Справа № 2а-14431/12/2670
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/18395/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Дибинецький цегельний завод» на
постанову окружного адміністративного
суду міста Києва від 05.12.2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дибинецький цегельний завод» до
Державної служби геології та надр
України про скасування пункту 14
Додатку 3 до наказу № 161 від 20.04.2012 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ТОВ «Дибинецький
цегельний завод» звернулося до
окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Державної
служби геології та надр України про
скасування пункту 14 Додатку 3 до наказу
№ 161 від 20.04.2012 року.

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
05.12.2012 року у задоволенні позову ТОВ
«Дибинецький цегельний завод» було
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2013 року
апеляційну скаргу ТОВ «Дибинецький
цегельний завод» було залишено без
задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду міста Києва від
05.12.2012 року - без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Дибинецький
цегельний завод», не погоджуючись з
даними рішеннями, посилаючись на
допущені судами першої та апеляційної
інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову окружного
адміністративного суду міста Києва від
05.12.2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.03.2013 року та справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга представника ТОВ «Дибинецький
цегельний завод» задоволенню не
підлягає, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не надають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами встановлено, що 29.12.2008 року
Міністерством охорони навколишнього
середовища України було видано ТОВ
«Дибинецький цегельний завод»
спеціальний дозвіл на користування
надрами № 4845 на видобування суглинків,
глини в Дибинецькому родовищі ділянки
Гурці та Головкове, строком дії 20
(двадцять) років.

14.03.2012 року Центральним
міжрегіональним сектором Управління
державного геологічного контролю за
веденням робіт з геологічного вивчення
та використання надр Державної служби
геології та надр України здійснено
перевірку дотримання ТОВ «Дибинецький
цегельний завод» вимог законодавства у
сфері видобування корисних копалин
(металічні руди, неметалічні корисні
копалини, горючі тверді корисні
копалини).

За результатами перевірки складено акт
№ 31 від 14.03.2012 року, яким встановлено
наступні порушення: - надрокористувач
не приступив до розробки родовища
протягом двох років з моменту
отримання спеціального дозволу на
користування надрами № 4845 від 29.12.2008
року, що є порушенням вимоги статті 26
Кодексу України «Про надра»; - не
виконується мета спеціального дозволу
на користування надрами, що є
порушенням вимоги статті 24 Кодексу
України «Про надра»; - відсутні
матеріали, які посвідчують право
власності на земельну ділянку, що є
порушенням вимоги статті 18 Кодексу
України «Про надра», статей 3, 4 угоди
про умови користування надрами від
29.12.2008 року; - не виконується пункт 1
статті 4 угоди про умови користування
надрами від 29.12.2008 року, що є порушенням
статті 24 Кодексу України «Про надра»,
статті 4 угоди про умови користування
надрами від 29.12.2008 року; - не виконується
програма робіт пунктів 4, 5, 6, 8, 9, що є
порушенням статті 24 Кодексу України
«Про надра», статті 3 угоди про умови
користування надрами від 29.12.2008 року; -
відсутнє щорічне надання Міністерству
інформації щодо стану виконання
Програми робіт, що є порушенням статті
24 Кодексу України «Про надра», статті 10
угоди про умови користування надрами
від 29.12.2008 року; - не виконується пункту
3.8. Протоколу ДКЗ України від 02.11.2006 року
№ 1181, що є порушенням статті 24 Кодексу
України «Про надра»; - у спеціальному
дозволі на користування надрами у
графі «відомості про затвердження
(апробування) запасів корисної
копалини допущено технічну помилку:
замість протоколу ДКЗ України від
02.11.2006 року № 1181 вказано Протокол ДКЗ
України від 02.12.2006 року № 1181.

На підставі акту перевірки від 14.03.2012
року № 31 Державною службою геології та
надр України видано наказ від 20.04.2012
року № 161 «Про анулювання, зупинення та
поновлення дії спеціальних дозволів на
користування надрами» на підставі
якого спеціальний дозвіл на
користування надрами, наданий ТОВ
«Дибинецький цегельний завод», було
анульовано.

Відповідно до статті 16 Кодексу
України «Про надра», спеціальні
дозволи на користування надрами
надаються переможцям аукціонів, крім
випадків, визначених Кабінетом
Міністрів України, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері геологічного вивчення
та раціонального використання надр,
або Радою міністрів Автономної
Республіки Крим щодо розробки родовищ
корисних копалин місцевого значення на
території Автономної Республіки Крим.
Порядок проведення аукціонів з продажу
спеціальних дозволів на користування
надрами та порядок їх надання
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Надання спеціальних дозволів на
користування надрами, крім випадків
користування надрами на умовах угод
про розподіл продукції, укладених
відповідно до Закону України «Про
угоди про розподіл продукції»,
здійснюється після попереднього
погодження з відповідною радою питання
про надання земельної ділянки для
зазначених потреб, крім випадків, коли
у наданні земельної ділянки немає
потреби.

Згідно із частинами 2, 3 статті 24 Кодексу
України «Про надра», користувачі надр
зобов'язані: 1) використовувати надра
відповідно до цілей, для яких їх було
надано; 2) забезпечувати повноту
геологічного вивчення, раціональне,
комплексне використання та охорону
надр; 3) забезпечувати безпеку людей,
майна та навколишнього природного
середовища; 4) приводити земельні
ділянки, порушені при користуванні
надрами, в стан, придатний для
подальшого їх використання у
суспільному виробництві; 5) виконувати
інші вимоги щодо користування надрами,
встановлені законодавством України та
угодою про розподіл продукції.

Права та обов'язки користувача надр
виникають з моменту отримання
спеціального дозволу на користування
надрами, а в разі надання права
користування надрами на умовах угод
про розподіл продукції - з моменту
набрання чинності такою угодою, якщо
інше не передбачено цією угодою.

Відповідно до частин 1, 2 статті 26
Кодексу України «Про надра», право
користування надрами припиняється у
разі: 1) якщо відпала потреба у
користуванні надрами; 2) закінчення
встановленого строку користування
надрами; 3) припинення діяльності
користувачів надр, яким їх було надано
у користування; 4) користування надрами
з застосуванням методів і способів, що
негативно впливають на стан надр,
призводять до забруднення
навколишнього природного середовища
або шкідливих наслідків для здоров'я
населення; 5) використання надр не для
тієї мети, для якої їх було надано,
порушення інших вимог, передбачених
спеціальним дозволом на користування
ділянкою надр; 6) якщо користувач без
поважних причин протягом двох років, а
для нафтогазоперспективних площ та
родовищ нафти та газу - 180 календарних
днів не приступив до користування
надрами; 7) вилучення у встановленому
законодавством порядку наданої у
користування ділянки надр.

Право користування надрами
припиняється органом, який надав надра
у користування, а у випадках,
передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті,
у разі незгоди користувачів, - у
судовому порядку. При цьому питання про
припинення права користування
земельною ділянкою вирішується у
встановленому земельним
законодавством порядку.

Згідно із пунктом 1 Положення про
Державну службу геології та надр
України, затвердженого Указом
Президента України № 391/2011 від 06.04.2011
року, Державна служба геології та надр
України є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра екології та природних
ресурсів України, входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
геологічного вивчення та
раціонального використання надр.

Відповідно до пункту 12 Положення про
Державну службу геології та надр
України, Державна служба геології та
надр України видає у встановленому
порядку спеціальні дозволи на:
геологічне вивчення родовищ корисних
копалин; геологічне вивчення, в тому
числі дослідно-промислову розробку
родовищ корисних копалин; видобування
корисних копалин; геологічне вивчення
нафтогазоносних надр, у тому числі
дослідно-промислову розробку родовищ з
подальшим видобуванням нафти і газу
(промисловою розробкою родовищ);
будівництво та експлуатацію підземних
споруд, не пов'язаних із видобуванням
корисних копалин, у тому числі споруд
для підземного зберігання нафти, газу
та інших речовин і матеріалів,
захоронення шкідливих речовин і
відходів виробництва, скидання стічних
вод; створення геологічних територій
та об'єктів, що мають важливе наукове,
культурне та рекреаційно-оздоровче
значення (наукові полігони, геологічні
заповідники, заказники, пам'ятки
природи, лікувальні, оздоровчі заклади
та ін.); виконання робіт (здійснення
діяльності), передбачених угодою про
розподіл продукції.

Згідно із пунктом 23 Порядку надання
спеціальних дозволів на користування
надрами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 615 від 30
травня 2011 року, право користування
надрами припиняється органом з питань
надання дозволу безпосередньо або за
поданням органів державного гірничого
та санітарно-епідеміологічного
нагляду, державного геологічного і
екологічного контролю, органів
місцевого самоврядування, органів
державної податкової служби у разі,
зокрема, коли суб'єкт господарської
діяльності протягом двох років, а щодо
нафтогазоперспективних площ, родовищ
нафти і газу - 180 календарних днів та
газу (метану) вугільних родовищ - одного
року з початку дії дозволу без поважної
причини не розпочав користування
надрами.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«Дибинецький цегельний завод» не було
розпочато користування надрами з
початку дії спеціального дозволу,
тобто з 29.12.2008 року, у зв'язку з
оформленням у встановленому земельним
законодавством України порядку
дозвільної документації землеустрою
щодо відведення земельних ділянок в
оренду, з метою укладення договору
оренди землі.

Останнім документом, який був
отриманий позивачем, є висновок
Управління культури і туризму
Київської ОДА № 11/239 від 17.03.2011 року «Про
погодження проекту землеустрою».

Проте інших документів, які б
підтверджували подальші дії позивача з
оформлення дозвільної документації
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок з метою укладення договору
оренди, позивачем надано не було.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що вищезазначена документація не
оформлена позивачем з причин, які від
нього не залежать, та є поважними.

Враховуючи, що ТОВ «Дибинецький
цегельний завод» не розпочав
користування надрами протягом більше,
ніж двох років з моменту початку дії
спеціального дозволу, у зв'язку з
неоформленням правовстановлюючих
документів на земельну ділянку, тобто,
без поважних причин, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
обгрунтованого висновку, відмовивши в
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дибинецький цегельний завод» -
залишити без задоволення, а постанову
окружного адміністративного суду
міста Києва від 05.12.2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дибинецький цегельний завод» до
Державної служби геології та надр
України про скасування пункту 14
Додатку 3 до наказу № 161 від 20.04.2012 року -
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О.
Логвиненко

В.Ф. Мороз