, позивач виконав
вимоги, передбачені наведеним вище
Порядком № 314, а митницею здійснені
необхідні процедури щодо їх прийняття
до оформлення, що підтверджується
відповідними відмітками в вантажних
митних деклараціях.

Під час здійснення митного контролю з
боку посадових осіб відповідача
зауваження до вказаних вантажних
митних декларацій, поданих позивачем,
були відсутні, а тому відповідач
підтвердив правильність та
достовірність заповнених спірних
вантажних митних декларацій, що
підтверджується проставлянням
відбитки печатки в графі D, а відтак
колегія суддів приходить до висновку,
що відповідач підтвердив правильність
та достовірність заповнених позивачем
вантажно-митних декларацій, підстав
для відмови у митному оформленні
товару відповідач не виявив.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що якщо митний орган, приймаючи
вантажно-митні декларації, самостійно
визначає митну вартість, класифікацію
товару та пропускає товар на митну
територію України (після сплати
імпортером передбачених законом
податків і зборів), то в подальшому він
не має правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
донарахування податкових зобов'язань,
за винятком випадку коли за наслідками
службової перевірки або розгляду
кримінальної справи встановлено змову
між декларантом і митним органом,
спрямовану на заниження обов'язкових
платежів.

За приписами статті 69 Митного кодексу
України незалежно від закінчення
операцій митного контролю, оформлення
та пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи.

Аналіз наведених норм свідчить про
можливість митного контролю після
завершення митного оформлення за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України з донарахуванням обов'язкових
платежів.

В той же час, акт перевірки №
н/0009/12/112000014/ від 25.05.2012 не містить
посилань на факти, які б свідчили, що
під час пропуску товарів через митний
кордон України позивачем допущено
порушення законодавства України,
відповідачем не надано жодного доказу,
який би підтвердив позицію
Дніпропетровської митниці щодо
визначення класифікації товару та не
доведено, з яких саме підстав митним
органом застосовано код УКТЗЕД 6903.10.00.00.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що наступне
визначення митним органом коду товару,
митне оформлення якого здійснено та
правильність класифікації та
кодування якого вже перевірено митним
органом, не є достатньою підставою для
висновку про порушення декларантом під
час митного оформлення товару порядку
нарахування податків і зборів.

Щодо правомірності визначення
позивачем коду товару «графіт штучний
у блоках» за кодом УКТЗЕД 3801.10.00.00,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 311 Митного кодексу
України Українська класифікація
товарів зовнішньоекономічної
діяльності (УКТЗЕД) складається на
основі Гармонізованої системи опису та
кодування товарів. В УКТЗЕД товари
систематизовано за розділами, групами,
товарними позиціями, найменування і
цифрові коди яких уніфіковано з
Гармонізованою системою опису та
кодування товарів.

Класифікація товарів для цілей митного
оформлення здійснюється згідно з
вимогами УКТЗЕД, а саме, з урахуванням
Основних правил інтерпретації
класифікації товарів, відповідних
приміток та характеристик товару, які є
визначальними для класифікації.

Законом України «Про митний тариф
України» встановлено, що митний тариф
України - це систематизований згідно з
Українською класифікацією товарів
зовнішньоекономічної діяльності
перелік ставок ввізного мита, яке
справляється з товарів, що ввозяться на
митну територію України. Товарною
номенклатурою Митного тарифу України є
Українська класифікація товарів
зовнішньоекономічної діяльності
(УКТЗЕД). яка базується на
Гармонізованій системі опису та
кодування товарів.

З метою забезпечення єдиного
тлумачення термінів, використовуваних
в Українській класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності
(УКТЗЕД), та на виконання постанови
Кабінету Міністрів України від 12
грудня 2002 року № 1863 «Про затвердження
Порядку ведення Української
класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності»
наказом Державної митної служби
України від 31 січня 2004 року № 68
затверджено Пояснення до Української
класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
побудовані на основі пояснень до
Гармонізованої системи опису та
кодування товарів 1996 року і Пояснень до
Комбінованої номенклатури
Європейського Союзу.

Пунктом 1 Основних правил
інтерпретації УКТЗЕД Закону України
«Про митний тариф України»
передбачено, що для юридичних цілей
класифікація товарів в УКТЗЕД
здійснюється виходячи з назв товарних
позицій і відповідних приміток до
розділів чи груп.

Наказом ДМС України від 30 грудня 2010
року № 1561 затверджені Пояснення до
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до групи 69 розділу XIII
«Вироби з каменю, гіпсу, цементу,
азбесту, слюди або аналогічних
матеріалів; керамічні вироби: скло та
вироби із скла» Закону України «Про
митний тариф України» до товарної
позиції 6903 відносяться інші вироби з
вогнетривкої кераміки (наприклад,
реторти, тиглі, муфелі, насадки,
глушники, підпірки, пробірні чашки,
труби, трубки, кожухи, прутки, стрижні),
крім виробів з кремнеземистого
кам'яного борошна або аналогічних
кремнеземистих порід: 6903 10 00 00 - з
вмістом більш як 50 мас. % графіту або
інших форм вуглецю або сумішей цих
продуктів.

Згідно п. «а» Загальних положень
розділу «Група 69» УКТЗЕД «керамічні
вироби» означає вироби, одержані
випалюванням керамічної сировини, яка
містить у собі глини, кремнієвмісні
речовини, тугоплавкі речовини. Серед
тугоплавких речовин згадується і
графіт. Однак наявність глини і
кремнієвмісних речовин є обов'язковою.

Відповідно до групи 38 Закону України
«Про митний тариф України» -
Різноманітна хімічна продукція до
товарної позиції 3801 входять графіт
штучний; графіт колоїдний або
напівколоїдний; вироби на основі
графіту або інших форм вуглецю у
вигляді паст, блоків, пластин або інших
напівфабрикатів. Товар за кодом 3801 10 00 00
- графіт штучний.

Згідно пояснень до товарної позиції 3801
штучний графіт (електрографіт) є
різновидом вуглецю, зазвичай готується
в електропечі нагріванням суміші
тонкорозмеленого коксу (зазвичай
нафтового коксу, але іноді
антрацитового, ретортного, пекового
коксу і т.д.) і вуглецевих зв'язувальних
речовин (наприклад, пеку чи гудрону) до
досить високої температури (2500 - 3200 ° С),
щоб забезпечити їх «графітизацію» під
каталітичним впливом присутніх у
суміші речовин (наприклад, кремнезему
чи оксиду заліза). Спочатку суміш
екструдується або формується під
тиском у «незрілі» брикети з
квадратним чи круглим перерізом. Ці
брикети можна попередньо випалювати за
температури близько 1000 ° С і потім
"графітизувати", або вони можуть бути
одержані безпосередньо в процесі
графітизації.

Технологія виготовлення графіту, з
якого на 99,5% складається «графітовий
блок», відбувається шляхом
графітизації - «нагрівання суміші
коксу з пеком» - під впливом високої
температури проходить фізичне
перетворення вуглецю в графіт (зміна
форми кристалічної решітки матеріалу).

Про вказане свідчить лист виробника Zibo
Duocheng Trading Co., LTD (Китай), згідно з яким
процес виготовлення «графітових
блоків» проходить такі технологічні
операції: змішування коксу з пеком,
формування заготовки та витримка у
печі для гравітації компонентів.

Отже, задля класифікації товару як
штучного графіту, останній має
відповідати певним ознакам та
проходити певний технологічний процес.

Відповідно до листа виробника і
експерта Zibo Duocheng Trading Co., LTD (Китай) від
20.05.2012 графітові блоки не є керамікою, а
штучним графітом з вмістом 99,9%
вуглеводу (графіту). Основною
відмінністю штучного графіту від
кераміки є те, що штучний графіт на 99,9
складається із вуглеводу, а також
компоненти для виробництва графіта є
вуглеводним, а кераміка є
багатокомпонентним по своєму складу та
може мати у своєму складі оксиди,
карбіди, чистий вуглевод та інші
компоненти. Також вказано, що ніякі
процеси «випалювання» в даному
виробництві недопустимі, так як процес
випалювання здійснюється в
присутності кисню, що у випадку
виготовлення штучного кисню призведе
до його згорання, оскільки єдиним
компонентом даних блоків є графіт
(вуглевод), температура згорання якого
в середовищі, яке містить кисень
складає 400-600 С.

Виходячи із вищезазначеного, колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції про вірне застосування
позивачем при поданні ВМД коду 3801.10.00.00
за ставкою ввізного мита 5%, отже
визначення відповідачем податкових
зобов'язань позивачу оскаржуваними
податковими повідомленнями є
протиправним, позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції під час розгляду
справи в повному обсязі дослідив
обставини, які мають значення для
справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про задоволення
позову.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року у справі № 0870/6311/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко