Справа № 810/5758/14
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року
№810/5758/14

Приміщення суду за адресою: місто Київ,
бульвар Лесі Українки, 26, зал судових
засідань № 1018

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Леонтовича А.М.

при секретарі -
Бончевій О.С.

за участю представників сторін:

від позивача:
Склярова О.Ю. (за довіреністю)

від відповідача:
Литвиненко С.С. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом до проПриватного
підприємства «Адітум Маркет»
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області Визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Адітум Маркет»
(надалі - позивач) звернулося до
Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області (надалі - відповідач) та з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 22.09.2014 р. позивач
просив:

- зобов'язати ДПІ у Києво-Святошинсьому
районі ГУ Міндоходів у Київській
області визнати договір №031220132 від
03.12.2013 р. про визнання електронних
документів, як діючий, та поновити його
дію з дня розірвання договору;

- визнати протиправним та нечинним
рішення ДПІ у Києво-Святошинсьому
районі ГУ Міндоходів у Київській
області про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість
від 21.08.2014 р. за №146 в повному обсязі;

- зобов'язати ДПІ у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області
вилучити з бази «Анульована реєстрація
платників ПДВ» відомості про
анулювання свідоцтва ПДВ № 200093156 та
внести дані про поновлення свідоцтва
ПДВ Приватного підприємства «Адітум
Маркет» індивідуальний податковий
номер 39 з дати анулювання - з 21
серпня 2014 року.

Ухвалою суду від 16 вересня 2014 року
відкрито провадження у справі №810/5419/14
та призначено справу до судового
розгляду.

Ухвалою суду від 2 жовтня 2014 року у
справі №810/5419/14 позовні вимоги позивача
про зобов'язання Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області визнати
договір №031220132 від 03.12.2013 р. про
визнання електронних документів, як
діючий, та поновлення його дії з дня
розірвання договору, виділено в
окреме провадження, справі присвоєно
№810/5758/14.

Заявою від 15 жовтня 2014 року ПП «Адітум
Маркет» позивач збільшив позовні
вимоги та просив:

- зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області
провести комісійне обстеження
місцезнаходження приватного
підприємства «Адітум Маркет» з
залученням правоохоронних органів
міліції та працівників приватного
підприємства «Адітум Маркет»,
встановити фактичне місцезнаходження
підприємства та видати довідку щодо
місцезнаходження підприємства;

- визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області щодо складання довідки від 10
вересня 2014 року №3016/10-13-07-01-14 про
відсутність платника податків за
місцем реєстрації і довідки про не
встановлення фактичного
місцезнаходження та зобов'язати
скасувати ці довідки.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем було
протиправно розірвано договір
укладений з ПП «Адітум Маркет» про
визнання електронних документів з
підстав відсутності підприємства за
податковою адресою. Позивач
наголошував, що ПП «Адітум Маркет»
здійснює господарську діяльність за
адресою, що вказана у статутних та
реєстраційних документах і не
змінювало місця реєстрації під час дії
вказаного договору.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував,
зазначивши, що за наслідками
обстеження ОУ ДПІ у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області місця
знаходження ПП «Адітум Маркет» було
складено довідку про відсутність
платника за місцем реєстрації і
довідку про не встановлення фактичного
місця знаходження на підставі яких, до
державного реєстратора подано довідку
за формою 18-ОПП. Оскільки станом на 1
вересня 2014 року інформації від
державного реєстратора щодо
підтвердження відомостей по ПП «Адітум
Маркет» не надходило, податковим
органом у відповідності до пункту 4
розділу 6 договору в односторонньому
порядку розірвано договір про визнання
електронних документів.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав заперечення, у
задоволені позову просив відмовити у
повному обсязі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
врахувавши норми закону, які діяли на
момент виникнення правовідносин між
сторонами, суд вважає встановленими
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Згідно довідки АА №714147 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України приватне
підприємство «Адітум Маркет»
зареєстроване Києво-Святошинською
районною державною адміністрацією у
Київській області 24 травня 2005 року.
Підприємство перебуває на обліку в ДПІ
у Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області за №1085.

Як вбачається із матеріалів справи, 3
грудня 2013 року між ПП «Адітум Маркет»
та ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області
укладено договір №031220132 про визнання
електронних документів (далі - Договір),
предметом якого є визнання податкових
документів (податкової звітності,
реєстрів отриманих та виданих
податкових накладних з податку на
додану вартість та інших звітних
податкових документів), поданих
Платником податків в електронному
вигляді із застосуванням електронного
цифрового підпису до податкового
органу засобами телекомунікаційного
зв'язку або на електронних носіях, як
оригіналу.

У вересні 2014 року позивачем до
податкового органу подано в
електронній формі декларацію з податку
на додану вартість за серпень 2014 року.

Відповідно до квитанції №2 вказану
податкову декларацію не прийнято у
зв'язку із помилками, а саме з підстав
недостовірності даних щодо
місцезнаходження ПП «Адітум Маркет»
(т.2, а.с. 32).

Листом від 12 вересня 2014 року №9784/10/18-310
ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області
повідомлено, що стан ПП «Адітум Маркет»
змінено на «стан 9 - направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходження». Крім того, оскільки
станом на 12 вересня 2014 року інформації
від державного реєстратора щодо
підтвердження відомостей про ПП
«Адітум Маркет» не надходила,
податковим органом в односторонньому
порядку розірвано Договір про визнання
електронних документів, з підстав,
передбачених пунктом 4 розділу 6
Договору.

Не погоджуючись із діями відповідача у
ході встановлення місцезнаходження ПП
«Адітум Маркет» і розірванням Договору
із викладених підстав, позивач
звернувся до суду.

Розглядаючи вимогу позивача щодо
визнання протиправними дій
відповідача при складанні довідки про
відсутність платника податків за
місцем реєстрації і довідки про не
встановлення фактичного
місцезнаходження та зобов'язання
відповідача останні скасувати, суд
виходив із наступного.

Наказом Міністерства фінансів України
від 09 грудня 2011 року №1588 (зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 29
грудня 2011 року за №1562/20300) затверджено
Порядок обліку платників податків і
зборів, який розроблений відповідно до
Податкового кодексу України і має
метою використання єдиної
раціональної методики обліку
платників податків і зборів в органах
державної податкової служби (далі -
Порядок №1588).

Відповідно до пункту 63.1 статті 63 ПК
України облік платників податків
ведеться з метою створення умов для
здійснення контролюючими органами
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю і повнотою сплати
податків, нарахованих фінансових
санкцій, дотримання податкового та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Згідно пункту 63.2 статті 63 ПК України
взяттю на облік або реєстрації в
органах державної податкової служби
підлягають всі платники податків.

Пунктом 1.2 Порядку №1588 визначено, що
ведення обліку платників податків є
одним із способів податкового
контролю. Облік платників податків
ведеться з метою створення умов для
здійснення органами державної
податкової служби контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю і повнотою сплати
податків, нарахованих фінансових
санкцій, дотримання податкового та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Розділом XII Порядку №1588 визначено
процедуру встановлення
місцезнаходження (місця проживання)
платників податків.

Відповідно до пункту 12.1 Порядку №1588 з
метою більш повного обліку платників
податків - юридичних осіб або фізичних
осіб-підприємців, унеможливлення
отримання юридичними особами або
фізичними особами - підприємцями
неконтрольованих доходів підрозділи
органів державної податкової служби,
до функцій яких входить ведення обліку
платників податків, повинні
забезпечувати систематичний контроль
за повнотою та своєчасністю взяття на
облік юридичних осіб або фізичних осіб
- підприємців органами державної
податкової служби після здійснення їх
державної реєстрації, реорганізації та
внесення змін до Єдиного державного
реєстру чи установчих документів.

Згідно пункту 12.2. Порядку №1588
підрозділи органу державної
податкової служби: стосовно платників
податків, якими не подано у встановлені
законом терміни податкових декларацій
(звітів, розрахунків), у порядку,
передбаченому законодавством,
самостійно визначають суму грошового
зобов'язання, проводять роботу з
узгодження грошового зобов'язання та
інші заходи; стосовно платників
податків, які мають податковий борг, у
порядку, передбаченому законодавством,
здійснюють заходи з погашення
податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а
також при призначенні чи проведенні
будь-якого виду перевірки платника
податків чи при виконанні інших
службових обов'язків працівниками
органів державної податкової служби
здійснюється або може здійснюватись
перевірка місцезнаходження (місця
проживання) платника податків.

Пунктом 12.3. Порядку №1588 визначено, що у
разі неможливості вручення платнику
податків довідки, свідоцтва, листа чи
будь-якого іншого документа,
направленого органом державної
податкової служби, у зв'язку з
відсутністю платника податків за
місцезнаходженням (місцем проживання)
замість акта перевірки
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків оформляється
довідка про неможливість вручення
документа платнику податків із
зазначенням причин та додаванням
відповідних документів (за наявності).
Заміна акта довідкою не проводиться,
якщо іншими нормативно-правовими
актами передбачено складання акта.

З наведених норм законодавства
вбачається, що податковий орган
уповноважений здійснювати перевірку
місцезнаходження платника податків
при призначенні або проведенні
будь-яких перевірок, або ж у разі
здійснення інших службових обов'язків.
Тобто, перелік обставин з якими Закон
пов'язує право податкового органу
вчиняти дії по встановленню
відповідності фактичного
місцезнаходження платника податків з
відомостями, вказаними у реєстраційних
документах не є вичерпним.

У свою чергу, право на перевірку
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків може
реалізовуватись, у тому числі, шляхом
направлення запиту про встановлення
місцезнаходження (місця проживання).

Подальший аналіз викладених положень
Закону свідчить, що за наслідками
перевірки складається акт перевірки
місцезнаходження платника податків.
Якщо встановлено відсутність платника
податків за його місцезнаходженням, то
проводиться робота із з'ясування
фактичного місця розташування
(місцезнаходження, місця проживання)
платника податків, відповідальних та
пов'язаних осіб.

Відповідно до п.12.5 Порядку №1588, якщо за
результатами заходів щодо
встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи
підрозділами податкової міліції буде
підтверджено відсутність такої особи
за місцезнаходженням або встановлено,
що фактичне місцезнаходження
юридичної особи не відповідає
зареєстрованому місцезнаходженню,
керівник (заступник керівника) органу
державної податкової служби приймає
рішення про направлення до
відповідного державного реєстратора
повідомлення про відсутність
юридичної особи за місцезнаходженням
за формою №18-ОПП для вжиття заходів,
передбачених частиною дванадцятою
статті 19 Закону. Копія повідомлення
підшивається до реєстраційної частини
облікової справи платника податків.

В той же час Наказом ДПА України від 17.05.
2010 № 336 «Про затвердження Положення про
організацію взаємодії підрозділів
податкової міліції з іншими
структурними підрозділами органів
державної податкової служби для
встановлення місцезнаходження
платника податків» (далі - Наказ № 336)
встановлено, що після отримання від
підрозділу податкової міліції
матеріалів про встановлення
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків керівником органу
Міндоходів приймається в тому числі
рішення щодо зміни стану платника.

Якщо за результатами заходів щодо
встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи
підрозділами податкової міліції буде
підтверджено відсутність такої особи
за місцезнаходженням або встановлено,
що фактичне місцезнаходження
юридичної особи не відповідає
зареєстрованому місцезнаходженню,
керівник (заступник керівника) органу
державної податкової служби приймає
рішення про направлення до
відповідного державного реєстратора
повідомлення про відсутність
юридичної особи за місцезнаходженням
за ф. №18-ОПП для вжиття заходів,
передбачених частиною дванадцятою
статті 19 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців".

Судом встановлено, що 8 вересня 2014 року
ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області до
оперативного управлінння ДПІ у
Києво-Святошинському районі надійшов
запит №1245 на встановлення
місцезнаходження платника податків
(т.2, а.с. 23).

На підставі вказаного запиту, 8 вересня
2014 року посадовими особами ДПІ у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів здійснена перевірка
територіально-дільничого та
об'єктно-орієнтованого контролю щодо
відповідності фактичного
місцезнаходження суб'єкта
підприємницької діяльності,
зазначеному у свідоцтві про державну
реєстрацію за результатами якої
встановлено, що ПП «Адітум Маркет», за
зареєстрованою адресою: вул.
Машинобудівників, буд. 15-А, м. Вишневе,
Києво-Святошинський район, Київська
область - не знаходиться.

Результати перевірки оформлено актом
від 8 вересня 2014 року №2623/15-2 (т.2, а.с. 24).

10 вересня 2014 року оперативним
управлінням ДПІ у Києво-Святошинському
районі ГУ Міндоходів у Київській
області складено довідку за №
3016/10-13-07.01.14, із змісту якої вбачається,
що посадовими особами відповідача
проведені необхідні та достатні заходи
щодо встановлення місцезнаходження
платника податків, за результатами
яких місцезнаходження ПП «Адітум
Маркет» не встановлено (т.2, а.с. 16).

11 вересня 2014 року ДПІ у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області
направлено до Реєстраційної служби
Києво-Святошинського управління
юстиції повідомлення за формою 18-ОПП
про відсутність ПП «Адітум Маркет» за
місцезнаходженням (т.2, а.с. 17).

Дослідивши вжиті контролюючим органом
заходи при встановленні
місцезнаходження позивача, судом не
встановлено, а позивачем не доведено,
що податковим органом було порушено
порядок дій при складанні довідки про
відсутність ПП «Адітум Маркет» за
місцезнаходженням.

Слід також зазначити, що складання
довідки про встановлення
місцезнаходження платника податків є
обов'язком відповідного підрозділу
відповідача, що прямо слідує з положень
пункту 4.8 розділу IV Порядку взаємодії
підрозділів податкової міліції з
іншими структурними підрозділами
органів державної податкової служби
для встановлення місцезнаходження
платника податків, затвердженого
наказом ДПА України від 17.05.2010 № 336 (далі
- Порядок №366).

При цьому, суд звертає увагу, що дії
податкового органу щодо складання
довідки про відсутність платника за
місцем реєстрації є способом
реалізації наданої суб'єкту владних
повноважень компетенції, а сама
довідка не є рішенням (актом
індивідуальної дії) в розумінні
Кодексу адміністративного судочинства
України і є лише носієм інформації, що
встановлена в ході проведення
відповідної перевірки.

Відтак, враховуючи, що дії податкового
органу щодо проведення відповідних
заходів та складання довідки про
відсутність ПП «Адітум Маркет» за
місцезнаходженням безпосередньо не
порушують охоронюваних законом прав та
інтересів, не несе правових наслідків
для позивача, суд не вбачає підстав для
визнання цих дій протиправними.

З приводу вимоги позивача здійснити
комісійне обстеження місцезнаходження
ПП «Адітум Маркет» з залученням
правоохоронних органів міліції та
працівників ПП «Адітум Маркет»,
встановити фактичне місцезнаходження
підприємства та видати довідку про
місцезнаходження підприємства, слід
зазначити наступне.

З аналізу викладених положень Порядку
№1588 слідує, що діяльність податкового
органу щодо встановлення
місцезнаходження (місця проживання)
платників податків здійснюється з
конкретною метою відповідними
підрозділами контролюючого органу,
зокрема у разі неподачі податкової
звітності, виникненні податкового богу
чи перевірки тощо. Водночас, зазначений
порядок не передбачає проведення
заходів щодо встановлення
місцезнаходження окремого платника
податків спільно із платниками
податків чи за їх заявами.

Питання стосовно порядку залучення
органів міліції до проведення
перевірок або встановлення
місцезнаходження платника податків
врегульовано Порядком № 336.

Відповідно до пункту 3.2 вказаного
порядку, у разі підтвердження
відсутності платника податків за
місцезнаходженням (місцем проживання)
структурний підрозділ органу ДПС, який
є ініціатором запиту, готує за
відповідною формою запит на
встановлення місцезнаходження (місця
проживання) платника податків та
направляє до підрозділу податкової
міліції.

Пунктом 4.1 та 4.2 Порядку №336
передбачено, що начальник підрозділу
податкової міліції за отриманим
запитом на встановлення
місцезнаходження платника податків,
який має стан "10" приймає таке рішення:
про організацію підрозділом
податкової міліції заходів для
встановлення місцезнаходження
платника податків; про повернення
запиту та матеріалів перевірки
ініціатору запиту у разі незазначення
підстав для встановлення
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків.

Підрозділ податкової міліції при
прийнятті рішення про організацію
заходів із встановлення
місцезнаходження платника податків
обов'язково здійснює вихід за його
адресою.

Таким чином, залучення працівників
податкової міліції до перевірки
місцезнаходження платника податків
здійснюється на підставі запиту
відповідного підрозділу податкового
органу.

Окремо слід звернути увагу, що
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
закріпленим частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України критеріям, суд не втручається у
дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за названими критеріями.
Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Згідно Рекомендації № R (80) 2 Комітету
Міністрів державам-членам стосовно
реалізації адміністративними органами
влади дискреційних повноважень від
11.03.1980, під дискреційним повноваженням
слід розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Врахувавши положення діючого
законодавства, суд дійшов висновку, що
питання щодо здійснення заходів по
встановленню місцезнаходження (місця
проживання) платників податків
відноситься до дискреційних
повноважень податкового органу.

Таким чином, позивач обрав такий спосіб
поновлення порушеного права, який,
згідно чинного законодавства, не може
бути задоволений судом.

З огляду на вказане та беручи до уваги
той факт, що позивачем не обґрунтовано
наявність у нього порушеного права,
спосіб захисту якого, на його думку, є
зобов'язання податкового органу
здійснити обстеження
місцезнаходження ПП «Адітум Маркет» та
видати довідку щодо місцезнаходження
підприємства, суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні даної частини
позовних вимог.

Щодо вимог позивача про визнання
Договору про визнання електронних
документів діючим та поновлення його
дії з дня розірвання, суд зважає на
наступне.

Так, суд не погоджується із твердженням
податкового органу, що акт та довідка,
складені посадовими особами за
наслідками заходів по встановленню
місцезнаходження, є належним доказом
відсутності ПП «Адітум Маркет» за
місцезнаходженням і підставою для
розірвання в односторонньому порядку
договору про визнання електронних
документів.

Пунктом 45.2 статті 45 ПК України
встановлено, що податковою адресою
юридичної особи (відокремленого
підрозділу юридичної особи) є
місцезнаходження такої юридичної
особи, відомості про що містяться у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Статтею 1 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» передбачено, що
місцезнаходженням юридичної особи є
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її імені

У відповідності до статті 17 цього ж
Закону відомості про юридичну особу
або фізичну особу - підприємця
включаються до Єдиного державного
реєстру шляхом внесення записів на
підставі відомостей з відповідних
реєстраційних карток та відомостей, що
надаються юридичними особами
державному реєстратору за
місцезнаходженням реєстраційної
справи згідно із законодавством
України.

Абзацом другим пункту 12 статті 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» передбачено, що у
разі надходження державному
реєстратору від органу доходів і
зборів повідомлення встановленого
зразка про відсутність юридичної особи
за її місцезнаходженням державний
реєстратор зобов'язаний надіслати
поштовим відправленням протягом п'яти
робочих днів з дати надходження
зазначеного повідомлення юридичній
особі повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
реєстраційної картки.

Відповідно до пункту 14 цієї ж статті, у
разі неподання юридичною особою
протягом місяця з дати надходження їй
відповідного повідомлення
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу державний реєстратор повинен
внести до Єдиного державного реєстру
запис про відсутність підтвердження
зазначених відомостей датою, яка
встановлена для чергового подання
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Якщо державному реєстратору повернуто
поштове відправлення, державний
реєстратор повинен внести до Єдиного
державного реєстру запис про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням.

Як вбачається із матеріалів справи, 11
вересня 2014 року ДПІ у
Києво-Святошинського районі ГУ
Міндоходів у Київській області до
державного реєстратора
Києво-Святошинського управління
юстиції направлено повідомлення №425
про відсутність юридичної особи за
місцезнаходженням.

16 вересня 2014 року ПП «Адітум Маркет»
отримало повідомлення від державного
реєстратора Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції №492 щодо
необхідності протягом місяця подати
державному реєстратору реєстраційну
картку за формою №6 про підтвердження
відомостей про юридичну особу (т.2, а.с.
150).

У цей же день, ПП «Адітум Маркет»,
згідно опису документів, для
проведення реєстраційної дії
«підтвердження відомостей про
юридичну особу» до державного
реєстратора Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції подано
реєстраційну картку про підтвердження
відомостей про юридичну особу (т.2, а.с.
149).

Судом встановлено, що аналогічного
змісту повідомлення позивачем
отримано також 4 вересня 2014 року за №457
(т.2, а.с. 152) та 6 жовтня 2014 року за №б/н
(т.2, а.с. 145). У відповідь на зазначені
запити відповідачем направлялись
відповідні реєстраційні картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу, про що свідчать наявні у справі
описи документів за підписом
державного реєстратора Реєстраційної
служби Києво-Святошинського районного
управління юстиції (т.2, а.с. 151, 144).

Згідно Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 20 жовтня 2014 року
щодо ПП «Адітум Маркет» у графі «статус
відомостей про юридичну особу»
міститься запис «відомості
підтверджено», місцезнаходженням ПП
«Адітум Маркет» визначено: вул.
Машинобудівників, буд. 15-а, м. Вишневе,
Києво-Святошинський район, Київська
область. (т.2, а.с. 169-171).

Зазначена у Витязі адреса ПП «Адітум
Маркет» узгоджується з договором
оренди від 11 березня 2014 року №13,
укладеного між ФОП ОСОБА_5
(Орендодавець) та ПП «Адітум Маркет»
(Орендар), у силу якого, Орендодавець
передає, а Орендар приймає в строкове
платне користування нежитлове
приміщення загальною площею 62,6 кв.м,
яке розташоване за адресою: м. Вишневе,
вул. Машинобудівників, 15-а. (т.2, а.с. 133-135).
Аналогічна адреса міститься на
податкових накладних і податкових
деклараціях, що подавались до
податкового органу.

Суд зазначає, що Відповідно до частини 1
статті 16 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних та фізичних
осіб-підприємців» Єдиний державний
реєстр створюється з метою
забезпечення органів державної влади,
а також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
у спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, не були до нього внесені, вони
не можуть бути використані в спорі з
третьою особою, крім випадків, коли
третя особа знала або могла знати ці
відомості (ч. 3 ст. 18 Закону).

Отже, єдиним доказом зміни юридичною
особою місцезнаходження є дані з
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб-підприємців.

Натомість, складені відповідачем акт
та довідка про відсутність ПП «Адітум
Маркет» за місцезнаходженням за своєю
правовою природою не є рішеннями
податкового органу, тобто не можуть
встановлювати факт відсутності або
наявності підприємства за місцем
знаходження. Вказані документи є
підставою для направлення податковим
органом державному реєстратору
відповідного повідомлення, який, у свою
чергу, зобов'язаний здійснити дії щодо
підтвердження офіційних відомостей
про юридичну особу, зокрема щодо
місцезнаходження.

Таким чином, для односторонньої
відмови від договору з підстав
відсутності ПП «Адітум Маркет» за
місцезнаходженням відповідач повинен
використовувати офіційні данні
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Слід зауважити, що відсутність
посадових осіб підприємства за
місцезнаходженням в будь-якому разі не
можна ототожнити зі зміною цим
підприємством місцезнаходження, яке
має підтверджуватись відповідним
записом в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

За таких обставин, відповідач
передчасно дійшов висновку про
відсутність ПП «Адітум Маркет» за
місцезнаходженням.

Відтак, доводи позивача про
неправомірність одностороннього
розірвання відповідачем Договору про
визнання електронних документів є
обґрунтованими і підтверджуються
достатніми доказами. Водночас,
відповідач, у ході розгляду справи не
надав доказів існування підстав для
розірвання договору.

Разом з тим, вимога позивача
зобов'язати ДПІ у Києво-Святошинському
районі ГУ Міндоходів у Київській
області визнати Договір про визнання
електронних документів, як діючий та
поновити його дію з дня розірвання є
невірним способом захисту порушених
прав позивача.

Вимога про зобов'язання суб'єкта
владних повноважень вчинити певні дії
може підлягати задоволенню лише у тому
випадку, коли обов'язок вчинення таких
дій прямо передбачений законодавством
або безпосередньо випливає з
повноважень відповідача.

За змістом статей 11, 105, 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вбачається, що способи захисту
права є видами матеріально-правових
вимог, які може заявити особа в суді,
зокрема, щодо зобов'язань суб'єкта
владних повноважень з метою
відновлення порушених прав позивача,
вчинити певні дії.

При цьому, позовні
(матеріально-правові) вимоги повинні
відповідати суті правопорушення, якщо
воно наявне, а обраний спосіб захисту
права має кореспондувати з характером
допущеного порушення права.

За таких обставин, оскільки позивачем
помилково обрано неналежний спосіб
захисту порушеного права, суд вважає за
доцільне на підставі частини другої
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України вийти за межі
позовних вимог та застосувати той
спосіб захисту порушеного права
позивача, який відповідає фактичним
обставинам справи і відновлює порушене
право особи.

У зв'язку з цим суд вважає, що визнання
протиправним дій відповідача щодо
одностороннього розірвання договору
№031220132 від 3 грудня 2013 року є належним і
достатнім способом захисту порушеного
права

Відмова в задоволенні вказаної вимоги
позивача не призведе до несприятливих
для нього прав, інтересів або
обов'язків, оскільки встановлення
судом відсутності підстав для
розірвання договору в односторонньому
порядку матиме наслідком поновлення
його дії.

Відтак суд не вбачає підстав для
визнання договору діючим та
зобов'язувати відповідача поновлювати
його дію.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем доказів правомірності
дій щодо розірвання договору в
односторонньому порядку не надано.
Водночас, позивачем не спростовано
доводів відповідача щодо законності
дій при складанні довідки про
відсутність за місцезнаходженням та не
обґрунтовано обставин, на яких
ґрунтуються вимоги в частині
зобов'язання відповідача встановити
місцезнаходження позивача.

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, що були чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин між сторонами, зважаючи
на взаємний та достатній зв'язок
доказів у їх сукупності, виходячи із
меж позовних вимог, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 9, 11, 14, 70, 71, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області щодо розірвання в
односторонньому порядку договору
№031220132 від 3 грудня 2013 року про визнання
електронних документів.

У задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі проголошення
лише вступної та резолютивної частини
постанови або прийняття постанови у
письмовому провадженні - протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя
Леонтович А.М.

Повний текст постанови
виготовлено 30 жовтня 2014 року.