Справа № 2-а-750/6051/13 (2а-750/748/13)
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-750/6051/13 (2а-750/748/13)
Головуючий у 1-й інстанції: Карапута
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області на постанову
Деснянського районного суду міста
Чернігова від 25 липня 2013 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області, старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І. про
визнання дій щодо винесення постанови
про закінчення виконавчого
провадження неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Деснянського районного суду міста
Чернігова із адміністративним позовом
до Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області, старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І., в
якому просив визнати дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І.
щодо закінчення примусового виконання
рішень незаконними, зобов'язати відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області скасувати
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 31.05.2013 року та
зобов'язати відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області поновити виконавче
провадження та вчинити дії з
примусового виконання рішення суду.

Постановою Деснянського районного
суду міста Чернігова від 25 липня 2013
року адміністративний позов
задоволено частково.

Визнано незаконною постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І. про
закінчення виконавчого провадження №
34115494 від 31.05.2013 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні його позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Перевіряючи правомірність
оскаржуваного рішення, колегія суддів
виходить з положень ч. 1 ст. 195 КАС
України, згідно яким суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Враховуючи, що постанова суду першої
інстанції позивачем не оскаржується,
суд апеляційної інстанції не знаходить
підстав для перегляду зазначеного
судового рішення в частині, яка не
оскаржується апелянтом.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
04.09.2012 року державним виконавцем було
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа №
2-а/2506/4910/11, виданого 15.08.2012 року
Київським апеляційний
адміністративним судом про
зобов'язання Управління пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Чернігова провести нарахування та
виплату додаткової пенсії по
інвалідності ОСОБА_2 із розрахунку 8
мінімальних пенсій за віком та 75%
мінімальної пенсії за віком
відповідно, що розраховується з
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого для відповідної
категорії населення, відповідно до
ст.ст. 50,54,67 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи», з 01.01.2011 року і здійснити
відповідні виплати на користь позивача
за відрахуванням сплачених сум.

18.06.2013 року позивач рекомендованим
листом отримав постанову державного
виконавця від 31.05.2013 року про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 34115494, винесену старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління юстиції
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І.

В постанові від 31.05.2013 року про
закінчення виконавчого провадження
містяться відомості про те, що рішення
Київського апеляційного
адміністративного суду по справі №
2-а/2506/4910/11 боржником виконано частково
та проведено перерахунок пенсії, однак
застосувати до боржника примусові
заходи неможливо, оскільки рішення
суду боржник не виконує у зв'язку із
незалежними від нього обставинами.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначаються Законом України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
№ 606-XIV (далі по тексту - Закон № 606-XIV).

Під виконавчим провадженням, в
контексті статті 1 вказаного Закону,
слід розуміти сукупність дій органів і
посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Положенням частини другої статті 3
Закону № 606-XIV визначено перелік
виконавчих документів, що підлягають
виконанню державною виконавчою
службою.

Частиною 1 статті 5 Закону № 606-XIV
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону
№ 606-XIV, державний виконавець здійснює
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб і порядок, визначені виконавчим
документом.

Державний виконавець, як працівник
органу державної виконавчої служби,
згідно ст. 7 Закону України «Про
державну виконавчу службу»
зобов'язаний сумлінно виконувати
службові обов'язки, не допускати у
своїй діяльності порушення прав
громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією України та
законами України, а з огляду на ст. 7
Закону України «Про виконавче
провадження»- використовувати надані
йому права у точній відповідності до
закону.

Згідно із пунктом 1 статті 19 Закону №
606-XIV, державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Як було зазначено вище, 04.09.2012 року
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 34115494 від 31.05.2013 року
по виконанню виконавчого листа №
2-а/2506/4910/11, виданого 15.08.2012 року
Київським апеляційний
адміністративним судом.

Відповідно до статті 24 Закону України
"Про виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Згідно з частиною другою вказаної
Статті, державний виконавець у 3-денний
строк з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. В постанові державний
виконавець встановлює строк для
добровільного виконання рішення, який
не може перевищувати семи днів, та
попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом. Копія
постанови про відкриття виконавчого
провадження не пізніше наступного дня
надсилається стягувачу, боржнику та
органу (посадовій особі), який видав
виконавчий документ.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження», після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

В силу положень частини 1 статті 89
Закону України «Про виконавче
провадження», у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що
у разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного
законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про передчасність винесення
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І.
постанови про закінчення виконавчого
провадження ВП № 34115494 від 31.05.2013 року з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-а/2506/4910/11, виданого 15.08.2012 року
Київським апеляційний
адміністративним судом, з огляду на
невжиття ним всіх передбачених законом
заходів (накладення на боржника штрафу
тощо) для належного виконання судового
рішення.

Таким чином, апелянтом не було надано
доказів на підтвердження заявлених ним
вимог, а тому доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що постановлене у справі
рішення суду першої інстанції
ґрунтується на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень матеріального і
процесуального закону, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи, доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
Чернігівської області від 25 липня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.