Справа № 2а/0370/1592/12
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 р.
Справа №
134541/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ківерцівському районі
Волинської області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Ківерцівському районі Волинської
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в
сумі 4010,30 грн.,-

В С Т А Н О В
И Л А:

05.06.2012 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про стягнення єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування в сумі 4010,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем у зв'язку з порушенням
вимог чинного законодавства допущено
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2011 рік в
розмірі 4010,30 грн. Однак, у встановлений
строк відповідачем не сплачено
задекларовані суми єдиного внеску,
тому позивач просить дану
заборгованість стягнути в судовому
порядку.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає те, що на
думку Управління Пенсійного фонду
України в Ківерцівському районі,
звернення до суду про стягнення
відповідних сум боргу, що зазначені у
вимозі, яка перебуває на виконанні ДВС
Ківерцівського РУЮ є законним.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року № 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі його заяви зареєстрований в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Ківерцівському районі як платник
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
страхування (а.с.5).

Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№2464-VI передбачено, що страхувальники -
це роботодавці та інші особи, які
відповідно до цього Закону зобов'язані
сплачувати єдиний внесок.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 даного Закону, єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як випливає із ч. 1 ст. 4 згаданого Закону
платниками єдиного внеску є:
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 6 Закону №2464-VI
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

З огляду на вищевикладену правову
норму, на платника єдиного внеску, яким
є відповідач, покладено обов'язок
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Так, 17 лютого 2012 року відповідачем до
УПФ України в Ківерцівському районі
був поданий звіт про суми нарахованого
доходу застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску. З цього
звіту вбачається, що відповідачем
самостійно визначено суму на яку
нараховується єдиний внесок в розмірі
11557,00 грн., і відповідно розмір єдиного
внеску до сплати становить 34.7% - 4010,30
грн. Проте, дана сума єдиного внеску не
сплачена відповідачем в добровільному
порядку.

Стаття 25 Закону України №2464-VI
передбачає заходи впливу та стягнення.
Так, згідно абзаців 1-5 частини 4 цієї
статті, територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Платник єдиного внеску
зобов'язаний протягом десяти робочих
днів з дня надходження вимоги про
сплату недоїмки сплатити суми недоїмки
та штрафів разом з нарахованою пенею. У
разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики. У разі якщо
згоди з органом Пенсійного фонду не
досягнуто, платник єдиного внеску
зобов'язаний сплатити суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею
протягом десяти робочих днів з дня
надходження рішення відповідного
органу Пенсійного фонду або оскаржити
вимогу до органу Пенсійного фонду
вищого рівня чи в судовому порядку.

Судом першої інстанції було
встановлено, що УПФ України в
Ківерцівському районі 05 квітня 2012 року
на відповідача ОСОБА_1 була сформована
вимога «Ф» №35 У про сплату боргу в
розмірі 4010,30 грн., яка, як вбачається з
поштового повідомлення останнім
отримана 24 квітня 2012 року. Борг
вказаний у вимозі відповідачем в
десятиденний термін не сплачений, а
вимога до органу Пенсійного фонду
вищого рівня чи в судовому порядку не
оскаржувалась. 11 травня 2012 року вимога
набрала чинності.

Згідно з абзацом 6 частини 4 статті 25
Закону України №2464-VI у разі якщо
платник єдиного внеску протягом десяти
робочих днів з дня надходження вимоги
не сплатив зазначені у вимозі суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею, не узгодив вимогу з
органом Пенсійного фонду, не оскаржив
вимогу в судовому порядку або не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів з дня
надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

Як вбачається з супровідного листа УПФ
України в Ківерцівському районі за
вихідним №2160/09-25 від 15.05.2012 року
сформована вимога про сплату боргу «Ф»
«35 У від 05.04.2012 року була направлена до
ВДВС Ківерцівського РУЮ 16 травня 2012
року для примусового її виконання.

В свою чергу, 17 травня 2012 року старшим
державним виконавцем ВДВС
Ківерцівського РУЮ Косинською Н.В. на
підставі вищеназваної вимоги у
відповідності до Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 в
користь УПФ України в Ківерцівському
районі боргу в розмірі 4010,30 грн. При
цьому, суд встановив, що на день
розгляду справи - 03.07.2012 року дане
виконавче провадження не закінчено,
перебуває в процесі примусового
виконання.

Абзацом 7 частини 4 статті 25 Закону
України №2464-VI передбачено, що у
випадках, зазначених в абзаці шостому
цієї частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються. З вимог абзацу 6
частини 4 статті 25 згаданого Закону
випливає, що до заходів досудового
врегулювання спору віднесено як
узгодження в десятиденний термін
платником суми недоїмки, сплату чи
оскарження вимоги Пенсійного фонду так
і її надіслання органом Пенсійного
фонду до державної виконавчої служби
для виконання.

З аналізу вищеназваних норм випливає,
що Пенсійний орган мав право
звернутися до суду з позовом про
стягнення судом боргу лише у випадку не
здійснення заходів досудового
врегулювання спору щодо вищевказаної
вимоги про сплату недоїмки для
примусового виконання.

Як встановлено судом, позивачем до
відповідача були застосовані заходи
досудового врегулювання спору,
оскільки вимога про сплату боргу була
направлена самому відповідачу для
добровільного її виконання та у зв'язку
з несплатою - для примусового виконання
до органу державної виконавчої служби.
Відтак, борг по єдиному внеску за 2011 рік
в розмірі 4010,30 грн. не може бути
стягнутий з відповідача за рішенням
суду з наступною видачею виконавчого
документа для пред'явлення до органів
державної виконавчої служби, так як
абзацом 7 частини 4 статті 25 Закону
України №2464-VI визначено, що
територіальний орган Пенсійного фонду
має право звернутися до суду з позовом
про стягнення недоїмки лише у випадку
нездійснення заходів досудового
врегулювання спору.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Ківерцівському районі Волинської
області залишити без задоволення, а
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року у справі №2а-0370/1592/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І. Запотічний