Справа № 454/1180/14-а
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року м. Львів №
6408/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Довгої О.І.

суддів:
Запотічного І.І., Ліщинського А.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Відділ примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області на ухвалу Сокальського
районного суду Львівської області від
15 травня 2014 року у справі за заявою
начальника відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області та державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про зміну способу
виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В :

24.04.2014 року заявник начальник відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області та державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області звернулися в суд із заявою про
зміну способу виконання судового
рішення.

Ухвалою Сокальського районного суду
Львівської області від 15 травня 2014 року
заяву про зміну способу виконання
рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з даною ухвалою, апелянт
Відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області подав апеляційну
скаргу, покликаючись на те, що вказана
ухвала є необґрунтована, прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт, просить суд, вказану ухвалу
скасувати та прийняти нову,якою
задоволити заяву про зміну способу
виконання судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС УКраїни
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість ухвали суду, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове
рішення, яким закінчується розгляд
справи в адміністративному суді,
ухвалюється іменем України. Постанови
та ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

Сокальський районний суд Львівської
області постановою від 29 липня 2011 року
адміністративний позов задоволено
частково. Суд першої інстанції визнав
протиправними дії управління
Пенсійного Фонду України в
Сокальському районі щодо відмови у
нарахуванні та виплаті ОСОБА_1
щомісячної державної соціальної
допомоги як «дитині війни» за період з
08.01.2011 року по 05.07.2011 року. Зобов'язав
управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 щомісячної державної
соціальної допомоги як «дитині війни»
за період з 08.01.2011 року по 05.07.2011 року у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
визначеному ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням проведених виплат.

За приписами п.2 ч.4 статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
суду першої інстанції та синтез
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

Отже, заявник просив змінити не спосіб
виконання постанови суду, а судове
рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча, в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи видно, що виконання
постанови суду першої інстанції
неможливе через відсутність коштів,
виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні заяви про зміну способу
виконання рішення зробив правильний
висновок про те, що змінюючи спосіб
виконання постанови суду, як того
просить заявник, буде фактично змінено
її суть, що відповідно до норм Кодексу
адміністративного судочинства України
належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.199 КАС України За
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.199, ст.205, ст.206,
ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області залишити без задоволення, а
ухвалу Сокальського районного суду
Львівської області від 15 травня 2014 року
у справі за № 454/1180/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий-суддя : Довга О.І.Судді
:Запотічний І.І. Ліщинський А.М.