Справа № 2а/331/141/14 (331/6035/14-а)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2014 рокусправа № 2а/331/141/14
(331/6035/14-а)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Запоріжжя

на ухвалу Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 07 серпня 2014 року

справа № 2а/331/141/14 (331/6035/14-а)

за позовом управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Запоріжжя

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Запоріжжя звернулося у Жовтневий
районний суд м. Запоріжжя з
адміністративним позовом до ОСОБА_1
стягнення заборгованості по переплаті
пенсії у сумі 14355,91 гривень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 07 серпня 2014 року
відмовлено у відкритті провадження у
адміністративній справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати оскаржувану
ухвалу та направити справу до суд
першої інстанції для вирішення питання
про відкриття провадження у справі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в
адміністративній справі, суд першої
інстанції виходив з того, що справа має
розглядатися у порядку цивільного
судочинства.

Предметом спору у справі є
правовідносини, які виникли внаслідок
переплати позивачем пенсії
відповідачу, у зв'язку з
неповідомленням ним про обставини, що
впливають на припинення виплати
пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Виходячи зі змісту наведеної норми,
сума пенсії, яка надміру виплачена,
може бути повернута лише у двох
випадках: коли вона виплачена
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних відомостей.

Відповідно до пункту 3 Порядку
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України №
6-4 від 21 березня 2003 року, повернення
коштів, надміру виплачених за
призначеними пенсіями, проводиться
відповідно до статті 103 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» у випадках
виявлення подання громадянами
недостовірних відомостей про
заробітну плату чи інший дохід, стаж
роботи, несвоєчасного подання
відомостей про зміни у складі сім'ї
тощо.

Суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку, стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 103 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку (в результаті подання
документів з явно неправильними
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі членів сім'ї тощо),
стягуються на підставі рішень органу,
що призначає пенсії.

Частиною 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Відповідно до статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку зі здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій.

Згідно з частиною 4 статті 21 Кодексу
адміністративного судочинства України
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Як підтверджується матеріалами справи,
позивачем у справі є суб'єкт владних
повноважень, спірні відносини не
пов'язані із шкодою, заподіяною
суб'єктом владних повноважень, а
навпаки пов'язані з діями відповідача,
які на думку органу пенсійного фонду
свідчать про неповідомлення про
працевлаштування.

Крім того, згідно з частиною 4 статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України, громадяни України, іноземці чи
особи без громадянства, їх об'єднання,
юридичні особи, які не є суб'єктами
владних повноважень, можуть бути
відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень: 1) про тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 2)
про примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 3) про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України; 4) про обмеження
щодо реалізації права на мирні
зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); 5) в інших випадках,
встановлених законом.

Закон України «Про пенсійне
забезпечення» та Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не містять положень, на
виконання яких орган пенсійного фонду,
як суб'єкт владних повноважень може
звернутися до адміністративного суду
щодо стягнення переплаченої пенсії у
зв'язку з неподанням пенсіонером
відомостей про працевлаштування.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що зазначений спір не підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства, а належить спір
розглядати у цивільному судочинстві.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 199, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Запоріжжя - залишити без
задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 07 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п`ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання чинності.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим