Справа № 664/1574/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м.
Київ К/800/38712/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді
Шведа Е.Ю.,

суддів
Горбатюка С.А.,

Єрьоміна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за

касаційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року

у справі № 664/1574/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Козачелагірської сільської ради
Цюрупинського району Херсонської
області

третя особа ОСОБА_3

про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в
якому, з урахуванням уточнення
позовних вимог, просила зобов'язати
Козачелагерську сільську раду
Цюрупинського району Херсонської
області засипати зливну яму, знести
стовпи та розрівняти насип, які
розташовані біля домобудови ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з
відповідача на її користь 3500 грн.
витрат на проведення судової
будівельно-технічної експертизи.

Постановою Цюрупинського районного
суду Херсонської області від 20 березня
2014 року позов задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року, постанову суду першої інстанції
скасовано, провадження у справі
закрито.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить рішення
суду апеляційної інстанції скасувати,
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

В запереченнях, що надійшли на адресу
суду, від третьої особи, вона просить
касаційну скаргу залишити без
задоволення, рішення суду апеляційної
інстанції - без змін.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин справи, суд
дійшов висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що заявлені позивачем вимоги не
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
зазначивши при цьому, що спір про
правовий режим самочинно збудованої в
результаті реконструкції будівлі та її
знесення виключає його розгляд в
порядку адміністративного
судочинства, оскільки такий спір
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства відповідно до ст. 15 ЦПК
України.

Вищий адміністративний суд України не
погоджується з таким висновком суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Зі змісту наведених норм вбачається, що
при визначенні юрисдикції справи
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач,
суб'єктного складу сторін, предмету
спірних правовідносин.

При цьому, спір набуває ознак
публічно-правового за умов не лише
наявності серед суб'єктів спору
публічного органу чи посадової особи, а
й здійснення ним (ними) у цих відносинах
владних управлінських функцій.

Владну управлінську функцію необхідно
розуміти як діяльність усіх суб'єктів
владних повноважень з виконання
покладених на них Конституцією чи
законами України завдань.

Предметом позову в даній справі є
бездіяльність органу місцевого
самоврядування щодо невчинення ним дій
в сфері благоустрою населеного пункту.

П. 44 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, що виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються питання
встановлення відповідно до
законодавства правил з питань
благоустрою території населеного
пункту, забезпечення в ньому чистоти і
порядку, торгівлі на ринках, додержання
тиші в громадських місцях, за порушення
яких передбачено адміністративну
відповідальність.

Відповідно до п.п. 7 п. а) ст. 30 вказаного
закону до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать організація благоустрою
населених пунктів, залучення на
договірних засадах з цією метою коштів,
трудових і матеріально-технічних
ресурсів підприємств, установ та
організацій незалежно від форм
власності, а також населення;
здійснення контролю за станом
благоустрою населених пунктів,
організації озеленення, охорони
зелених насаджень і водойм, створення
місць відпочинку громадян.

Крім того, Законом України «Про
благоустрій населених пунктів»
передбачено самоврядний контроль у
сфері благоустрою населених пунктів,
який здійснюється сільськими,
селищними, міськими радами та їх
виконавчими органами.

Отже, даний спір є публічно-правовим та
виник в результаті реалізації органом
місцевого самоврядування владних
управлінський функцій у сфері
благоустрою населеного пункту, тому
повинен вирішуватись за правилами
адміністративного судочинства.

Однак, варто зазначити, що даний спір
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства за
умови, якщо спірний об'єкт відноситься
до об'єктів благоустрою та не перебуває
у приватній власності.

Також необхідно звернути увагу, що
звертаючись до суду з позовом, позивач
на власний розсуд обирає спосіб
захисту порушеного права, однак суд,
відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, може
вийти за межі позовних вимог в разі,
якщо це необхідно для повного захисту
прав, свобод та інтересів сторін чи
третіх осіб, про захист яких вони
просять.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції, не з'ясувавши всіх обставин
справи, помилково закрив провадження у
даній справі з підстав неналежності
розглядати справу в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

З урахуванням викладеного, касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду апеляційної
інстанції - скасуванню з направленням
справи до суду апеляційної інстанції
для продовження розгляду.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року скасувати, справу направити для
продовження розгляду до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя
Е.Ю. Швед

Судді
С.А. Горбатюк

А.В. Єрьомін