Справа № 806/3916/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
Житомир справа № 806/3916/14

категорія 8.3

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Романченко Є.Ю.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
"Народицьке спеціалізоване лісове
господарство" до Овруцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
Житомирської області, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Державне підприємство
"Український транспортно-логістичний
центр" про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень в частині від 12.08.2014
№, №,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, у якому просив визнати
протиправними податкові повідомлення -
рішення Овруцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Державної фіскальної
служби у Житомирській області від
12.08.2014 та скасувати № в частині
збільшення грошового зобов'язання з
податку на прибуток державних
підприємств на суму 2922783 грн, у тому
числі за основним платежем - 1948522 грн, за
штрафними (фінансовими) санкціями - 974261
грн, № в частині збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 201993 грн, у тому
числі за основним платежем - 134662 грн, за
штрафними (фінансовими) санкціями - 67331
грн.

У обґрунтування своїх позовних вимог
Державне підприємство "Народицьке
спеціалізоване лісове господарство"
зазначало, що висновки перевіряючих
щодо порушення ними вимог п. 138.2 ст. 138,
пп. 139.1.9 ст. 139, п.п. 201.1, 201.2, 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України є
помилковими. Між позивачем (Замовник)
та ДП "Український транспортно -
логістичний центр" (Основний
виконавець), ДП "Дарницький
вагоноремонтний завод" (Співвиконавець
перший) і ДП "Український державний
центр по експлуатації спеціалізованих
вагонів" (Співвиконавець другий) були
укладені договори про надання послуг з
організації перевезень вантажів у
власних напіввагонах №1539/687-2012 від
31.08.2012 і № 2035/950-2012 від 19.12.2012. Упродовж
перевіряємового періоду позивачем
було отримано від ТОВ "УТЛЦ" послуг з
організації перевезень вантажів на
загальну уму 10204014,60 грн, у т.ч. ПДВ -
1543985,90 грн. Факт надання послуг
підтверджується актами наданих послуг
за відповідні звітні періоди, які мають
статус первинних документів та
оформлені у відповідності до вимог
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
та Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку.

Придбання послуг від ДП "УТЛЦ"
здійснювалось з метою використання їх
в рамках господарської діяльності
позивача (для здійснення перевезення
лісопродукції до покупців) та було
спрямоване на отримання в майбутньому
прибутку.

У відповідності до умов договорів
позивач здійснював попередню оплату за
послуги, тому виконавець виписав
податкові накладні датою зарахування
коштів від позивача на його
банківський рахунок на загальну суму
ПДВ 1543985,90 грн, які були частково
включені ДП "Народицьке спеціалізоване
лісове господарство" до складу
податкового кредиту в сумі 134662 грн.
Позивач вважає, що мав всі правові
підстави на формування податкового
кредиту за податковими накладними, що
були отримані ним від ДП "УТЛЦ", а
висновки перевіряючих щодо завищення
податкового кредиту на суму 134662 грн є
помилковими.

У ході судового розгляду первинного
відповідача - Овруцьку об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Державної
фіксальної служби у Житомирській
області замінено належним
відповідачем - Овруцькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів
Житомирської області.

Представник позивача прибув до суду,
надав заяву, в якій просив розглядати
справу в письмовому провадженні, без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. Позовні вимоги
підтримав.

Представник відповідача прибула до
суду, надала заяву з проханням
розглядати справу в письмовому
провадженні, без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу. Позовні вимоги не визнала,
просила відмовити у задоволенні позову
в повному обсязі.

Представник третьої особи до суду не
прибув, про час та місце судового
розгляду був повідомлений. До суду від
Державного підприємства "Український
транспортно-логістичний центр"
надійшли письмові пояснення по суті
спору.

Зважаючи на відсутність перешкоди для
розгляду справи у судовому засіданні
та приймаючи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд вважає за можливе розглянути
справу у письмовому провадженні,
відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України, на підставі наявних у ній
доказів.

В силу приписів ст. 41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог з наступних підстав.

Встановлено, що з 26.06.2014 по 10.07.2014 року
працівниками Овруцької ОДПІ та ГУ
Міндоходів Житомирської області
проведена комплексна планова
документальна перевірка фінансово -
господарської діяльності з питань
дотримання Державним підприємством
"Народицьке спеціалізоване лісове
господарство" вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2012 по 31.12.2013.

Перевіркою встановлено порушення ДП
"Народицький спецлісгосп", зокрема:

- пп. 138.10.2, 138.10.4 п. 138.10, п. 138.2, 138.4, 138.8 ст.
138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, пп. 14.1.138 п. 14.1 ст.
14, пп. 139.1.5 п. 139.1 ст. 139, п. 146.4, 146.4 ст. 146
Податкового кодексу України, в
результаті чого підприємством
занижено податок на прибуток за 2013 рік
на загальну суму 2058751,00 грн, в тому числі
за 4 кв. 2012 року у сумі 371127,00 грн, за 2013
рік у сумі 1687624,00 грн;

- пп. 153.3.2 п. 153.3 ст. 153 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток (на суму
дивідендів) за 2013 рік на загальну суму
5809,00 грн;

- п. 189.1 ст. 189, п. 198.1, 198.2, 198.5 ст. 198, п. 199.1,
199.2, 199.4, 199.5 ст. 199, п. 201.1, 201.2, 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого підприємством
занижено податок на додану вартість в
періоді, що перевірявся на загальну
суму 192619,00 грн, у тому числі за жовтень
2012 року у сумі 11114,00 грн, за листопад 2012
року у сумі 10889,00 грн, за грудень 2012 року
у сумі 9959,00 грн, за січень 2013 року у сумі
10007,00 грн, за лютий 2013 року у сумі 9408,00
грн, за березень 2013 року у сумі 9543, 00 грн,
за квітень 2013 року усумі 9399,00 грн, за
травень 2013 року у сумі 8661,00 грн, за
червень 2013 року у сумі 7788,00 грн, за
липень 2013 року у сумі 6929,00 грн, за
серпень 2013 року у сумі 7990,00 грн, за
вересень 2013 року у сумі 11513,00 грн, за
жовтень 2013 року у сумі 8477,00 грн, за
листопада 2013 року у сумі 8013,00 грн, за
грудень 2013 року у сумі 62929,00 грн.

За результатами перевірки складено акт
про результати виїзної планової
перевірки Державного підприємства
"Народицьке спеціалізоване лісове
господарство" з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2012 по
31.12.2013 року від 24 липня 2014 року №
266/22-00-34283057.

12 серпня 2014 року Овруцькою Об'єднана
ДПІ Головного управління Міндоходів
Житомирської області, на підставі акту
перевірки від 24.07.2014 № 266/22-00-34283057,
прийняті податкові повідомлення -
рішення № про збільшення суми
грошового зобов'язання ДП "Народицький
спецлісгоп" за платежем податок на
додану вартість на суму 288929,00 грн, у
тому числі за основним платежем - 192619,00
грн, за штрафними (фінансовими)
санкціями - 96310,00 грн; № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
3097011 грн (за основним платежем - 2064560,00
грн, за штрафними (фінансовими)
санкціями - 1032451,00 грн).

ДП "Народицьке спеціалізоване лісове
господарство" не погоджуючись із
податковими повідомленнями - рішеннями
від 12.08.2014 № в частині збільшення
грошового зобов'язання з податку на
прибуток державних підприємств на суму
2922783 грн, у тому числі за основним
платежем - 1948522 грн, за штрафними
(фінансовими) санкціями - 974261 грн, та №
в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 201993 грн, у тому числі
за основним платежем - 134662 грн, за
штрафними (фінансовими) санкціями - 67331
грн, звернулося до суду з даним позовом.

Суд, перевіряючи податкові
повідомлення - рішення в спірній
частині на відповідність вимогам ч. 3
ст. 2 КАС України, виходив із такого.

Держане підприємство "Народицьке
спеціалізоване лісове господарство"
зареєстровано як юридична особа
Народицькою районною державною
адміністрацією Житомирської області.
Основним видом економічної діяльності
Підприємства є "Лісівництво та інша
діяльність у лісовому господарстві".

Як слідує із акту перевірки від 24.07.2014 №
266/22-00-34283057 підставами для нарахування
позивачу податку на прибуток у розмірі
1948522 грн за основним платежем і податку
на додану вартість у розмірі 134662 грн за
основним платежем, оскаржуваними
податковими повідомленнями -
рішеннями, були такі висновки
посадових осіб контролюючого органу:

- на порушення п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 Податкового кодексу України
підприємством віднесено до складу
витрат на збут (Дт 93 Кт 631) витрати по
перевезенню готової продукції, які
отримані від ДП "Український
транспортно - логістичний центр", не
підтвердженні належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами в
результаті чого платником податку
завищено витрати на збут на загальну
суму 10069352,00 грн, у тому числі за 4 кв. 2012
року у сумі 1767272,00 грн, за 2013 рік у сумі
8302080,00 грн;

- на порушення п. 201.1, 201.2, 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України,
підприємством віднесено до складу
податкового кредиту суми ПДВ з послуг
по перевезенню готової продукції, які
отримані від Державного підприємства
"Український транспортно - логістичний
центр", згідно податкових накладних,
які оформленні з порушенням порядку
складання податкових накладних в
результаті чого завищено податковий
кредит на загальну суму 134662,00 грн.

Суд не погоджується із такими
твердженнями відповідача, зважаючи на
наступне.

Згідно зі пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - ПК
України), для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

У відповідності до підпункту 14.1.27
пункту 14.1 статті 14 ПК України, витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Пунктом 138.1 статті 138 ПК України
визначено, що витрати, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно із пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України,
витрати операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку; витрати банківських
установ

До складу інших витрат, згідно із пп.
138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України,
включаються витрати на збут, які
включають витрати, пов'язані з
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, зокрема: витрати на
транспортування, перевалку і
страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки.

Відповідно до абзацу першого пункту 138.2
статті 138 ПК України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У силу приписів пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Податковий кредит, згідно із п. 14.1.181 ст.
14 ПК України, - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності із п. 198.1 статті 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно із п. 198.2 статті 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 статті 198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно із п. 201.1 ст. 201 ПК України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: а)
у паперовому вигляді; б) в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України); ї)
номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України.

Пунктом 201.2 статті 201 ПК України
визначено, що форма та порядок
заповнення податкової накладної
затверджуються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Податкова накладна складається на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 ПК
України).

Згідно із п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Отже, виходячи із системного аналізу
вказаних норм, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість та валові
витрати з метою оподаткування податком
на прибуток мають бути підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. При цьому,
оцінюватись при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Матеріалами справи підтверджено, що 31
серпня 2012 року між Державним
підприємством "Народицьке
спеціалізоване лісове господарство"
(далі - Замовник) та Державним
підприємством "Український
транспортно - логістичний центр"
(Основний виконавець) і
Співвиконавцями: Державне
підприємство "Дарницький вагономерний
завод" (Співвиконавець перший),
Державне підприємство "Український
державний центр по експлуатації
спеціалізованих ваготів"
(Співвиконавець другий) укладено
договір про надання послуг з
організації перевезень вантажів у
власних напіввагонах та проведення
розрахунків за надані послуги, що
пов'язані з цими перевезеннями №
1539/687-2012 (т. 3 а.с. 134-148).

У договорі визначено, що він набрав
чинності з дати підписання Сторонами
та діє до 31.12.2012, а в частині проведення
розрахунків за надання послуги,
пов'язані з перевезенням вантажів - до
повного здійснення розрахунків.

19 грудня 2012 року між Державним
підприємством "Народицьке
спеціалізоване лісове господарство"
(далі - Замовник) та Державним
підприємством "Український
транспортно - логістичний центр"
(Основний виконавець) і
Співвиконавцями: Державне
підприємство "Дарницький вагономерний
завод" (Співвиконавець перший),
Державне підприємство "Український
державний центр по експлуатації
спеціалізованих ваготів"
(Співвиконавець другий) укладено
договір про надання послуг з
організації перевезень вантажів у
власних напіввагонах № 2035/950-2012 (т. 3 а.с.
81-96).

У пункті 9 цього договору визначено, що
договір набирає чинності з 01.01.2013 та діє
до 31.12.2013, а в частині проведення
розрахунків за надані послуги,
пов'язані з перевезенням вантажів - до
повного здійснення розрахунків.

Предметом наведених договорів є
надання послуг з організації
перевезень вантажів за умовами пункту 1
кожного договору Основний виконавець
та Співвиконавці зобов'язуються за
плату і за рахунок Замовника виконати
або організувати виконання визначених
цих договором послуг, пов'язаних з
організацією внутрішніх та
міжнародних перевезень вантажів у
напівваганах Співвиконавців.

Згідно із розд. 2 "Права та обов'язки
сторін" договорів, сторони зобов'язані
виконувати всі умови цього договору та
мають право на взаємне отримання
інформації, необхідної для виконання
ними своїх обов'язків за цим договором.

До обов'язків замовника відносить,
зокрема, використовувати вагони для
перевезення вантажів відповідно до
планів перевезень, Правил перевезень
вантажів та умов договору. Здійснювати
попередню оплату за послуги, пов'язані
з організацією перевезень вантажів, що
замовлені Замовником, шляхом
перерахування коштів у сумах, що
відповідають обсягу замовлених послуг
(з урахуванням режиму роботи
банківських установ, але не менше ніж
середньодобове нарахування протягом 3
діб, що склалося за поточний місяць) на
поточний рахунок зі спеціальним
режимом використання (розподільчий
рахунок) Основного виконавця № 4 у
банку ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-
Банк" МФО 322959, код за та
забезпечувати своєчасне надходження
коштів на зазначений рахунок Основного
виконавця. Здійснювати оформлення
платіжних доручень і в реквізиті
"Призначення платежу" вказувати
наступне: "Попередня оплата за
організацію перевезення згідно
Договору № (номер договору), (дата
укладення договору), у т.ч. ПДВ (сума
ПДВ)". У строки, встановлені розділом 3
Договору, підписувати акти звірки
розрахунків, акти наданих послуг,
пов'язаних з організацією перевезень
вантажів.

Обов'язками Основного виконавця,
відповідно до п. 2.4 розд. 2 зазначених
договорів, було здійснення розроблення
ефективних логістичних схем у сфері
надання послуг з перевезення вантажів
залізничним транспортом у власних
вагонах Співвиконавців з урахуванням
зменшення порожнього пробігу вагонів.
Складати акти наданих послуг з
нарахуванням сум платежів згідно з
умовами розділу 3 Договору та надавати
їх для узгодження Замовнику та
Співвиконавцям.

Загальна ціна Договору складається із
суми наданих послуг, пов'язаних з
організацією перевезень вантажів,
вартість, яких визначається Сторонами
відповідно до пункту 3.4.1 Договору.
Оплата послуг відповідно до Договору
здійснюється Сторонами у національній
валюті України, на умовах попередньої
оплати (п. 3.1, 3.2 розд. 3 договорів).

У відповідності до пп. 3.4.1 п. 3.4 розд. 3
договору № 1539/687-2012 від 31.08.2012 і №
2035/950-2012 від 19.12.2012 загальна ціна
договору визначається сторонами в
Протоколі погодження договірної ціни,
який є невід'ємною частиною договору
(додаток № 2 договору).

Підпунктом 3.4.6 пункту 3 цього розділу
договорів визначено, що акти наданих
послуг оформляються сторонами
щомісяця, не пізніше останнього дня
звітного місяця. Виписується зведена
податкова накладна, яка оформлюється
не рідне одного разу на місяць і не
пізніше останнього числа місяця
надання послуг.

На виконання умов даних договорів
упродовж жовтня 2012 року - грудня 2013 року
Державним підприємством "Український
транспортно - логістичний центр" надано
позивачу послуги по організації
перевезень на загальну суму 10204014,60 грн,
у тому числі ПДВ 1543985,90 грн. У зв'язку з
цим позивачем та ДП "Український
транспортно - логістичний центр"
(Основним виконавцем) підписано акти
надання послуг і розшифровки надання
послуг по підкодам до відповідних
актів наданих послуг за жовтень 2012 року
- грудень 2013 року (т. 2 а.с. 192-197, т. 3, а.с.
98-133). Також контрагентом у вересні 2012
року - грудні 2013 року на виконання
договорів були виписані позивачу
податкові накладні та розрахунки
коригування кількісних і вартісних
показників до деяких податкових
накладних (т. 1, а.с. 108 - 250, т. 2 а.с. 198-212, т.7
а.с. 115-157).

Розрахунки з ДП "Український
транспортно - логістичний центр"
позивач здійснював у безготівковій
формі, на підтвердження чого надав
платіжні доручення за жовтень 2012 року -
грудень 2013 року про перерахування на
рахунок вказаного контрагента сум
грошових коштів. При цьому призначення
платежу у платіжних дорученнях
визначено "Попередня оплата за
організацію перевезень згідно
відповідного договору (№ 1539/387-2012 від
31.08.12 або № 2035/950-2012 від 19.12.2012)". Також
позивачем надано банківські виписки
для підтвердження перерахунку коштів
на рахунки контрагента (т. 3 а.с. 149-246, т. 7
а.с. 1-98).

Беззаперечно встановлено, що ДП
"Народицьке спеціалізоване лісове
господарство" включено до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування, та відображено в
декларації з податку на прибуток
підприємств відповідних періодів суму
витрат на збут у розмірі 10069352,00 грн (за 4
кв. 2012 року у сумі 1767272,00 грн, за 2013 рік -
8302080,00 грн), понесених від контрагента
ДП "Український транспортно -
логістичний центр". Сплачену в ціні
послуг суму податку на додану вартість,
відповідно до відсотку розподілу
податкового кредиту, позивачем
віднесено до податкового кредиту в
жовтні, листопаді і грудні 2012 року,
січні, лютому, березні, квітні, травні,
червні, липні, серпні, вересні, жовтні,
листопаді та грудні 2013 року в
загальному розмірі 134662,00 грн.

Факт придбання позивачем послуг
податковим органом не заперечується,
про нереальність господарських
операцій не йдеться.

Разом з цим, зменшуючи позивачу витрати
на збут на загальну суму 10069352,00 грн і
податковий кредит - 134662,00 грн
відповідач покликається на недоліки
актів наданих послуг, у частині невірно
зазначення найменування наданих
послуг, і розбіжності в зазначенні
номенклатури поставки в податкових
накладних і актах наданих послуг.

Бухгалтерський облік, згідно із ч. 2 ст. 3
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16 липня 1999 року № 996-XIV (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон), є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

У відповідності до частини 1 і 2 статті 9
Закону, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення
(абз. 11 ст. 1 Закону).

Судом оглянуті акти наданих послуг, які
підтверджують факти виконання
контрагентом позивача послуг по
організації перевезення вантажів, та
встановлено, що такі акти оформлені з
дотриманням вищенаведених вимог та
містять всі необхідні реквізити, зміст
господарської операції зазначено у
відповідності із пунктами 1 договорів
№ 1539/687-2012 від 31.08.2012 і № 2035/950-2012 від
19.12.2012.

Дійсно акти наданих послуг містять
деталізацію наданих послуг в розрізі
їх видів, які були зумовлені виконанням
цих договорів.

Разом з цим, суд вважає за необхідне
зазначити, що ступінь деталізації
опису господарської операції у
первинному документі законодавством
не встановлена. Умовою документального
підтвердження операції є можливість на
підставі наявних документів зробити
висновок про те, що витрати фактично
понесені та спрямовані на отримання
позитивного економічного ефекту.

У письмових додаткових поясненнях по
суті спору третя особа Державне
підприємство "Український транспортно
- логістичний центр" зазначило, що
згідно з умовами розд. 3 та додатку № 2
до цих договорів Замовник повинен
сплатити всі витрати понесені ДП "УТЛЦ",
пов'язані з перевезенням, залізничний
тариф на перевезення вантажу, вартість
додаткових зборів, пов'язаних з
перевезенням, які встановлені
Збірником тарифів на перевезення
вантажів залізничним транспортом у
межах України та пов'язані з ними
послуги, та стягуються залізницею
відправлення вантажу з коду ДП "УТЛЦ" по
окремому договору, а також за умовами
розд. 3 та Додатку № 3 до Договору
розраховуються зі Співвиконавцями як
власниками вагонів, задіяних в
перевезеннях в розмірі вагонної
складової плати (тарифу), як
встановлена також Збірником тарифів та
плати за користування вагонами за
межами України.

Щодо оформлення податкових накладних.

Із наявних у матеріалах копії
податкових накладних, виписаних
Державним підприємством "Український
транспортно - логістичний центр"
позивачу у перевіряємий період видно,
що у графу 3 - номенклатура
товарів/послуг продавцем внесено запис
"Організація перевезення вантажу".

Акти наданих послуг, які підписані
сторонами на виконання вказаних
договорів, підтверджують надання
позивачу послуг по організації
перевезення вантажів, тобто
найменування наданих ДП "Народицьке
СЛГ" контрагентом узгоджується із
номенклатурою послуг, яка зазначена у
податкових накладних.

Документи Державного підприємства
"Народицьке спеціалізоване лісове
господарство" по взаємовідносинах з
Державним підприємством "Український
транспортно - логістичний центр"
відповідають вимогам Закону "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність", розкривають зміст
господарських операцій, підтверджують
реальність руху активів позивача.

Отже, дані документи є первинними
документами в розумінні закону, які
належить складати для даного виду
господарських операцій, а відтак - є
належними та допустимими доказами
відповідно до приписів ст. 70 КАС
України, що підтверджують фактичне
здійснення господарських операцій.

Податкові накладні, на підставі яких
позивачем сформовано спірний
податковий кредит, відповідають
вимогам Податкового кодексу України та
наказу Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 року № 1379 "Про затвердження
форми Податкової накладної та Порядку
її заповнення", зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 21.11.2011
року за № 1333/20071, містять усі
обов'язкові реквізити та видані особою,
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість, на момент їх видачі.

За таких обставин, придбання позивачем
послуг по організації перевезення
вантажів є необхідною умовою
здійснення ним основного виду його
господарської діяльності та
спрямовані на одержання доходу, про що
також свідчать матеріали справи.

Окремо суд вказує на те, що надання
контролюючому органу належним чином
всіх оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

В даному випадку, податковим органом і
не встановлено і не доведено, що
відомості, які містяться в наданих
позивачем документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, або
недійсність яких установлена судом.

Таким чином, висновки податкового
органу про вчинення платником податків
порушень податкового законодавства
щодо неправомірності формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість та віднесення
відповідних сум до складу валових
витрат по взаєморозрахунках з вказаним
у акті перевірки контрагентом за
період, що перевірявся, мають характер
припущень та є необґрунтованими, а
відтак, не можуть бути покладені в
основу податкових повідомлень-рішень
від 12.08.2014 № , № в спірних
частинах.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Усупереч наведеним нормам,
відповідачем не доведено існування
обставин, які виключають право
позивача на формування податкового
кредиту та валових витрат у зв'язку із
господарськими операціями, що
відбулися між позивачем та Державним
підприємством "Український
транспортно - логістичний центр".

За таких обставин, коли збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 1948522 грн та з податку
на додану вартість у розмірі 134662 грн
було здійснено відповідачем
протиправно, то нараховані на вказані
суми штрафні санкції в розмірі 974261 грн
і 67331 грн відповідно також є
безпідставними.

Враховуючи все наведене вище, суд
дійшов висновку, що податкові
повідомленням - рішення Овруцької
Об'єднаної ДПІ Головного управління
Міндоходів Житомирської області від
12.08.2014 № в частині збільшення
грошового зобов'язання з податку на
прибуток державних підприємств на суму
2922783 грн, та № в частині
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість на суму 201993
грн, є протиправним, тому їх необхідно
скасувати, а позовні вимоги Державного
підприємства "Народицьке
спеціалізоване лісове господарство" -
задовольнити.

У силу приписів ст. 94 КАС України,
сплачений позивачем судовий збір у
сумі 9059,00 грн необхідно відшкодувати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 86, 94, 158 - 163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомленням - рішенням
Овруцької Об'єднаної ДПІ Головного
управління Міндоходів Житомирської
області від 12.08.2014 № в частині
збільшення грошового зобов'язання з
податку на прибуток державних
підприємств на суму 2922783 грн, у тому
числі за основним платежем - 1948522 грн, за
штрафними (фінансовими) санкціями - 974261
грн, та № в частині збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 201993 грн, у тому
числі за основним платежем - 134662 грн, за
штрафними (фінансовими) санкціями - 67331
грн.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Державного підприємства
"Народицьке спеціалізоване лісове
господарство" 9059,00 грн сплаченого
судового збору.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю.
Романченко