Справа № 805/750/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/19740/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Веденяпіна О. А.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області (далі - Фонд) на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької
області (далі - УПФУ) до Фонду,

про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року УПФУ звернулося до суду
з адміністративним позовом про
стягнення з Фонду витрат за особовими
справами пенсіонерів, яким виплачено
пенсії з інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з вересня 2012
року до грудня 2012 року у розмірі 114 545,62
грн.

19 лютого 2013 року постановою Донецького
окружного адміністративного суду,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2013 року, позов задоволено
частково.

Стягнуто з Фонду на користь УПФУ
витрати на виплату основного розміру
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві і
витрат на виплату та доставку пенсії,
за період з вересня 2012 року до грудня 2012
року у розмірі 504,87 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Фонд звернувся з касаційною скаргою
про скасування постанови Донецького
окружного адміністративного суду та
ухвали Донецького апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, УПФУ сплатило
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та
щомісячну адресну допомогу за період з
вересня 2012 року до грудень 2012 року, у
розмірі 114 545,62 грн., Фондом не були
враховані суми, визначені у актах
щомісячної звірки за особовими
справами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34,
ОСОБА_35, ОСОБА_36

Відповідно до п.п. «г», «д» ч. 1 ст. 21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» на органи Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків покладено обов'язки по
своєчасному та повному відшкодуванню
шкоди, заподіяної застрахованій особі
внаслідок ушкодження його здоров'я або
в разі його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно з ч. 4 п. 4 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління Пенсійного Фонду
України та Правління Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України № 5-4/4 від 4.03.2003
року (далі - Порядок № 5-4/4),
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячно цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію, сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Відповідно до пунктів 5, 7 Порядку № 5-4/4
визначений порядок розрахунків між
УПФУ та Фондом.

З набранням чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності» обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті при
настанні страхового випадку, зокрема,
виплати йому або особам, які
перебувають на його утриманні пенсій
по інвалідності у зв'язку із втратою
годувальника, покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

В разі понесення Управлінням
Пенсійного фонду України витрат у
зв'язку з виплатою пенсій, призначених
на підставі ст. 26 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ці витрати
підлягають відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності», страховими виплатами
є грошові суми, які згідно із статтею 21
цього Закону Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
виплачує застрахованому чи особам, які
мають на це право, у разі настання
страхового випадку.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Відповідно до постанов Донецького
окружного адміністративного суду, які
прийняті за результатами розгляду
адміністративних справ № 2а/0570/8914/2012, №
2а/0570/12897/2012 та № 2а/0570/14806/2012 за позовом
УПФУ до Фонду про стягнення суми витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, та залишені
без змін ухвалами Донецького
апеляційного адміністративного суду,
встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_34 на момент загибелі
годувальників були працездатними.

Тобто, зазначені особи не підпадають до
вимогам визначених ст. 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності».

Стосовно ОСОБА_22 встановлено, що на
момент смерті годувальника утриманець
не був визнаний інвалідом з дитинства
та не проживав разом, а також за
відсутністю довідки з місця навчання
йому припинено виплату грошової суми
на підставі постанови Фонду від 8.07.2009
року.

Відповідно до довідки серії ВТЄ-3 № 086349
причинний зв'язок смерті ОСОБА_29 з
профзахворюванням не встановлений.

Суди попередніх інстанцій правильно
зазначили, що право на отримання виплат
у зазначених осіб не виникло, тому
витрати на виплату їм пенсій не
підлягають стягненню.

Щодо позовних вимог в частині не
врахування Фондом суми витрат на
виплату пенсій у зв'язку із втратою
годувальника ОСОБА_19 слід зазначити
наступне.

7 серпня 2012 року постановою Донецького
окружного адміністративного суду,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26 жовтня 2012 року, встановлено, що на
день смерті батька ОСОБА_37 його дочці
ОСОБА_19 виповнилось два місяця, а тому у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності») мають непрацездатні
особи, які перебували на утриманні
померлого або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина померлого, яка
народилася протягом не більш як
десятимісячного строку після його
смерті.

Згідно з п. 2 ч. 9 ст. 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Відповідно до Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом,
затвердженою наказом Міністерства
охорони здоров'я України № 606 від 15.11.2005
року, органом, який встановлює
причинний зв'язок смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим
каліцтвом, є МСЕК.

УПФУ не були надані докази щодо
підтвердження причинного зв'язку
смерті ОСОБА_38 з професійним
захворюванням або трудовим каліцтвом.

Щодо позовних вимог в частині не
врахування Фондом пенсії з втрати
годувальника щодо ОСОБА_33 у зв'язку з
відсутністю довідки з місця навчання,
оскільки утриманець досяг
шістнадцятирічного віку слід
зазначити, що ОСОБА_33 отримує пенсію з
втрати годувальника за свого сина
ОСОБА_39

Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія по інвалідності
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання
призначається відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Відповідно до постанови Фонду від 9.07.2012
року ОСОБА_39 припинена виплата
щомісячної грошової допомоги у зв'язку
з тим, що відсутня довідка з місця
навчання (особа досягла
шістнадцятирічного віку).

УПФУ не були надані докази, що ОСОБА_39
після досягнення шістнадцятирічного
віку навчається, тому відсутні
підстави, передбачені ст. 33 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що
спричинили втрату працездатності», для
відшкодування Фондом пенсії по втраті
годувальника щодо ОСОБА_33

Суди першої та апеляційної інстанцій
правильно зазначили, що позовна вимога
про стягнення суми витрат на виплату
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
щодо ОСОБА_35 підлягає задоволенню,
оскільки згідно довідки Харцизького
професійного ліцею № 440 від 12.11.2012 року
ОСОБА_35 проходить навчання у
зазначеному учбовому закладі з 1.09.2011
року до 30.06.2014 року на денній формі
навчання.

Щодо позовних вимог про відшкодування
щомісячної державної адресної
допомоги, слід зазначити наступне.

Адресна допомога встановлена
постановою Кабінету Міністрів України
№265 від 26.03.2008 року «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян»
(далі - Постанова № 265) і передбачена у
разі, коли щомісячний розмір пенсійних
виплат не досягає в осіб, яким
призначена пенсія у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100 %, на двох
- 120 %, на трьох і більше - 150 %
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, а також у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат
інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам,
особам, які не мають права на пенсію, та
інвалідам не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність, як
щомісячна державна допомога до пенсії
у сумі, що не вистачає до зазначених
розмірів. Згідно п. 4 постанови, виплата
такої адресної допомоги здійснюється
за рахунок коштів, з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога.

Постанова № 265 не передбачає
відшкодування Пенсійному фонду
України витрат на виплату і доставку
вказаних видів адресної допомоги
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Діючим законодавством також не
передбачене відшкодування Пенсійному
фонду України витрат на виплату і
доставку вказаної адресної допомоги
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Порядком не передбачений обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України
відшкодовувати щомісячну державну
адресну допомогу та витрати на її
доставку.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили про
відсутність підстав щодо стягнення з
Фонду відшкодування витрат з адресної
допомоги та часткове задоволення
витрат УПФУ на виплату основного
розміру пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві і
витрат на виплату та доставку пенсії за
період з вересня 2012 року до грудня 2012
року, у розмірі 504,87 грн.

Висновки судів попередніх інстанцій
про часткове задоволення позову є
обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Харцизьку
Донецької області відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Веденяпін О.А.

Юрченко В.П.