Справа № 813/3268/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Справа №
876/5678/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

представника позивача
Данилюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного Управління Пенсійного фонду
України у Львівській області на ухвалу
Львівського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року про повернення позовної заяви у
справі за адміністративним позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області до
Головного управління юстиції у
Львівській області, Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправними дій
та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

05 травня 2014 року Головне Управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області (далі - ГУПФУ у Львівській
області) звернулося до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління юстиції у Львівській
області, Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, в якому просило визнати
протиправними дії державного
виконавця та скасувати постанову
державного виконавця від 14.04.2014 року ВП
№41891349 про накладення штрафу.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року позовну заяву повернено
позивачеві.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ГУПФУ у Львівській
області подало апеляційну скаргу,
оскільки вважає, що ухвала прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
відповідно до п.6 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 21.05.2014 №5 за змістом пункту 7 частини
другої статті 17 Закону України "Про
виконавче провадження" постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу належить до видів
відповідальності за невиконання
рішення самостійно можуть бути
виконаними примусово в порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження". Таким чином,
постанова державного виконавця про
накладення штрафу не є рішенням суду, у
справах передбачених п.1-4 ч.1 ст.18 КАС
України, а є самостійним рішенням
державного виконавця, який є посадовою
І особою, та його дії можуть бути
оскаржені із врахуванням вимог
предметної підсудності
адміністративних справ.

В апеляційній скарзі вказує, що
накладення штрафу належить до виду
відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
що не можна вважати дією, яка
вчиняється саме на виконання судового
рішення згідно виконавчого документа,
відтак, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на справи з приводу
оскарження постанов державного
виконавця про накладення штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
щодо примусового виконання усіх
виконавчих документів, незалежно від
того, яким органом, у тому числі судом
вони видані, а тому підсудність даної
категорії справ повинна визначатися з
врахуванням загальних правил,
встановлених КАС України.

З огляду на викладене, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та направити справу для продовження
розгляду до Львівського окружного
адміністративного суду.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційного суду підтримав
вимоги апеляційної скарги та просить
їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, що відповідно до
приписів ч.4 ст. 196 КАС України не є
перешкодою для розгляду справи у їх
відсутності.

Повертаючи позовну заяву, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
оскаржуються дії державного виконавця
про накладення штрафу з приводу
виконання рішення місцевого
загального суду щодо перерахунку та
виплати пенсії, а тому дана справа
предметно підсудна Франківському
районному суду м. Львова.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України, щодо вдосконалення
окремих положень адміністративного
судочинства» від 17.11.2011р. №4054-VІ, який
набрав чинності 31.12.2011р., ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства
доповнено ч.6, згідно якої
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1 - 4 ч.1 ст.18 КАС України, розглядаються
місцевим загальним судом як
адміністративним судом, який видав
виконавчий лист.

Відповідно до ч.4 ст.82 Закону України
«Про виконавче провадження», рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання судового рішення можуть
бути оскаржені сторонами до суду, який
видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Суд першої інстанції встановив, що
ГУПФУ у Львівській області оскаржує
постанову державного виконавця від
14.04.2014р. ВП №41891349, яку винесено при
виконанні виконавчого листа
Франківського районного суду м. Львова
№2а-428/12 від 29.01.2014р., яким зобов'язано
Головне управління Пенсійного фонду
України у Львівській області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком та основну
пенсію в розмірі шести мінімальних
пенсій за віком згідно зі ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 17.11.2010р. по
17.05.2011р. з урахуванням проведених
виплат з врахуванням ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Тобто, позивачем оскаржуються дії та
рішення державного виконавця про
накладення штрафу з приводу виконання
рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду, яке винесено у
справі розглянутій згідно з п.4 ч. 1 ст. 18
Кодексу адміністративного судочинства
України.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну правову оцінку зазначеним
обставинам та дійшов обґрунтованого
висновку щодо підсудності даної справи
Франківському районному суду м. Львова,
оскільки адміністративні справи з
приводу оскарження постанов
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби про накладення штрафу в ході
виконання ними рішень ухвалених
загальними судами предметно підсудні
місцевим загальним судам як
адміністративним судам.

Доводи апеляційної скарги не містять
доказів на спростування висновків суду
першої інстанції, а тому скарга є
безпідставною та такою, що не належить
до задоволення.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, ухвала суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування ухвали суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України у
Львівській області залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 07
травня 2014 року про повернення позовної
заяви у справі № 813/3268/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 20
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов