Справа № 826/2222/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/2222/14
інстанції:Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Київській
області на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Державного
підприємства водних шляхів
«Укрводшлях» до Державної фінансової
інспекції у Київській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із
адміністративним позовом про визнання
протиправною та скасування вимоги
Держфінінспекції в Київській області
від 24.01.2014 р. №10-05-14-14/685 (надалі - Вимога
№10-05), в частині п.п.7, 16, 20, 22, 25, 30.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
квітня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково, зокрема, визнано
протиправними та скасовано п.п. 25 та 30
вимоги Держфінінспекції в Київській
області від 24.01.2014 р. №10-05-14-14/685.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, на виконання п.1.1.3.3 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Держфінінспекції в Київській області
на ІІІ квартал 2013 р., направлення на
проведення ревізії №1004 від 16.09.2013 р.
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності ДП
«Укрводшлях» та його відокремлених
структурних підрозділів, за період з
01.04.2011 р. по 30.09.2013 р.

За результатами проведеної ревізії
Відповідачем було складено Акт №05-27/85
від 13.12.2103 р. ревізії
фінансово-господарської діяльності ДП
«Укрводшлях» за період з 01.04.2011 р. по
30.09.2013 р. (надалі - Акт №05-27/86) в якому
ревізорами зазначено виявлені
порушення.

24.01.2014 р. відповідачем було винесено
оскаржувану вимогу №10-05-14-14/685, яку
позивач вважає протиправною, у зв'язку
із чим і звернувся до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що частина пунктів вимоги,
зокрема п.п. 25 та 30, винесені
Держфініспекцією протиправно,
оскільки відповідачем в Акті №05-27/86 не
вказано жодного посилання на існуванні
заборгованості ТОВ «Євросток» перед
позивачем та її подальше списання.
Більше того, Відповідачем не вказано
підстави виникнення такої
заборгованості та дати їх списання
Позивачем.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Перш за все колегія суддів вважає за не
обхідне зазначити, що відповідно до ч. 1
ст. 195 КАС України, суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги. Враховуючи
наведене, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав щодо
визнання нечинними та скасування
пунктів 7, 16, 20, 22 вимоги
Держфінінспекції в Київській області
від 24.01.2014 р. №10-05-14-14/685.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового» (в редакції чинній на
момент проведення перевірки)
визначено, що здійснення державного
фінансового контролю забезпечує
центральний орган виконавчої влади,
уповноважений Президентом України на
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

В ч.1 та ч.2 ст.2 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового» передбачено, що головними
завданнями органу державного
фінансового контролю є: здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно, за дотриманням
законодавства на всіх стадіях
бюджетного процесу щодо державного і
місцевих бюджетів, дотриманням
законодавства про державні закупівлі,
діяльністю суб'єктів господарської
діяльності незалежно від форми
власності, які не віднесені
законодавством до підконтрольних
установ, за рішенням суду, винесеним на
підставі подання прокурора або
слідчого для забезпечення
розслідування кримінальної справи.
Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Частиною 3 ст.2 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового» передбачено, що порядок
проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

В п.1 Порядку проведення інспектування
державною контрольно-ревізійною
службою, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №550 від
20.04.2006 р. (надалі - Порядку №550)
визначено, що цей Порядок визначає
процедуру проведення інспектування в
міністерствах та інших органах
виконавчої влади, державних фондах,
фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і у суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно, а на підставі рішення
суду - в інших суб'єктів господарювання.

Інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб (п.2 Порядку №550).

Відповідно до положень п.4, п.5 та п.35
Порядку №550 Відповідач наділений
правом проводити планові перевірки, за
результатами чого складати Акти
ревізії.

Як вже було зазначено вище, в наслідок
проведеної перевірки відповідачем
24.01.2014 р. було винесено Вимогу №10-05, в
якій від Позивача п.25 та п.30
вимагалось:

п.25 Забезпечити відшкодування за
рахунок винних осіб суми збитків 1 400,80
грн., нанесених ВП «Кременчуцький
судноплавний шлюз» внаслідок не
проведення претензійно-позовної
роботи щодо стягнення заборгованості з
ТОВ «Євросток» та як наслідок, спливу
строків позовної давності щодо її
стягнення, що призвело до
недоотримання доходів Підрозділу на
зазначену суму.

п.30 Забезпечити відшкодування збитків
в розмірі 3 412,80 грн. нанесених ВП
«Київський судноплавний шлюз», що
виникли внаслідок не проведення
претензійно-позовної роботи щодо
стягнення заборгованості з ТОВ
«Євросток» та як наслідок, спливу
строків позовної давності щодо її
стягнення, що призвело до
недоотримання доходів Підрозділу на
зазначену суму. В іншому випадку
стягнути з осіб, винних у проведенні
зайвих виплат, шкоду у порядку та
розмірі встановленому ст.130-ст.136 КЗпП.

Однак, колегія суддів погоджується із
твердженням суду першої інстанції, що
відповідачем в Акті №05-27/86 не вказано
жодного посилання на існуванні
заборгованості ТОВ «Євросток» перед ВП
«Кременчуцький судноплавний шлюз»
Позивача (в розмірі 1 400,80 грн.) та ВП
«Київський судноплавний шлюз»
Позивача (в розмірі 3 412,80 грн.) та її
подальше списання. Більше того,
Відповідачем не вказано підстави
виникнення такої заборгованості та
дати їх списання Позивачем.

Як наслідок, не можливо встановити
підстави та дата виникнення
дебіторської заборгованості ТОВ
«Євросток», дати їх списання Позивачем.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
Відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги спростовуються
встановленими судом першої інстанції
обставинами, наявними в матеріалах
справи доказами та нормами права,
зазначеними в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції у Київській
області - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 10 квітня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 28.10.2014
року.

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.