Справа № 641/8012/14-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 р.Справа № 641/8012/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
справу за апеляційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова на
постанову Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 02 вересня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

04 серпня 2014 року позивач - ОСОБА_1,
звернувся до суду з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Комінтернівському районі м.
Харкова (далі по тексту - УПФУ), в якому
просить:

- визнати діяльність відповідача
незаконною, та протиправною;

- зобов'язати УПФУ провести з 01 січня 2014
року перерахунок та виплату державної
пенсії в мінімальному об'ємі у розмірі
8-ми мінімальних пенсій за віком, та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, відповід но до ст.ст. 54,
50, 67 від 28 лютого 1991 року N 796-XII «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон N 796-XII), та провести перерахунок та
виплату заборгованості належних йому
пенсійних виплат з урахуванням раніше
виплачених пенсійних виплат з 01 січня
2014 року.

Позивач зазначає, що він як інвалід ІІ
групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з участю в ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, отримує державну пенсію та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, передбачену Закону N 796-XII.
Посилаючись на те, що розмір
призначеної та виплачуваної йому
пенсії у 2014 році не відповідає
розмірам, визначеним ч. 4 ст. 54 та ст. 50
цього Закону, і на відмову УПФУ
привести його у відповідність із
вимогами Закону, позивач просить
задовольнити позовні вимоги.

Постановою Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 02 вересня
2014 року позов ОСОБА_1 задоволено у
повному обсязі. Так, судовим рішенням:

- визнано неправомірним дії
відповідача щодо нарахування та
виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2014 року
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, всупереч
положень ст.ст. 50, 54 Закону N 796-XII;

- зобов'язано УПФУ провести перерахунок
та виплатити з 01 січня 2014 року ОСОБА_1,
інваліду II групи, 1-ї категорії,
державну пенсію на підставі ст. 54
Закону N 796-XII в розмірі 8-ми мінімальних
пенсій за віком, та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі
ст. 50 Закону N 796-XII в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, за
відрахуванням фактично отриманих ним
сум пенсії, з 01 січня 2014 року.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
УПФУ в апеляційній скарзі, фактично
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та представника відповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів, враховуючи межі апеляційної
скарги, дійшла висновку, що апеляційна
скарга відповідно до положень п. 4 ч. 1
ст. 202 КАС України підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом II групи, має статус
ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС
1-ї категорії та перебуває на обліку в
УПФУ в Комінтернівському районі м.
Харкова, як одержувач пенсії по
інвалідності II групи згідно Закону N
796-XII.

З 01.01.2014 року УПФУ проводить
нарахування та виплату позивачу
державної пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, обчислюючи розмір цих
пенсійних виплат відповідно до
Урядових постанов.

10.07.2014 року позивач звернувся з заявою
до відповідача про необхідність
здійснення нарахування та виплати його
пенсії з 01.01.2014 року згідно ст. 50, 54, 67
Закону N 796-XII відповідно до постанови
Харківського окружного
адміністративного суду від 31.03.2009 року
у справу № 2-а-11350/08/2070.

У задоволені звернення позивача
відповідач відмовив, про що повідомив
ОСОБА_1 листом від 11.07.2014 року за №
6960/02-28.

Погоджуючись із загальним висновком
суду першої інстанції щодо
неправомірності нарахування та
виплати відповідачем позивачу у період
з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року державної
пенсії по інвалідності та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, не
в розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54
Закону N 796-XII, колегія суддів зазначає
наступне.

Статтею 49 Закону N 796-XII передбачено, що
пенсії особам, віднесеним до категорій
1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно зі ст. 50 Закону № 796-ХІІ у
редакції Закону України від 06 червня 1996
року N 230/96-ВР, особам, віднесеним до
категорії І, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам ІІ групи
- 75 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Частиною 4 ст. 54 цього Закону визначено
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії І, та зазначено, що в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів
ІІ групи, щодо яких установлено зв'язок
із Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчими 8 мінімальних
пенсій за віком.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку державної пенсії виступає
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно зі ст. 28 Закону України від 09.07.2003
року N 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлюється в розмірі визначеного
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Зміни, внесені п.п. 12, 15 п. 28 розділу II
Закону України від 28.12.2007 року N 107-VI "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" щодо
розміру державної пенсії та додаткової
пенсії, визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року N 10-рп/2008.

Відповідно до Конституції України
закон про Державний бюджет України діє
з 1 січня по 31 грудня календарного року.

Пунктом 4 розділу VІІ Закону України від
23.12.2010 року № 2857-VI «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», в редакції закону,
що набула чинності з 22.07.2011 року згідно
із Законом України від 14 червня 2011 року
N 3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», п. 3 Прикінцевих положень
Закону України від 22.12.2011 року № 4282-VI
«Про Державний бюджет України на 2012
рік», п. 4 Прикінцевих положень Закону
України від 06.12.2012 року № 5515-VI «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
передбачалось, що у 2011, 2012 , 2013 роках
державна пенсія по інвалідності та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, передбачені Законом N 796-XII,
призначаються в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

На виконання п. 7 Закону України від
14.06.2011 року N 3491-VI «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» 06.07.2011 року Кабінетом
Міністрів України прийнята постанова
№ 745 «Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
втратила чинність у зв'язку із
закінченням строку її дії.

28.12.2011 року Кабінетом Міністрів України
прийнята постанова N 1381 «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення» (із
змінами і доповненнями, внесеними
постановами Кабінету Міністрів
України від 05.04.2012 року N 293, від 23.04.2012
року N 327, від 13.03.2013 року N 149, від 25.03.2014
року N 112), що набрала чинності 12.01.2012
року.

Закон України від 16.01.2014 року № 719-VII
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» до змін, внесених Законом України
від 31.07.2014 року № 1622-VII «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», який набрав
чинності 03.08.2014 року, не передбачав
того, що державна пенсія по
інвалідності та додаткова пенсія за
шкоду заподіяну здоров'ю,
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з 01.01.2014 року (до 03.08.2014 року)
відновили свою дію положення ст. 50, 54
Закону № 796-ХІІ.

Колегія суддів зазначає, що
задовольняючи позов суд першої
інстанції правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального права надавши перевагу
ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ над
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 грудня 2011 року за № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»,
як нормативно-правовому акту, що має
вищу юридичну силу.

Також, судом правильно визначено про
те, що застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, установлений
у законі про Державний бюджет України
на 2014 рік, з урахуванням якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком. Отже, при розрахунку
пенсії позивача УПФУ в період з 01.01.2014
року до 03.08.2014 року повинно було
виходити з прожиткового мінімуму
особи, яка втратила працездатність,
встановленого Законом України від
16.01.2014 року № 719-VI «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» у розмірі 949 грн.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України від
09.07.2003 року N 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування
зазначеної величини (мінімального
розміру пенсії за віком) для розрахунку
інших пов'язаних із нею пенсій чи
доплат, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого мінімального
розміру пенсії за віком, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується із висновком суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01
січня 2014 року по 03 лютого 2014 року,
виходячи з наступного.

Згідно положень ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, звернення до суду є строковим.

Строк звернення до адміністративного
суду - це проміжок часу після
виникнення спору у публічно правових
відносинах, протягом якого особа має
право звернутися до адміністративного
суду із її заявою за вирішенням цього
спору і захистом своїх прав, свобод чи
інтересів.

Встановлення процесуальних строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними,
передбачених КАС України, певних
процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Положеннями ч. 2 ст. 99 КАС України
визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду за захистом
своїх, як він вважає, порушених з 01.01.2014
року прав на отримання пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю в законодавчо
визначеному розмірі - 04 серпня 2014 року,
тобто, з урахуванням вищенаведених
положень, з порушенням (шестимісячного)
строку звернення до адміністративного
суду, передбаченого ст. 99 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Колегія суддів зазначає, що позивач
щомісяця отримував основну пенсію та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю в конкретному розмірі, таким
чином, не був позбавлений можливості
звернутися до суду за захистом
порушених прав в межах строку позовної
давності, встановлених законом.

Посилання позивача на положення Закону
України «Про використання ядерної
енергії та радіаційну безпеку» та
приписи ст. 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» колегія суддів
до уваги не приймає, оскільки
правовідносини по даній категорії
справ розглядаються, в першу чергу,
виходячи з правомірності або
неправомірності дій органу владних
повноважень, строк оскарження яких
передбачений КАС України, а тому
положення ст. 76 Закону України «Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку» від 08.02.1995 року,
яким встановлено що право на подання
позову про відшкодування ядерної
шкоди, заподіяної життю і здоров'ю
особи, строком давності не обмежується,
до даних правовідносин не
застосовується.

Також не підлягають застосуванню
положення ч. 2 ст. 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», оскільки дана
стаття встановлює строки виплати
пенсій за минулий час, що були
нараховані та своєчасно не виплачені з
вини пенсійного органу.

Таким чином, виходячи із зазначених
обставин справи, колегія суддів дійшла
висновку про необхідність скасування
постанови Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 02 вересня 2014 року в
частині задоволення адміністративного
позову ОСОБА_1 про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, всупереч
положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та про
зобов'язання УПФУ провести перерахунок
та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію в
розмірі 8-ми мінімальних пенсій за
віком, та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком на
підставі ст.ст. 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
01 січня 2014 року по 03 лютого 2014 року з
прийняттям в скасованій частині нового
рішення про залишення без розгляду
зазначених позовних вимог.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
зазначає, що не встановлюючи кінцевого
строку проведення пенсійним органом
перерахунку позивачу ОСОБА_1 державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, суд виходив з того,
що з самого визначення поняття
«пенсія» випливає, що щомісячні
пенсійні виплати здійснюються на
постійній основі, один раз на місяць
протягом невизначеного періоду часу, а
тому цей вид виплат не є строковим і не
може бути призначений на певний строк.
У цьому випадку визначається лише дата,
з якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті пенсії. Тому виплату
пенсії не може бути обмежено будь-яким
кінцевим терміном або строком,
оскільки це б обмежувало право особи на
отримання державної пенсії та
додаткової пенсії, які мають
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Порядок та строки нарахування
пенсійних виплат (основного розміру
пенсії, доплат, підвищень та ін.) можуть
бути змінені за умов іншого
законодавчого регулювання, а тому є
недопустимим обмеження строками
пенсійних виплат, які проводяться
безстроково, в межах та на підставі
діючого законодавства, якщо не
відбулось змін у законодавстві.

Оскільки такі зміни законодавства
відбулися з набранням 03 серпня 2014 року
чинності Законом України «Про внесення
змін до Закону України від 31.07.2014 № 1622-VII
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» з цієї дати виплати передбачені
ст.50, 54 Закону N 796-XII здійснюються у
порядку та розмірах встановлених
постановою Кабінету Міністрів України
№1210 від 23.11.2011 року.

Інші доводи апеляційної скарги та
заперечення позивача та представника
УПФУ на висновки колегії суддів не
впливають.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 160, 167, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 4, 202 ч. 1 п. 4,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова -
задовольнити частково.

Постанову Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 02 вересня 2014 року -
скасувати в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
неправомірними дій управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова та
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Комінтернівському
районі м. Харкова провести перерахунок
та виплатити йому державну пенсію в
розмірі 8-ми мінімальних пенсій за
віком, та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком на
підставі ст.ст. 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за
відрахуванням фактично отриманих ним
сум пенсії за період з 01 січня 2014 року
по 03 лютого 2014 року, - з прийняттям
нового судового рішення про залишення
адміністративного позову ОСОБА_1 в
даній частині позовних вимог за період
з 01 січня 2014 року по 03 лютого 2014 року -
без розгляду.

В іншій частині Постанову
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 02 вересня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання ухвали у повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст ухвали буде виготовлено
та підписано 30 жовтня 2014 року