Справа № 2а-11221/12/2670
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/7890/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів: Веденіпяна О.А.,

Юрченко В.П.,

секретар Бовкун В.В.,

за участю представника Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Нікея-ЛТД» - Дубчак Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Нікея-ЛТД» (далі - Товариство) на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 4 жовтня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
правонаступника Київської
регіональної митниці (далі - Митниця),

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року Товариство звернулося
до суду з адміністративним позовом про
визнання протиправними дій Митниці
щодо витребування у Товариства
додаткових документів, які
підтверджують вартість товару.

Зазначило, що Митниця безпідставно
зобов'язувала Товариство надати
додаткові документи для підтвердження
вартості ввезеного на митну територію
України товару.

4 жовтня 2012 року постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15 січня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Товариство звернулося з касаційною
скаргою з вимогою скасування постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва та ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду і
ухвалення нової постанови про
задоволення позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 28.05.2012 року Товариство
подало Митниці вантажно-митну
декларацію для здійснення митного
оформлення товарів.

Митниця при здійснені розмитнення
товару запросила у Товариства
додаткові документи для підтвердження
вартості товару: прайс - листи,
каталоги, специфікації; калькуляцію
товару фірми виробника; копії
вантажно-митної декларації країни
відправлення; банківські документи
щодо попередньої оплати за товар;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товару підготовлені
експертними організаціями; відповідну
бухгалтерську документацію, що
підтверджує вартість товару.

31 травня 2012 року Товариство надало
Митниці витребуванні додаткові
документи, за винятком вантажно-митної
декларації країни відправлення
(експортної декларації), калькуляції
виробника та зазначило, що 15 лютого 2011
року Україна приєдналася до
Міжнародної конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, п.п. 3.16. (b)
глави 3 Загального Додатку якої
закріплює стандартне правило, згідно з
яким на підтвердження декларації на
товари митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства.

Відповідно до положень статті 265
Митного кодексу України митний орган
здійснює контроль правильності
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями митного Кодексу, й
має право упевнитися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Згідно з пунктом 3 Порядку роботи
посадових осіб митного органу при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затвердженого наказом
Держмитслужби України № 602 від 24.06.2009
року (із змінами та доповненнями) та
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів та
прийнятті рішення використовується
такі джерела інформації, як
спеціалізовані програмно-інформаційні
комплекси Єдиної автоматизованої
системи Державної митної служби
України.

Відповідно до вимог постанови Кабінету
Міністрів України № 339 від 9.04.2008 року в
редакції постанови Кабінету Міністрів
України № 1229 від 27.12.2010 року «Про
внесення змін до Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів» було
здійснено співставлення рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості подібних
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено, інформація по яким
міститься у ціновій базі даних ЄАІС
ДМСУ.

Після здійснення співставлень рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості подібних за
якісними характеристиками товарів у
посадової особи відділу митних
платежів виникли обґрунтовані сумніви
стосовно заявленої декларантом митної
вартості товару.

На виконання вимог пункту 7 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.2006 року (далі - Порядок №
1766), для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
декларант зобов'язаний подати:

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;

- рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу;

- банківські платіжні документи (якщо
рахунок сплачено), а також інші
платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару;

- рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом);

- пакувальні листи;

- копію ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1766 для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи.

Посадова особа митного органу у графі
«Для відміток митниці» декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис. Декларант
ознайомлюється з таким записом,
зазначає під ним дату, прізвище та
ставить свій підпис.

Посадова особа митного органу не має
права вимагати від декларанта
документи, не зазначені у графі «Для
відміток митного органу».

Для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів можуть подаватися:

- договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця;

- рахунки про сплату комісійних,
брокерських (посередницьких) послуг,
пов'язаних з виконанням умов договору
(контракту); відповідна бухгалтерська
документація; ліцензійний чи
авторський договір (контракт);

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листн) фірми - виробника товару:

- калькуляція фірми - виробника товару;

- копія вантажної митної декларації
країни відправлення, а в разі, коли в
такій країні товар розміщувався в
митному режимі, яким не передбачено
сплату податків і відповідно до якого
товар перебував під митним контролем, -
копія вантажної митної декларації,
оформленої в попередній експорту
митний режим (звертаємо увагу, позивач
завозив товар тільки із 20% передоплатою
із Китаю через Польщу);

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством;
сертифікат про походження товару;
відомості про якісні характеристики
товару;

- інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару та/або сировини.

Декларант за власним бажанням подає
інші документи для підтвердження
заявленої у декларації митної вартості
товарів.

Суди першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано зазначили, що Митниця
правомірно у межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України витребувала у
Товариства додаткові документи для
підтвердження митної вартості товару,
які ним у повному обсязі не були надані.

Висновки судів попередніх інстанцій
про відмову у задоволенні позову є
обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судів рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Нікея-ЛТД» залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 4 жовтня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, визначених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
Сірош М.В.

Веденіпян О.А.

Юрченко В.П.