Справа № 2а-4765/10
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
Справа № 138674/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Качмара В.Я., Гінди О.М.,

при секретарі судового засіданні
Ратушна М.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові
апеляційну скаргу Управління
соціальної політики виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
на постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 24 грудня 2010 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
соціальної політики виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
про визнання неправомірним дій
відповідача та зобов'язання встановити
статус учасника війни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у жовтні 2010 року звернулася до
суду із позовом до Управління
соціальної політики виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
про визнання неправомірним рішення
відповідача за № 238 від 27.09.2010 року щодо
відмовив їй у встановленні статусу
учасника війни та зобов'язання
встановити їй статус учасника війни.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
період з 1944р. по 1945 р. навчалась
Зіньковецькій початковій школі та
одночасно працювала у колгоспі,
спочатку пастухом корів, а потім
пастухом телят. Жодних підтверджуючих
документів про факт роботи у колгоспі в
с. Зіньки Білогірського району
Хмельницької області та навчання у
місцевій початкові школі не
збереглось. Однак, дані факти
підтверджуються письмовими
поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 Просить позов задовольнити.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 24 грудня 2010 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до Управління соціальної
політики виконавчого комітету
Тернопільської міської ради про
визнання неправомірним дій
відповідача та зобов'язання встановити
статус учасника війни - задоволено.
Зобов'язано Управління соціальної
політики виконавчого комітету
Тернопільської міської ради
встановити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 статус
учасника війни.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає, що суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, порушив норми
матеріального та процесуального права.
Просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою в позові відмовити
повністю. На обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначає, що
відповідно до вимог п. 2 ст. 9 Закону
України і «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
Типового Положення про комісію для
розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу учасника війни
відповідно до вказаного Закону, статус
учасника війни особам, які народились
після 31.12.1932 року може бути встановлено
лише за наявності документів та інших
доказів, що незаперечно підтверджують
факт роботи у період війни. Враховуючи
те, що позивачка 1936 року народження та
відсутні незаперечні докази
підтвердження факту роботи у період
війни з 1941-1945 р. р. дії щодо відмови у
встановленні статусу учасника війни є
правомірними, а тому підстав для
задоволення позову немає.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що факт
роботи позивача та одночасно навчання
у школі підтверджується іншими
незаперечними доказами, зокрема,
наявними у справі належними та
допустимими письмовими поясненнями
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в сім'ї
яких проживала позивачка у період з
1943р. по 1945 р., а тому дані факти їм
достовірно відомі. Враховуючи
наявність нормативно-правового
механізму врегулювання спірних
правовідносин щодо осіб, які
народились до 31 грудня 1932 року включно
і з поважних причин не мають можливості
подати документи, що підтверджують
факт роботи в період війни, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
відповідач отримавши заяву позивача,
зобов'язаний був у разі відсутнє
підтверджуючих документів, необхідних
для прийняття обґрунтованого рішення,
застосовуючи аналогію закону, передати
її на розгляд відповідної комісії для
виконання вимог пункту 6 вищевказаного
Типового положення.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, не відповідають
нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 24 вересня 2010 року
звернулась із заявою до управління
соціальної політики Тернопільської
міської ради про встановлення їй
статусу учасника війни. Листом
управління праці та соціальної
політики Тернопільської міської ради
за № 238 від 27.09.2010 року позивачу
відмовлено у наданні статусу учасника
війни, оскільки відсутні незаперечні
докази підтвердження факту роботи у
період війни 1941 -1945 років.

Відповідно до п. 2 ст. 9 ЗУ «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» особи, які в
період Великої Вітчизняної війни 1941- 1545
років та війни 1945 року з
імперіалістичною Японією працювали в
тилу на підприємствах, в установах,
організаціях, колгоспах, радгоспах,
індивідуальних сільських
господарствах, на спорудженні
оборонних рубежів заготівлі палива,
продуктів, переганяли худобу,
навчались у цей період у ремісничих,
залізничних училищах, школах і
училищах фабрично-заводського
навчання та інших закладах
професійно-технічної освіти, на курсах
професійної підготовки або під час
навчання в школах, вищих і середніх
спеціальних навчальних закладах
працювали в народному
господарстві та на відбудові
об'єктів господарського і
культурного призначення. Особам, які
народилися після 31 грудня 1932 року,
статус учасника війни може бути
встановлено лише за наявності
документів та інших доказів, що
незаперечно підтверджують факт роботи
в період війни. Відповідно до Типового
положення про комісії для розгляду
питань, пов'язаних із встановленням
статусу учасника війни відповідно до
вказаного Закону, статус учасника
війни встановлюється особам, які
народилися до 31 грудня 1932 року, статус
учасника війни може бути встановлено
лише за наявності документів та інших
доказів, що незаперечно підтверджують
факт роботи в період війни.

Відповідно до роз'яснення Міністерства
праці та соціальної політики України
№05-537/26-14 від 08.12.2003 року, Типового
положення про комісії і розгляду
питань, пов'язаних із встановленням
статусу учасника війни зазначено:
Абзацом 2 пункту 15
вищезазначеного Типового положення
передбачено, що статус учасника війни
особам, які навчались в період війни у
середніх спеціальних та
загальноосвітніх навчальних
закладах, установлюється у разі
наявності архівних документів про
залучення під час навчання до роботи в
народному господарстві, направлення на
практичні роботи. Підставою для
встановлення статусу учасника війни в
цьому разі може бути наказ по
навчальному закладу про залучення до
роботи, а також що підтверджує факт
навчання у цьому навчальному закладі
або по казання свідків.

При підтвердженні зазначеним особам
статусу учасника війни на підставі
показань свідків до останніх не
встановлюються вимоги щодо характеру
їх роботи, і таким чином, до них
застосовуються загальні вимоги
передбаченні пунктом 8 Типового
положення. Норми Типового положення
про комісії для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу
учасника війни відповідно до Закону
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» при
встановленні статусу учасника війни
особам, які народилися після 31грудня
1932 року, не поширюються. Трактування
судом першої інстанції того факту що
управління отримавши заяву
позивача, зобов'язане було у
разі відсутності підтверджуючих
документів, застосувати аналогію
закону та передати її на розгляд
комісії для виконання пункту 6
вищезазначеного Типового положення,
являється не вірним, оскільки п. 1
Типового положення зазначає: «Типове
положення про комісії для розгляду
питань, пов'язаних із встановленням
статусу учасника війни відповідно до
Закону України "Про статус гарантії
війни, гарантії їх соціального захисту"
регламентує порядок створення і
діяльності комісій щодо встановлення
статусу учасника війни особам, які
народилися до 31 грудня 1932 року включно
і з поважних причин не мають можливості
подати документи, що підтверджують
факт роботи в період Великої
Вітчизняної війни та війни з
імперіалістичною Японією 1941-1945 років.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 1936 року
народження та відсутність
незаперечного підтвердження факту
роботи в період війни 1941 - 1945р.р, надати
їй статус учасника війни законних
підстав немає.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції не правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
без додержанням норм матеріального
права, доводи апеляційної скарги
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому оскаржувану постанову
слід скасувати.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
соціальної політики виконавчого
комітету Тернопільської міської ради -
задовольнити.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 24 грудня 2010 року у справі №
2-а-4765/10 - скасувати та прийняти нову,
якою в позові ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар