Справа № 813/1074/14
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 р.

Справа № 876/8346/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання:
Дутка І.С.

з участю представників: позивача
Балуцького Р.М., відповідача Батькова
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Балмікс» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року у адміністративній справі №813/1074/14
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Балмікс» до
Державної екологічної інспекції у
Львівській області про визнання
протиправним і скасування припису,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Балмікс» звернулося
до суду з адміністративним позовом до
Державної екологічної інспекції у
Львівській області про визнання
протиправним та скасування припису від
16.09.2013 року №1755/1824/825-03.

Постановою Львівського окружного
адміністративного від 31 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, позивачем подана
апеляційна скарга, в якій вказує на те,
що постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнято з порушенням норм
матеріального права та невірним
встановленням обставин у справі.
Зокрема зазначає, що позивач не є
підприємством, якому необхідно
одержати ліміти на утворення та
розміщення відходів, тому звільняється
від одержання таких лімітів; здійснює
виробництва товарів, а вивезенням та
утилізацією відходів, які утворюються
в процесі споживання товариством
речовин, матеріалів і предметів
здійснюють спеціалізовані
підприємства на підставі відповідних
договорів; котли, які використовуються
підприємством ні за потужністю, ні за
цільовим використанням, ні за обсягом
забруднюючих речовин, які ймовірно
викидаються у атмосферу, тому
державний облік відносно таких котлів
не здійснюється; не здійснюється
скидання зворотних вод у водні об'єкти,
а відкачування води з бетонної
вигрібної ями, розташованої на
виробничій базі здійснюють
спеціалізовані підприємства на
підставі договорів. Просить постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного
розгляду справи, представник позивача
апеляційну скаргу підтримав з підстав
зазначених у скарзі, просив постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову про
задоволення позову.

Представник відповідача проти
апеляційної скарги заперечив, вважає
апеляційну скаргу позивача
безпідставною, тому просить скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне.
Державною екологічною інспекцією у
Львівській області проведено планову
перевірка дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами ТзОВ «Балмікс».

За результатами перевірки складений
акт перевірки № 1755 1824/03/1430.

На підставі вказаного акту перевірки,
16.09.2013 р. Державною екологічною
інспекцією у Львівській області
виданий припис №1755/1824/825-93, яким
зобов'язано ТзОВ «Балмікс»: 1). На
підставі приписів належить розробити
план організаційно - технічних заходів
з усунення виявлених недоліків. Копія
наказу та плану організаційно -
технічних заходів надати до державної
екологічної інспекції у Львівській
області; 2). На основі матеріально -
сировинних балансів виробництва
виявляти і вести первинний поточний
облік кількості, типу і складу
відходів, що утворюються, збираються,
перевозяться, зберігаються,
обробляються. Утилізуються,
знешкоджуються та видаляються; 3).
Подавати статистичну звітність за
встановленою формою 1 ВТ (відходи) на
всі утворені відходи; 4). Розробити та
погодити у встановленому порядку
паспорти відходів підприємства; 5).
Розробити дозвіл на розміщення
відходів та ліміти на утворення та
розміщення відходів; 6). Здійснювати
заходи для максимальної утилізації
відходів, реалізації чи передачі їх
іншим споживачем або підприємствам,
установам та організаціям, що
займаються збиранням, обробленням та
утилізацією відходів; 7). Не допускати
змішування відходів, якщо це не
передбачено існуючого технологією та
ускладнює поводження з відходами; 8).
Провести інвентаризацію стаціонарних
джерел викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря та отримати дозвіл
на викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря; 9). Провести аналіз
якості стічних вод; 10). Розробити
паспорта на ПГОУ та зареєструвати в
Держекоінспекції у Львівській області.

Суд першої інстанції в задоволенні
позову відмовив з тих підстав, що
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на спростування
висновків відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції, вважає їх вірними та такими,
що відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи.

Наказом Державної екологічної
інспекції України від 12.12.2011 року №136
затверджено Положення про Державну
екологічну інспекцію у Львівській
області, згідно з п. 1 якого, ДЕІ у
Львівській області є територіальним
органом Державної екологічної
інспекції України, який діє у складі
Держекоінспекції України і їй
підпорядковується. Повноваження цієї
інспекції поширюються на територію
Львівської області. Завдання ж та
повноваження ДЕІ у Львівській області
відповідають завданням та
повноваженням ДЕІ України.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначено Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 05.04.2007 р. №877-V.

Що стосується оскарженого припису, то
колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 2-7 припису позивача
зобов'язано: «На основі матеріально -
сировинних балансів виробництва
виявляти і вести первинний поточний
облік кількості, типу і складу
відходів, що утворюються, збираються,
перевозяться, зберігаються,
обробляються. Утилізуються,
знешкоджуються та видаляються.
Подавати статистичну звітність за
встановленою формою 1 ВТ (відходи) на
всі утворені відходи. Розробити та
погодити у встановленому порядку
паспорти відходів підприємства.
Розробити дозвіл на розміщення
відходів та ліміти на утворення та
розміщення відходів. Здійснювати
заходи для максимальної утилізації
відходів, реалізації чи передачі їх
іншим споживачем або підприємствам,
установам та організаціям, що
займаються збиранням, обробленням та
утилізацією відходів. Не допускати
змішування відходів, якщо це не
передбачено існуючого технологією та
ускладнює поводження з відходами».

В акті перевірки вказано, що в
результаті діяльності позивача
утворюються наступні відходи:
«Впродовж 2012 року та станом на 05.09.2013
року автомобільних шин утворилося в
кількості 40 шт. зберігаються на
виробничій базі, передача їх на
утилізацію не відбулась. Окрім цього на
утилізацію зазначених шин
підприємство заключило угоду №010802 від
01.08.2013 року з ТоОВ НВП «Маст» (Ліцензія
Серія АВ № 527603). Відпрацьовані
акумуляторні батареї - протягом 2012 та
2013 років не утворювались та станом на
05.09.2013 року відсутні; відпрацьовані
автомобільні мастила - протягом 2012 та
2013 років не утворювались та станом на
05.09.2013 року відсутні (заміну мастил
здійснює ПП «Дан Авто» згідно договору
від 31.12.2012 року де залишаються
відпрацьовані мастила, акт виконаних
робіт № 17/5/13 від 17.04.2013 року); промаслене
ганчіря - протягом 2012 та 2013 років не
утворювались та станом на 05.09.2013 року
відсутні (заміну мастил здійснює ПП
«Дан Авто» згідно договору від 31.12.2012
року де залишається промаслене
ганчір'я); відпрацьовані масляні
фільтри - протягом 2012 та 2013 років
утворювались та станом на 05.09.2013 року
відсутні (заміну мастил здійснює ПП
«Дан Авто» згідно договору від 31.12.2012
року де залишаються масляні фільтра,
акт виконаних робіт № 17/5/13 від 17.04.2013
року); тверді побутові відходи
(вивезення твердих побутових відходів
здійснює ФО-П ОСОБА_3, договір від 16.11.2006
року та від 01.06.2013 року № 10/13, а також КП
«Новояворівськжитло» договір від
01.03.2009 року № 222 акт здачі прийняття
робіт № ОУ - 9990282); відпрацьовані
люмінесцентні лампи - 35 шт.
(зберігаються у спеціально відведеному
складському приміщенні, доступ до
приміщення обмежений. Протягом 2012 та 2013
років на утилізацію не передавалися;
металобрухт та металева стружка -
станом на 05.03.2013 р., утворилось 450 кг.
(зберігається на території ТзОВ
«Балмікс» на беттонній площадці); тирса
в кількості 7 м3 залишок станом на 05.09.2013
року - 1м3 (з тирси виготовляються
брикети для опалення на брикетному
пресі OL.D 62, які використовуються для
опалення власних виробничих приміщень
в опалювальний сезон; кускова деревина
утворилася в 2013 р. в кількості 13 м3.
Залишок станом на 05.09.2013 року становить
5 м.куб. Використовується для опалення
власних приміщень в опалювальний
сезон».

Згідно ст. 1 Закону України «Про
відходи», відходи - це матеріали і
предмети, що утворилися у процесі
виробництва чи споживання, а також
товари (продукція), що повністю або
частково втратили свої споживчі
властивості і не мають подальшого
використання за місцем їх утворення чи
виявлення і від яких їх власник
позбувається, має намір або повинен
позбутися шляхом утилізації чи
видалення; виробник відходів - фізична
або юридична особа, діяльність якої
призводить до утворення відходів;
поводження з відходами - дії,
спрямовані на запобігання утворенню
відходів, їх збирання, перевезення,
сортування, зберігання, оброблення,
перероблення, утилізацію, видалення,
знешкодження і захоронення, включаючи
контроль за цими операціями та нагляд
за місцями видалення.

Суб'єкти господарської діяльності у
сфері поводження з відходами
зобов'язані згідно з вимогами ст. 17
Закону України «Про відходи»,
запобігати утворенню та зменшувати
обсяги утворення відходів (а);
забезпечувати приймання та утилізацію
використаних пакувальних матеріалів і
тари, в яких знаходилася продукція цих
підприємств, установ та організацій -
суб'єктів господарської діяльності,
або укладати угоди з відповідними
організаціями на їх збирання та
утилізацію (б); забезпечувати повне
збирання, належне зберігання та
недопущення знищення і псування
відходів, для утилізації яких в Україні
існує відповідна технологія, що
відповідає вимогам екологічної
безпеки (д); не допускати змішування
відходів, якщо це не передбачено
існуючою технологією та ускладнює
поводження з відходами або не доведено,
що така дія відповідає вимогам
підвищення екологічної безпеки (ж); не
допускати зберігання та видалення
відходів у несанкціонованих місцях чи
об'єктах (з); виконувати інші обов'язки,
передбачені законодавством, щодо
запобігання забрудненню навколишнього
природного середовища відходами (т).

Суб'єкти господарської діяльності у
сфері поводження з відходами укладають
договори з юридичною особою, яка в
установленому порядку визначена
виконавцем послуг на вивезення
побутових відходів на певній
території, на якій знаходиться об'єкт
утворення відходів. (частина третя
ст.17).

Відповідно до Порядку розроблення,
затвердження і перегляду лімітів на
утворення та розміщення відходів, затв.
постановою Кабінетів Міністрів
України від 03.08.1998 року №1218, ліміт на
утворення відходів - максимальний
обсяг відходів, на який у суб'єкта права
власності на відходи (далі - власник
відходів) є документально
підтверджений дозвіл на передачу їх
іншому власнику (на розміщення,
утилізацію, знешкодження тощо; або на
утилізацію чи розміщення на своїй
території; ліміт на розміщення
відходів - обсяг відходів (окремо для
кожного класу небезпеки), на який у
власника відходів є дозвіл на їх
розміщення, виданий органами
Мінекоресурсів на місцях (п.2). Ліміт на
утворення відходів визначається їх
власником у процесі діяльності на
підставі дозволу на розміщення
відходів та договору (контракту) на
передачу відходів іншому власнику (п.3).
Ліміт на утворення відходів
розраховується на підставі нормативів
утворення для кожного виду відходів за
класами їх небезпеки і має дорівнювати
сумарному обсягу відходів, розміщених
на своїй території та переданих іншому
власнику (п.4). Ліміт на утворення
відходів не може перевищувати
нормативно допустимих обсягів
утворення відходів (п.5). Норматив
утворення відходів визначається
технологічним регламентом на підставі
питомих показників утворення відходів
(п.6). Відповідальність за правильність
визначення нормативів утворення
відходів, визначення лімітів утворення
та розміщення відходів, несвоєчасне
затвердження або незатвердження
лімітів утворення та розміщення
відходів несе власник відходів (п.20).
Контроль за правильністю визначення
лімітів на утворення та розміщення
відходів, їх дотриманням здійснює
Держекоінспекція та її територіальні
органи (п.21).

Статтею 34 Закону України «Про відходи»
встановлено, що усі небезпечні відходи
за ступенем їх шкідливого впливу на
навколишнє природне середовище та на
життя і здоров'я людини відповідно до
переліку небезпечних властивостей
поділяються на класи і підлягають
обліку. Відповідний клас відходів
визначається виробником відходів
відповідно до нормативно-правових
актів, що затверджуються спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення.

Статтею 26 Закону України «Про відходи»
державному обліку та паспортизації
підлягають в обов'язковому порядку всі
відходи, що утворюються на території
України і на які поширюється дія цього
Закону.

Державний облік та паспортизація
відходів здійснюється у порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 01.11.99 №2034 «Про
затвердження Порядку ведення
державного обліку та паспортизації
відходів» (далі також - Прядок №2034),
встановлено єдині правила ведення
державного обліку та паспортизації
відходів, дія яких поширюється на
підприємства, установи, організації
всіх форм власності, громадян -
суб'єктів підприємницької діяльності,
діяльність яких пов'язана з утворенням
відходів та здійсненням операцій
поводження з ними.

Відповідно до п.2 Порядку №2034 первинний
облік відходів - реєстрація у формах
первинних облікових документів
(картки, журнали, анкети) відомостей про
відходи під час їх утворення на
підприємстві та здійснення операцій
поводження з ними.

Первинний облік відходів ведуть
підприємства відповідно до типових
форм первинної облікової документації
(картки, журнали, анкети) з
використанням технологічної,
нормативно-технічної,
планово-економічної, бухгалтерської та
іншої документації. Відомості для
первинного обліку відходів, що
заносяться до зазначених документів,
обумовлюються системою показників,
необхідних для заповнення форм
державної статистичної звітності та
ведення паспорта відходів.

Типові форми первинної облікової
документації про відходи згідно з
державним класифікатором ДК 010-98
«Класифікатор управлінської
документації» та інструкції щодо їх
заповнення розробляються Мінприроди
за участю Держпідприємництва інших
заінтересованих центральних органів
виконавчої влади, погоджуються з МОЗ і
затверджуються спільним наказом
Держстату та Мінприроди.

Пунктом 10 Порядку №2034 передбачено, що
контроль за веденням підприємствами
первинного обліку відходів та за їх
паспортизацією здійснюється
Держекоінспекцією та її
територіальними органами, а також
іншими спеціально уповноваженими
органами виконавчої влади у сфері
поводження з відходами відповідно до
їх компетенції.

Відповідно до пункту «й» ст.17 Закону
України «Про відходи» суб'єкти
господарської діяльності у сфері
поводження з відходами зобов'язані
призначати відповідальних осіб у сфері
поводження з відходами.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
відходи» та додатку 1 Наказу Мінприроди
України 07.07.2008 №342 «Про затвердження
типової форми первинної облікової
документації №1-ВТ «Облік відходів та
пакувальних матеріалів і тари» та
Інструкції щодо її заповнення,
розроблено типову форму наказу щодо
призначення відповідальної особи за
здійснення первинного обліку відходів
та пакувальних матеріалів і тари на
підприємстві.

Основний вид діяльності Товариства з
обмеженою відповідальністю «Балмікс» -
організація будівництва будівель,
виготовлення виробів із бетону для
будівництва, виробництво бетонних
розчинів, готових для використання,
будівництво житлових і нежитлових
будівель, вантажний автомобільний
транспорт, діяльність у сфері
архітектури.

Апелянт зазначає, що не є
підприємством, якому необхідно
одержати ліміти на утворення та
розміщення відходів, тому звільняється
від одержання таких лімітів.

Однак, колегія суддів не погоджується з
такими доводами апелянта, оскільки
наявність договорів про надання послуг
із збирання та вивезення відходів як
вторинної сировини з метою
забезпечення їх екологічно безпечної
утилізації, перевезення та зберігання
небезпечних відходів для подальшої
утилізації, надання послуг із
вивезення твердих побутових відходів;
на вивіз та захоронення твердих
побутових відходів не звільняє
позивача від необхідності отримати
дозвіл на розміщення та ліміт на
утворення та розміщення відходів,
оскільки позивачем здійснюється
виробнича діяльність, в результаті
якої створюються відходи.

З урахуванням наведеного суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
п. 2-7 припису прийнятий у межах та у
спосіб, що передбачений законодавством
України, та є законним і скасуванню не
підлягає.

Щодо п.п. 8 оскаржуваного припису, яким
позивача зобов'язано: «Провести
інвентаризацію стаціонарних джерел
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря та отримати дозвіл
на викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря», суд апеляційної
інстанції зазначає наступне.

В акті перевірки вказано, що «Опалення
виробничих офісних приміщень
здійснюється газовим колом марки IMERGAS
потужністю 25 кW (починаючи з квітня
місяця поточного року котел
опломбований газовою установою та не
експлуатується. Акт про припинення
(обмеження) від газопостачання та
пломбування вхідної засувної арматури
від 30.04.2013 року за № 225 додається).
Опалення виробничих приміщень на
території Залізької сільської ради
Яворівського району здійснюється
котлами EKO -KWRW WIND потужністю 50 кW в
кількості 2 шт. та на виробничій базі у
м. Новояворівськ використовується
котел марки VIADRUS U 22 D потужністю 50 кВт.,
(котли використовувалися виключно в
опалюваний період та тверде паливо).
Згідно довідки від 09 вересня № 80 на
балансі товариства знаходяться
пересувний трансформатор зварювальний
марки ТДМ - 315.»

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про охорону атмосферного повітря»,
для забезпечення екологічної безпеки,
створення сприятливого середовища
життєдіяльності, запобігання
шкідливому впливу атмосферного
повітря на здоров'я людей та навколишнє
природне середовище здійснюється
регулювання викидів найбільш
поширених і небезпечних забруднюючих
речовин, перелік яких встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Частина 5 вищевказаної статті визначає,
що викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися після
отримання дозволу, виданого суб'єкту
господарювання, об'єкт якого належить
до другої або третьої групи, обласними,
Київською, Севастопольською міськими
державними адміністраціями, органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення.

Згідно постанови КМ України від 13.03.2002
року № 302, якою затверджено Порядок
проведення та оплати робіт, пов'язаних
з видачею дозволів на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами,
обліку підприємств, установ,
організацій та громадян-підприємців,
які отримали такі дозволи, дозвіл на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний
документ, який дає право підприємствам,
установам, організаціям та
громадянам-підприємцям експлуатувати
об'єкти, з яких надходять в атмосферне
повітря забруднюючі речовини або їх
суміші, за умови дотримання
встановлених відповідних нормативів
граничнодопустимих викидів та вимог до
технологічних процесів у частині
обмеження викидів забруднюючих
речовин протягом визначеного в дозволі
терміну.

Відповідно до п. 4 вищевказаного
Порядку, для отримання дозволу суб'єкт
господарювання, крім іншого, проводить
інвентаризацію стаціонарних джерел
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, видів та обсягів
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, пилогазоочисного
обладнання.

Аналогічно, п. 4.2 Інструкції про порядок
та критерії взяття на державний облік
об'єктів, які справляють або можуть
справити шкідливий вплив на здоров'я
людей і стан атмосферного повітря,
видів та обсягів забруднюючих речовин,
що викидаються в атмосферне повітря,
затв. наказом Міністерства екології та
природних ресурсів України від 10.05.2002
року № 177 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 22.05.2002
року за № 445/6733, визначає порядок узяття
на державний облік об'єктів, видів та
обсягів забруднюючих речовин, що
викидаються в атмосферне повітря.

Так, суб'єкти господарювання проводять
інвентаризацію видів та обсягів
забруднюючих речовин, що викидаються в
атмосферне повітря. За результатами
інвентаризації встановлюють
необхідність взяття їх на державний
облік за критеріями, наведеними в
розділі 2 цієї Інструкції.

Згідно п. 1.3 вказаної Інструкції, дані
про види та обсяги забруднюючих
речовин, що викидаються в атмосферне
повітря, готуються на підставі
матеріалів інвентаризації викидів
забруднюючих речовин.

З аналізу наведених норм вбачається, що
дозвіл на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами видається лише після
проведення інвентаризації
стаціонарних джерел викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, видів та обсягів викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами,
пилогазоочисного обладнання.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.11.2001 року за № 1598 затверджено
Перелік найбільш поширених і
небезпечних забруднюючих речовин,
викиди яких в атмосферне повітря
підлягають регулюванню, згідно такою
речовиною зокрема: речовини у вигляді
суспендованих твердих частинок
(мікрочастинки та волокна).

Як встановлено з матеріалів справи,
позивач використовує під час
здійснення господарської діяльності
котел марки марки IMERGAS потужністю 25 кW,
котлами EKO -KWRW WIND потужністю 50 кW в
кількості 2 шт. та на виробничій базі у
м. Новояворівськ використовується
котел марки VIADRUS U 22 D потужністю 50 кВт.

Нормами наказу Мінприроди України від
09.03.2006 року №108, зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 29 березня
2006 року за №341/12215 передбачено, що усі
об'єкти (стаціонарні джерела викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря), для яких розробляються
документи з обґрунтуванням обсягів
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря розподіляються на
три групи. Вказаним наказом Мінприроди
України передбачено склад документів,
які підприємство - власник
стаціонарного джерела викидів повинно
подати до територіального органу
Мінприроди України для отримання
дозволу на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами.

Таким чином, позивачу потрібно
отримати дозвіл на викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря, оскільки,
відповідно до Переліку типів
устаткування, для яких розробляються
нормативи гранично - допустимих
викидів забруднюючих речовин із
стаціонарних джерел, затвердженого
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 16.08.2004 року №317, нормативи
розробляються для теплосилових
установок, номінальна теплова
потужність яких перевищує 50 МВт, а тому
на опалювальний котел марки EKO -KWRW WIND
(потужністю 50 кW) та котел марки VIADRUS U 22 D
(потужністю 50 кВт), який
використовується позивачем потрібно
отримувати окремий дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря.

Таким чином, відсутні підстави для
скасування п. 8 припису.

Підпунктом 9 оскаржуваного припису
позивача зобов'язано: «Провести аналіз
якості стічних вод».

Так, в акті перевірки вказано, що
«Постачання води для потреб
підприємства та приймання стічних вод
до комунальної каналізації здійснюють
Державне підприємство «Новояворівське
державне підприємство
«Екотрансенерго» (договір від 01.02.2011
року №23 та від 21.01.2013 року №17) та Міське
комунальне підприємство
«Новояворівськводоканал» (договір від
01.02.2011 року № 18 А від 01.02.2011 року №19А).
Облік води здійснюється за допомогою
засобів обліку (лічильників): ВСКМ -16/40-4,
заводський № 12523 та GROSMAN -MTK.UA,
заводський №013923.». Перевіркою
встановлено та відображено в акті, що
протокол аналізу якості стічних вод на
підприємстві відсутній.

Водопостачання та водовідведення ТзОВ
«Балмікс» здійснюється на підставі
договору №19-А від 01.02.2011 року
укладеного з МКП
«Новояворівськводоканал». Пунктом 2.3.9
вказаного договору зобов'язано ТзОВ
«Балмікс» до 25 грудня поточного року
надавати у «Водоканал» результати
аналізів на вміст допустимих
концентрацій в стічних водах,
проведених Державним управлінням
екології та природніх ресурсів.

Перевіркою встановлено та відображено
в акті, що протокол аналізу якості
стічних вод на підприємстві відсутній.

Відповідно до ст. 44 Водного кодексу
України, водокористувачі зобов'язані
зокрема: дотримувати встановлених
нормативів гранично допустимого
скидання забруднюючих речовин та
встановлених лімітів забору води,
лімітів використання води та лімітів
скидання забруднюючих речовин, а також
санітарних та інших вимог щодо
впорядкування своєї території;
виконувати інші обов'язки щодо
використання і охорони вод та
відтворення водних ресурсів згідно з
законодавством.

Доводи апелянта про те, що товариством
не здійснюється скидання зворотних вод
у водні об'єкти, а відкачування води з
бетонної вигрібної ями, розташованої
на виробничій базі на території
Залузької сільської ради в с. Новий Яр,
здійснюють спеціалізовані
підприємства на підставі договорів
судом до уваги не беруться, оскільки
такі спростовуються договором №19-А від
01.02.2011 року укладеного позивачем з МКП
«Новояворівськводоканал».

А отже, враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що п. 9 припису
прийнятий у межах та у спосіб, що
передбачений законодавством України,
та є законним і скасуванню не підлягає.

Щодо п.п. 10 оскаржуваного припису, яким
позивача зобов'язано: «Розробити
паспорта на ПГОУ та зареєструвати в
Держекоінспекції у Львівській
області», колегія суддів зазначає
наступне.

Перевіркою встановлено, що на балансі
підприємства знаходяться ПГОУ
(Пилогазоочипа установка) марки
Аспірація R 2000 (Ройєк) та Аспірація
СП4800ДУ (Горлуш КО) паспорт яких не
представлено. ПГОУ розташовано в
деревообробному цеху для вловлювання
пилу під час деревообробного
технологічного процесу. Під час
обстеження деревообробного цеху
обладнання знаходилось в робочому
стані, здійснювався технологічний
процес обробки деревини.

Згідно ст. 10 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря»
підприємства, установи, організації та
громадяни - суб'єкти підприємницької
діяльності, що здійснюють викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та діяльність яких пов'язана з
впливом фізичних та біологічних
факторів на його стан, зобов'язані:
здійснювати
організаційно-господарські, технічні
та інші заходи щодо забезпечення
виконання вимог, передбачених
стандартами та нормативами
екологічної безпеки у галузі охорони
атмосферного повітря, дозволами на
викиди забруднюючих речовин тощо;
забезпечувати безперебійну ефективну
роботу і підтримання у справному
стані споруд, устаткування та
апаратури для очищення викидів і
зменшення рівнів впливу фізичних та
біологічних факторів.

Правила технічної експлуатації
установок очистки газу (дачі Правила)
затверджені наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища №52 від 06.02.2009 року.

Відповідно до п.2.2.5 Правил суб'єкт
господарювання який експлуатує
установки очистки газу зобов'язаний
розробити паспорт на кожну ГОУ та
провести реєстрацію відповідно до
розділу VI цих правил.

Відповідно до п. 6.1. наказу Мінприроди
України № 52 від 06.02.2009 p., реєстрація
(перереєстрація) ГОУ здійснюється в
органах Мінприроди. Установка очистки
газу (далі - ГОУ) - комплекс споруд,
призначений для відведення,
транспортування та вловлювання з
газопилового потоку, що відводиться
від технологічного обладнання, наявних
у ньому забруднюючих речовин. ГОУ
складається з газоочисних апаратів,
допоміжного обладнання, контролюючих
приладів і комунікацій. ГОУ вважається
зареєстрованою після присвоєння
реєстраційного номера в органах
Мінприроди з внесенням відповідного
запису в книзі реєстрації, за наявності
підпису представника органу
Мінприроди та печатки у паспорті ГОУ.

В ході розгляду справи, позивачем не
надано належних та допустимих доказів
на спростування вищенаведених
висновків відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах про оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Представлені відповідачем на
заперечення позовних вимог докази у
своїй сукупності не дають підстав
вважати що рішення відповідача є
протиправним, а натомість вказують на
те, що прийняте відповідачем рішення є
обґрунтованим та прийнятим з
дотриманням вимог Конституції та
законів України, в межах повноважень та
спосіб, передбачений чинним
законодавством України та підстав для
його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Балмікс» -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року у адміністративній справі №813/1074/14
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції, а у разі
складення в повному обсязі відповідно
до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 28.10.2014р.