Справа № 872/725/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2014 рокусправа № 1170/2а-3262/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового
засідання:Кязимової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від
12 листопада 2012 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулася з позовом до Світловодської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 13.08.2012 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
податку на додану вартість у розмірі 15
300,00 грн., в тому числі за основним
платежем в сумі 12 240,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 3 060,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що нею сформовано
податковий кредит на підставі належно
оформлених податкових накладних,
отриманих від ФОП ОСОБА_3, а висновки
податкового органу про нереальність
господарських операцій та нікчемність
правочинів є необґрунтованими,
оскільки всі придбані у ФОП ОСОБА_3
товари фактично використані позивачем
у підприємницькій діяльності.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від
12 листопада 2012 року
адміністративний позов задоволено
повністю.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
№ від 13 серпня 2012 року,
винесене Світловодською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Кіровоградської області Державної
податкової служби, яким фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 12 240,00 грн.
основного платежу та 3 060,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Зобов'язано Державну казначейську
службу у Кіровоградській області
стягнути на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, ід. номер
НОМЕР_2 (27500, АДРЕСА_1) судові витрати
в сумі 153,00 грн. (сто п'ятдесят три грн. 00
коп.) із Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання із
рахунка Світловодської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що відповідачем
порушено порядок прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення № від
13 серпня 2012 року, що є
самостійною підставою для його
скасування.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
позивач включив до податкового кредиту
у червні та серпні 2009 року суми податку
на додану вартість по взаємовідносинах
з ФОП ОСОБА_3 за правочинами, які, на
думку податкового органу, не
спричиняють реального настання
правових наслідків та є нікчемними по
ланцюгу до "вигодонабувача", позаяк
вчинені без мети реального настання
правових наслідків, з метою заниження
об'єкту оподаткування і несплати
податків.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не перешкоджає
розгляду справи без фіксування
судового засідання технічними
засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
27 липня 2012 року посадовою особою
Світловодської ОДПІ відповідно до
направлення від 27.07.2012 року № 000292
згідно наказу від 27.07.2012 р. № 351 виданого
на підставі постанови старшого
слідчого з ОВС СУ ДПС у Полтавській
області від 19.06.2012 року, проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 з питань достовірності вчинених
правочинів з Підприємством
"Спецбуд-Інвест"СМОІ "Злагода"і СГД ФО
ОСОБА_3 та дотримання вимог
законодавства з питань оподаткування
податком на додану вартість за період з
01.01.2009 р. по 20.07.2012 р., за результатами
якої складено акт № 216/1700- від
31.07.2012 року, висновками якого, зокрема, є
порушення ФОП ОСОБА_2, на думку
відповідача, п.п. 3.1.1 п. 3.1. ст. 3, п. 4.1. ст. 4,
п.п. 7.3.1 п. 7.3. ст. 7, п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4,
п.п. 7.5.2 п. 7.5 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість"від 03.04.1997
року № 168/97-ВР, в результаті чого
занижено суму податку на додану
вартість за період з 01.01.2009 року по
20.07.2012 року в розмірі 12 240,00
грн., в тому числі за червень 2009 року на
суму 10 687,00 грн. та серпень 2009 року на
суму 1 553,00 грн.(а.с. 8-20).

На підставі акту перевірки
Світловодською об'єднаною державною
податковою інспекцією Кіровоградської
області Державної податкової служби
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 13.08.2012
р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 12 240,00 грн.
основного платежу та 3 060,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
(а.с.21).

Судом першої інстанції
встановлено, що 20.07.2009 року ФОП ОСОБА_2
подано до Світловодської ОДПІ
податкову декларацію з податку на
додану вартість за червень 2009
року. 02.11.2009 року ОСОБА_2 подано
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виявленням
самостійно виявлених помилок за
червень 2009 р. в якому задекларовано
податковий кредит у розмірі
11 569,00 грн., в тому числі 10 686,50 грн.
згідно податкових накладних № 5а та №
6а від 03.06.2009 виданих за господарськими
операціями з ФОП ОСОБА_3 (а.с. 40, 41, 87-96).

21.09.2009 року ФОП ОСОБА_2 подано до
Світловодської ОДПІ податкову
декларацію з податку на додану
вартість за серпень 2009 року в якій
задекларовано податковий кредит у
розмірі 6 038,00 грн., в тому числі в
розмірі 3 333,33 грн. згідно податкової
накладної № 69 від 31.08.2009 виданої за
господарською операцією з
ФОП ОСОБА_3 (а.с. 47, 97-110).

Світловодська ОДПІ Кіровоградської
області ДПС вважає, що податкові
накладні № 5а і № 6а від 03.06.2009 р., та № 69
від.31.08.2009 року видані ФОП ОСОБА_3 за
господарськими операціями, які не
носили реального характеру та не
відбулися в об'єктивній дійсності.

Зазначені податкові накладні отримані
ФОП ОСОБА_2 від ФОП ОСОБА_3 за
господарськими операціями з придбання
штукатурної суміші згідно договорів
купівлі-продажу від 01.06.2009 р. та від
01.08.2009 р. (а.с. 111-114).

Оплату вартості придбаного товару
позивачем здійснено в безготівковому
порядку на розрахунковий рахунок ФОП
ОСОБА_3 у повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками (а.с. 162-163).

Згідно п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"від
03.04.1997 р. № 168/97-ВР (в редакції чинній на
час виникнення у позивача права на
податковий кредит), податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом
такого звітного періоду, зокрема, у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

З аналізу зазначеної норми вбачається,
що визначальним фактором для
формування податкового кредиту
платником податку на додану вартість
та валових витрат є подальше
використання таких товарів (основних
фондів) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності такої
особи - платника податку.

У відповідності до ч. 1 ст. 3
Господарського кодексу під
господарською діяльністю розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва; спрямування її на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг. При
цьому результати зазначеної
діяльності - продукція, роботи чи
послуги, мають вартісний характер і
цінове вираження.

Як встановлено судом першої інстанції,
ФОП ОСОБА_2 здійснює господарську
діяльність із будівництва будівель.

Судом першої інстанції встановлено, що
товар придбаний позивачем у
ФОП ОСОБА_3 використаний ФОП ОСОБА_2 у
її господарській діяльності.

Так, відповідно до акту на списання
матеріалів за липень 2009 р. ФОП ОСОБА_2
списано штукатурну суміш в кількості 1,5
т. на суму 5 024,79 грн. (ПДВ - 1 004,96 грн.)
використану на оздоблювальні роботи
згідно акту №3 про виконання підрядних
робіт гідроагрегату № 2 Кременчуцької
ГЕС за договором № 4-2009 від 08.01.2009 р.
(а.с. 27-38, 46, 115-119).

Згідно з актом на списання матеріалів
за серпень 2009 р. ФОП ОСОБА_2 списано
штукатурну суміш в кількості 0,13 т. на
суму 443,37 грн. (ПДВ - 88.67 грн.) використану
на виконання робіт згідно акту № 1
прийняття виконаних підрядних робіт за
серпень 2009 р. відповідно до договору
від 21.05.2009 р., укладеного між ДП "Завод
"Екоенергія"та ФОП ОСОБА_2 (а.с.51, 146, 147).

Також судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до акту на
списання матеріалів від 30.06.2009 р. ФОП
ОСОБА_2 списано штукатурну суміш в
кількості 0,585 т на суму 1 950,00 грн. (ПДВ
390,00 грн.) за рахунок виробничих витрат
господарської діяльності підприємця у
зв'язку з тим, що в результаті тривалого
зберігання вона стала непридатною для
подальшого використання (а.с.155).

Факти використання ФОП ОСОБА_2
придбаної штукатурної суміші
встановлено податковим органом та
відображено в акті перевірки №
216/1700- від 31.07.2012 року (а.с. 15).
Перевіркою також встановлено
наявність у позивача залишків товару у
кількості 16,115 т. на суму 64 537,21 грн., в
тому числі ПДВ - 10 756,20 грн., що не
заперечувалося представником позивача
в судовому засіданні (а.с. 15).

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
встановлено, що не дозволяється
включення до податкового кредиту
будь-яких витрат по сплаті податку, що
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями, а
при імпорті робіт (послуг) -актом
прийняття робіт (послуг) чи банківським
документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт (послуг).

Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7
зазначеного Закону датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається, зокрема, дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека)
-в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

З аналізу зазначених норм вбачається,
що у Законі України "Про податок на
додану вартість" передбачено єдину
підставу для формування податкового
кредиту, а саме наявність у платника
податку - покупця належно оформленої та
виданої податкової накладної.

Відповідно до матеріалів справи,
позивач сформував податковий кредит на
підставі належно оформлених
податкових накладних, виданих йому
контрагентом у перевіряємому періоді.
При цьому, ФОП ОСОБА_3 на момент їх
виписки був зареєстрований платником
податку на додану вартість, що
підтверджено у судовому засіданні
представником відповідача, а тому,
відповідно до вимог п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" мав обов'язок нараховувати
податок на додану вартість та
виписувати податкові накладні (а.с. 22).

Суд першої інстанції вірно вважав, що
платник податків не може нести
відповідальність за порушення
податкового законодавства своїми
контрагентами. Більш того, у випадку
якщо такі особи не виконали свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо таких
осіб. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
права на відшкодування податку на
додану вартість у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо отримання такого відшкодування та
має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Окрім цього, Світловодська ОДПІ
Кіровоградської області ДПС під час
перевірки дійшла висновку про те, що
правочини позивача з ФОП ОСОБА_3 є
нікчемними, оскільки, на її думку,
вчинені без мети настання реальних
правових наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 234 Цивільного кодексу
України, фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Такий правочин визнається
судом недійсним.

Згідно п. 11 ст. 10 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні"
державні податкові інспекції в
районах, містах без районного поділу,
районах у містах, міжрайонні та
об'єднані спеціалізовані державні
податкові інспекції подають до судів
позови до підприємств, установ,
організацій та громадян про визнання
угод недійсними і стягнення в доход
держави коштів, одержаних ними за
такими угодами, а в інших випадках -
коштів, одержаних без установлених
законом підстав.

З системного аналізу вищевказаних норм
вбачається, що органи державної
податкової служби не наділені
повноваженнями щодо визнання
правочину недійсним із підстав
порушення публічного порядку, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним (нікчемний правочин),
оскільки таке визнання можливе в
судовому порядку, а тому суд першої
інстанції вірно вважав, що висновки
відповідача в частині визнання
правочинів нікчемними, які покладені в
основу для визначення податкових
зобов'язань позивачеві, не
відповідають вимогам чинного
законодавства, позаяк вчинені за
межами законодавчо визначених
повноважень та з перейняттям
компетенції судових органів. Таким
чином, висновок податкового органу про
нікчемність правочинів, які на його
думку, вчинені з метою, що суперечить
інтересам держави та порушують
публічний порядок не може бути
беззаперечним доказом такої
нікчемності, а повинен доводитись в
судовому порядку шляхом подання
відповідного позову на виконання
законодавчо визначених повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків визначені
податкові зобов'язання чи зменшені
податкові вигоди, зокрема, бюджетне
відшкодування, презюмується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Світловодська ОДПІ Кіровоградської
області ДПС не довела суду фактів
безтоварного характеру господарських
операцій з придбання позивачем у ФОП
ОСОБА_3 штукатурної суміші, а тому, з
огляду на зміст доказів в їх
сукупності, в судовому засіданні
знайшов підтвердження факт реальності
даних операцій, що свідчить про
правомірність віднесення позивачем до
складу податкового кредиту сум ПДВ,
сплачених нею в ціні придбаного товару.

Окрім того, судом першої інстанції
встановлено, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від 13
серпня 2012 року винесене Світловодською
ОДПІ Кіровоградської області ДПС за
результатами перевірки, яка
проводилася у відповідності до
постанови старшого слідчого з ОВС СУ
ДПС у Полтавській області
підполковника податкової міліції
Сєрякова О.А. від 19.06.2012 року про
призначення документальної перевірки
(а.с.69-70).

Судом першої інстанції встановлено, що
постанова про призначення
документальної перевірки від 19.06.2012 р.
прийнята на підставі ст.ст. 22, 66, 114, 130
КПК України в межах кримінальної
справи № 9007 порушеної за фактом
внесення службовими особами ТОВ "Віста
Торг"до офіційних документів завідомо
неправдивих відомостей, що спричинило
тяжкі наслідки, за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.
відносно директора ТОВ "АэВіста
Торг"ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 212 КК України,
відносно ОСОБА_7, ОСОБА_3 за фактом
створення та придбання суб'єктів
підприємницької діяльності: ПП ВКФ
"Украгропродукт", ТОВ "Профіль-Стиль", ПП
"Троян-СВ", ПП "Сатурн СВ", ПП
"Нафтобудком", ТОВ "Технорес",
Підприємства "Спецбуд-інвест"СМОІ
"Злагода", ПП "Кас-Капітал", ПП
"Дніпрогес-сервіс"з метою прикриття
незаконної діяльності, в результаті
чого заподіяно велику матеріальну
шкоду державі, за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України (а.с.
69-70).

Як встановлено судом першої інстанції,
на час винесення оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення та
розгляду даної справи, відсутнє
рішення суду за результатами розгляду
кримінальної справи.

Відповідно до змісту п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78
ПК України документальна позапланова
перевірка здійснюється, зокрема, за
наявності отриманої постанови суду
(ухвали суду) про призначення перевірки
або постанови органу дізнання,
слідчого, прокурора, винесеної ними
відповідно до закону у кримінальних
справах, що перебувають у їх
провадженні.

У відповідності до п. 86.9 ст. 86
Податкового кодексу України, у разі
якщо грошове зобов'язання
розраховується органом державної
податкової служби за результатами
перевірки, призначеної відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, податкове
повідомлення-рішення за результатами
такої перевірки не приймається до дня
набрання законної сили відповідним
рішенням суду. Матеріали перевірки
разом з висновками органу державної
податкової служби передаються
правоохоронному органу, що призначив
перевірку. Статус таких матеріалів
перевірки та висновків органу
державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність.

Згідно п. 58.4 ст. 58 ПК України у разі коли
судом за результатами розгляду
кримінальної справи про злочини,
предметом якої є податки, збори,
винесено обвинувальний вирок, що
набрав законної сили, або винесено
рішення про закриття кримінальної
справи за нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду, та прийняти
податкове повідомлення-рішення про
нарахування платнику таких податкових
зобов'язань і застосування стосовно
нього штрафних (фінансових) санкцій у
розмірах, визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику
податків податкового
повідомлення-рішення за податковими
зобов'язаннями платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду,
забороняється до набрання законної
сили рішенням суду у справі або
винесення постанови про закриття такої
кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що у випадках, якщо перевірка
призначена на підставі постанови
слідчого, винесеної під час
розслідування кримінальної справи,
контролюючий орган визначає суми
грошових зобов'язань, однак податкове
повідомлення-рішення не приймає до
набрання законної сили рішенням суду у
справі або винесення постанови про
закриття такої кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами.

Отже, колегія суддів зазначає, що суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про порушення відповідачем
порядку прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення №
від 13 серпня 2012 року, що є
самостійною підставою для його
скасування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Світловодської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
12 листопада 2012 року у
справі за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай