Справа № 813/2400/14
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Справа № 876/5069/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Кухтея Р.В., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань
Сердюк О.Ю.,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Гевяка П.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції Труби Оксани Михайлівни на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції Труби Оксани Михайлівни та
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції, третя
особа на стороні позивача, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, слідче управління фінансових
розслідувань Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправними та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому просив визнати протиправним та
скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції Труби О.М.
(далі - Державний реєстратор) від 04.02.2014
року № 10617880 «Про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень» та
зобов'язати зареєструвати припинення
зареєстрованого у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно 11.03.2011
року за № 4197875 обтяження (арешту) всього
належного йому нерухомого майна.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2014
року у справі № 813/2400/14 вказаний позов
було задоволено.

У апеляційній скарзі Державний
реєстратор Труба О.М. просить зазначене
судове рішення скасувати і ухвалити
нове про відмову в задоволенні
позовних вимог. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що накладення арешту
на майно скасовується постановою
слідчого, коли в застосуванні цього
заходу відпаде потреба. Разом із тим їй
така постанова про зняття арешту
надана не була. Крім того, судовими
рішення, на які посилається позивач, не
вирішено питання зняття арешту з майна.
На думку апелянта, оскільки постанова
слідчого про скасування арешту
відсутня, то обтяження на даний момент
не є припиненим, а тому вона
обґрунтовано відмовила у проведенні
державної реєстрації прав та їх
обтяжень.

Представник відповідача у ході
апеляційного розгляду підтримав
подану апеляційну скаргу, просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову про відмову
у задоволенні позову ОСОБА_5,
покликаючись на правомірність дій
своєї довірительки з огляду на
відсутність у неї офіційного документу
про зняття арешту з майна позивача.

Представник позивача у судовому
засіданні апеляційного суду заперечив
обґрунтованість доводів апелянта,
просив залишити оскаржуване судове
рішення без змін, а подану апеляційну
скаргу без задоволення. При цьому
наголошував на тому, що у випадку
скасування постанови про порушення
кримінальної справи автоматично
знімається арешт з майна, що був
накладений слідчим у рамках такого
кримінального провадження.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання апеляційного суду
не з'явилися, що не перешкоджає
розгляду справи на підставі ч. 4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та
учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи і
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5,
суд першої інстанції виходив із того,
що постановою Сихівського районного
суду м. Львова від 28.11.2011 року у справі №
4-1807/11, яка залишена без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 17.01.2012 року та ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10.07.2012 року, скасовано
постанову старшого слідчого в ОВС ПМ
ДПА у Львівській області Трофімчука
Р.Л. від 09 березня 2011 року про порушення
відносно ОСОБА_5 кримінальної справи за
ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.
212 Кримінального кодексу України.

Оскільки законодавством не
передбачено винесення постанови
слідчим про зняття арешту коли
досудове слідство не проводиться, а
постанова від 09 березня 2011 року про
порушення відносно ОСОБА_5
кримінальної справи за ознаками
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212
Кримінального кодексу України,
скасована, то Державному реєстратору
було надано всі необхідні документи
для реєстрації припинення арешту майна
позивача.

Даючи оцінку оскаржуваному судовому
рішенню та доводам апелянта, що
викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою старшого слідчого в ОВС ПМ
ДПА у Львівській області капітана
податкової міліції Трофімчука Р.Л. від
09 березня 2011 року було порушено
кримінальну справу № 139-0085 відносно
ОСОБА_5 за ознаками злочину
передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального
кодексу України та прийнято її до
провадження.

Постановою старшого слідчого СВ ПМ
СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові
старшого лейтенанта податкової
міліції Лещуха І.Я. від 10.03.2011 року у
кримінальній справі № 139-0085 було
накладено арешт на належне ОСОБА_5
рухоме та нерухоме майно, на підставі
якої Львівською філією Державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України у Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна 11.03.2011 року за № 10925250
було зареєстровано арешт на все
належне ОСОБА_5 нерухоме майно.

Разом з тим, постановою Сихівського
районного суду м. Львова від 28.11.2011 року
у справі № 4-1807/11, яка залишена без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 17.01.2012 року та ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10.07.2012 року, скасовано
постанову старшого слідчого в ОВС ПМ
ДПА у Львівській області Трофімчука
Р.Л. від 09 березня 2011 року про порушення
відносно ОСОБА_5 кримінальної справи за
ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.
212 Кримінального кодексу України.

04 лютого 2014 року старший слідчий з ОВС
Слідчого управління фінансових
розслідувань Головного управління
Міндоходів у Львівській області
Колосівський Р.М. звернувся у
Реєстраційну службу Львівського
міського управління юстиції із заяву
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо обтяження речового
права) реєстраційний номер 5289254, у якій
заявив про реєстрацію припинення
обтяження (арешту) належного ОСОБА_5
нерухомого майна із дорученням копії
постанови Сихівського районного суду
м. Львова від 28.11.2011 року у справі №
4-1807/11, ухвали апеляційного суду
Львівської області від 17.01.2012 року та
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10.07.2012 року.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень регулює Закон України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» (далі -
Закон № 1952-IV).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 19 Закону
№ 1952-IV державна реєстрація обтяжень
здійснюється на підставі:

1) встановленої законом заборони
користування та/або розпорядження
нерухомим майном;

2) рішень судів, що набрали законної
сили;

3) ухвали слідчого судді, суду,
постанови державного виконавця про
накладення арешту на нерухоме майно;

4) накладення заборони на відчуження
нерухомого майна нотаріусом;

5) рішення органу місцевого
самоврядування про віднесення об'єктів
нерухомого майна до застарілого
житлового фонду;

6) інших актів відповідних державних
органів та посадових осіб згідно із
законом;

7) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 24 вказаного
Закону у державній реєстрації прав та
їх обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1952-IV за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Як слідує з матеріалів справи, за
результатами розгляду заяви старшого
слідчого з ОВС Слідчого управління
фінансових розслідувань Головного
управління Міндоходів у Львівській
області Колосівського Р.М. про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо
обтяження речового права) державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції Трубою
О.М. було прийнято рішення № 10617880 від
04.02.2014 року про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, яке
мотивовано тим, що подані документи не
відповідають вимогам або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, а саме в постанові від
28.11.2011 року Сихівського районного суду
м. Львова, ухвалі Колегії суддів
Судової палати від 17.01.2012 року, ухвалі
Вищого спеціалізованого суду України
від 10.07.2012 року відсутній запис про
припинення або скасування чинності
арешту.

Учасниками судового розгляду не
заперечується те, що у вказаних
процесуальних документах суду не
зазначено про скасування чи зняття
арешту з майна ОСОБА_5, накладеного
постановою старшого слідчого СВ ПМ
СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові старшим
лейтенантом податкової міліції
Лещухом І.Я. від 10.03.2011 року у
кримінальній справі № 139-0085, яка не
оскаржувалася у судовому порядку.

При цьому суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що відповідно до
приписів ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV, яка
встановлює права та обов'язки
державного реєстратора, він не вправі
надавати правову оцінку наданим у його
розпорядження судовим рішення,
будь-яким чином їх тлумачити чи
роз'яснювати, а лише зобов'язаний
встановити відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями.

Покликання представника позивача у
обґрунтування протиправності рішення
Державного реєстратора Труби О.М. на
приписи ч. 17 ст. 2368 КПК України у
редакції 1960 року, чинного на час
виникнення спірних правовідносин, на
переконання апеляційного суду, не
можуть бути взяті до уваги з огляду на
таке.

Відповідно до положень ст. 1 вказаного
Кодексу його призначенням є визначення
порядку провадження у кримінальних
справах.

Згідно із ч. 1 ст. 3 КПК України у
редакції 1960 року за правилами цього
Кодексу здійснюється провадження у
кримінальних справах на території
України.

З огляду на викладене, на думку суду
апеляційної інстанції, приписи
Кримінально-процесуальний кодекс
України стосуються учасників
кримінального провадження і
невирішення у ході такого у належний
спосіб питання про звільнення з-під
арешту майна позивача ОСОБА_5 не може
свідчити про протиправність
оскаржуваного у трамках даної справи
рішення відповідача про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Таким чином, оскільки при вирішенні
даного публічно-правового спору судом
першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального права, а
мотиви, з яких виходив суд під час
ухвалення свого рішення, не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції Труби
Оксани Михайлівни задовольнити.

Скасувати постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 15
квітня 2014 року у справі № 813/2400/14 та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.В.Кухтей

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 30
жовтня 2014 року.