Справа № 826/14104/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П. при секретарі судового
засідання Берко А.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомПриватного акціонерного
товариства "Корпорація Укржилбуд"до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті
Києвіпровизнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
представника позивача - Благодатної
Ю.В. (довіреність б/н від 01.02.2014),
представника позивача - Марченко В.О.
(довіреність б/н від 01.10.2014)
представника відповідача -
Калашнікової О.В. (довіреність №
50/06-67-10-18 від 21.08.2014),
на підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 16.10.2014
проголосив вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
"Корпорація Укржилбуд" звернулося до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідно до
положень пункту 150.1 статті 150
Податкового кодексу України від'ємне
значення за 2012 рік у сумі
26 868 318,00 грн. фактично входить до складу
(у рядок) рядку 7 декларації щодо
від'ємного значення за 48 577 250,00 грн. за
2013 рік. Також позивач посилався на те,
що оскільки до складу прибутку в
декларації з податку на прибуток за 2008
рік включено суму фінансової позики на
зворотній основі у розмірі 30 000 000,00 грн.,
то в червні - липні 2013 року ним було
правомірно включено до складу витрати,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування суму повернутої
фінансової допомоги у розмірі 10 770 044,00
Водночас позивач зазначив про те, що
рішення про результати розгляду
первинної скарги було ним отримано
лише 07.08.2014, у то час як скаргу було
подано 04.06.2014.

У судовому засіданні 16.10.2014
представники позивача підтримали
позовні вимоги та просили суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог
заперечив, У судовому засіданні 16.10.2014
надав письмові заперечення проти
позовних вимог та просив суд відмовити
у задоволенні позову у повному обсязі.
Свої заперечення на адміністративний
позов відповідач обґрунтовує тим, що
позивач до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування було включено витрати по
нарахуванню відсотків за користування
кредитними коштами, водночас не було
надано до перевірки доказів на
підтвердження факту використання
відповідних коштів у господарській
діяльності. Також відповідач посилався
на відсутність у позивача права на
віднесення до складу витрат суму
повернутої фінансової допомоги
(позики) у розмірі 10 770 044,00 грн., оскільки
положеннями Податкового кодексу
України не передбачено включення
коштів на отримання та користування
безпроцентною позикою до складу
витрат.

Крім того позивач посилався на те, що в
ході перевірки встановлено, що в
порушення пункту 3 підрозділу 4 розділу
XX Податкового кодексу України
позивачем не правомірно перенесено
залишок від'ємного значення об'єкта
оподаткування за результатами
господарської діяльності у 2012 році до
рядка 06.5 Декларації з податку на
прибуток за 2013 рік, що призвело до
завищення показників, відображених у
рядку 06.6 (06.5) Декларацій «Від'ємне
значення об'єкта оподаткування
попереднього звітного (податкового)
періоду значення рядка 07 Податкової
декларації за попередній звітний
(податковий) період» на загальну суму
34068448 грн. в тому числі за 2013 рік у сумі
34068448 грн.

У судовому засіданні 16.10.2014 представник
відповідача заперечила проти позовних
вимог та просила суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача суд , -

В С Т А Н О В И В:

Державною податковою інспекцією у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
проведена документальна планова
виїзна перевірка Приватного
акціонерного товариства "Корпорація
Укржилбуд" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства в період з 01.04.2012 по
31.12.2013.

За результатами перевірки складено акт
№ 143/26-57-22-04-10/22931511 від 07.04.2014, яким
встановлено порушення підпункту 14.1.36
пункту 14.1 статті 14, пунктів 138.1, 138.2, 138.4
статті 138, підпункту 138.10.5 пункту 138.10
статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139, пункту 146.11 статті 146, пункту 3
підрозділу 4 розділу ХХ Податкового
кодексу України в результаті чого
завищено від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на
загальну суму 75 445 568,00 грн. та занижено
податок на прибуток на загальну суму 1
016 668,00 грн., та порушення статей 109, 110,
підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168,
статей 171, 177 Податкового кодексу
України в результаті чого занижено
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб на суму 16998,73 грн.

Приватним акціонерним товариством
"Корпорація Укржилбуд" до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві були подані
заперечення на акт № 143/26-57-22-04-10/22931511
від 07.04.2014 за результатами розгляду
яких листом № 5398/10/26-57-22-04-17 від 16.05.2014
повідомлено про те, що висновки акту
перевірки залишені без змін.

21.05.2014 на підставі акту перевірки №
143/26-57-22-04-10/22931511 від 07.04.2014 прийняті
податкові повідомлення - рішення №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток на загальну суму 1 270 835, 00 грн.,
у тому числі за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) 254 167,00 грн. та №
, яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток на загальну суму 75
445 568,00 грн.

04.06.2014 Приватним акціонерним
товариством "Корпорація Укржилбуд" до
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у м. Києві на вказані
податкові повідомлення - рішення була
подана скарга, за результатами
розгляду якої прийнято рішення №
6933/10/26-15-10-06-15 від 31.07.2014, яким податкове
повідомлення - рішення № від
21.05.2014 скасоване на суму 10 966 637,00 грн. та
податкове повідомлення - рішення
№ від 21.05.2014 залишено без змін.

Рішення № 6933/10/26-15-10-06-15 від 31.07.2014 було
направлено на адресу Приватного
акціонерного товариства "Корпорація
Укржилбуд" 01.08.2014.

Приватне акціонерне товариство
"Корпорація Укржилбуд" не погоджуючись
з податковими повідомленнями -
рішеннями № від 21.05.2014 та №
від 21.05.2014, вважаючи їх протиправними та
такими, що підлягають скасуванню
звернулось з відповідним позовом до
суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Підпунктом 138.10.5 статті 138 Податкового
кодексу України встановлено, що до
складу інших витрат включаються,
зокрема, фінансові витрати, до яких
належать витрати на нарахування
процентів (за користування кредитами
та позиками, за випущеними облігаціями
та фінансовою орендою) та інші витрати
підприємства в межах норм,
встановлених цим Кодексом, пов'язані із
запозиченнями (крім фінансових витрат,
які включені до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку).

Пунктом 141.1 статті 141 Податкового
кодексу України встановлено, що до
складу витрат включаються будь-які
витрати, пов'язані з нарахуванням
процентів за борговими зобов'язаннями
(в тому числі за будь-якими кредитами,
позиками, депозитами, крім фінансових
витрат, включених до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку) протягом звітного періоду, якщо
такі нарахування здійснюються у
зв'язку з провадженням господарської
діяльності платника податку.

Таким чином, до складу витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування підлягають включенню
будь-які витрати, пов'язані з
нарахуванням процентів за борговими
зобов'язаннями у зв'язку з
провадженням господарської діяльності
платника податку.

Актом № 143/26-57-22-04-10/22931511 від 07.04.2014
встановлено, що згідно
оборотно-сальдових відомостей
позивача pax. 95.1 "відсотки за кредит" за
період з 01.04.2012 по 31.12.2013 до валових
витрат віднесено витрати по
нарахуванню відсотків за користування
кредитними коштами у розмірі 24 991 321,59
грн.

Також в зазначеному акті вказано, що на
запит №3261/10/26-57-22-04-22 від 24.03.2014 пояснень
посадовими особами надано не було.

У позовній заяві та під час судових
засідань представником позивача
обґрунтувань на підтвердження факту
використання кредитних коштів
відсотки за якими у розмірі 24 991
321,59 грн. були включені до складу витрат,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування суду надано не було, як і
не було надано доказів на
підтвердження відповідного факту та
зазначено про причини неможливості їх
надання.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Таким чином у суду відсутні докази на
підтвердження факту використання
позивачем кредитних коштів відсотки
за якими у розмірі 24 991 321,59 грн. були
включені до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування у власній господарській
діяльності та з метою отримання
прибутку, а отже і докази на
підтвердження факту наявності у
позивача правових підстав для
включення вказаної суми до складу
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування.

Підпунктом 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" встановлено, що валовий
доход включає доходи з інших джерел, у
тому числі, але не виключно, у вигляді
сум поворотної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
періоді, що залишається неповерненою
на кінець такого звітного періоду від
осіб, що не є платниками цього податку
(у тому числі нерезидентів), або осіб,
які згідно із законодавством мають
пільги з цього податку, включаючи право
застосовувати ставку податку нижчу,
ніж установлена пунктом 7.2 статті 7 або
статтею 10 цього Закону. У разі коли у
майбутніх податкових періодах платник
податку повертає таку поворотну
фінансову допомогу (її частину) особі,
яка її надала, такий платник податку
збільшує суму валових витрат на суму
такої поворотної фінансової допомоги
(її частини) за наслідками податкового
періоду, в якому відбулося таке
повернення. При цьому валові доходи
такого платника податку не
збільшуються на суму умовно
нарахованих процентів, а податкові
зобов'язання особи, що надала поворотну
фінансову допомогу, не змінюються як
при її видачі, так і при її зворотному
отриманні. Як виняток з правила,
визначеного цим абзацом, операції з
отримання (надання) фінансової
допомоги між платником податку та його
філіями, відділеннями, іншими
відокремленими підрозділами, що не
мають статусу юридичної особи,
розташованими на території України, не
призводять до зміни їх валових витрат
або валових доходів.

Підпунктом 135.5.5 пункту 135.5 статті 135
Податкового кодексу України
встановлено, що інші доходи включають
суми поворотної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, що залишаються
неповерненими на кінець такого
звітного періоду, від осіб, які не є
платниками цього податку (в тому числі
нерезидентів), або осіб, які згідно із
цим Кодексом мають пільги з цього
податку, в тому числі право
застосовувати ставки податку нижчі,
ніж установлені пунктом 151.1 статті 151
цього Кодексу. У разі якщо в майбутніх
звітних податкових періодах платник
податку повертає таку поворотну
фінансову допомогу (її частину) особі,
яка її надала, такий платник податку
збільшує суму витрат на суму такої
поворотної фінансової допомоги (її
частини) за наслідками звітного
податкового періоду, в якому відбулося
таке повернення. При цьому доходи
такого платника податку не
збільшуються на суму умовно
нарахованих процентів, а податкові
зобов'язання особи, яка надала
поворотну фінансову допомогу, не
змінюються як при її видачі, так і при
її зворотному отриманні.

Згідно з підпунктом 139.1.4 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу витрат
витрати на погашення основної суми
отриманих позик, кредитів (крім
повернення поворотної фінансової
допомоги, включеної до складу доходів
відповідно до підпункту 135.5.5 пункту 135.5
статті 135 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України визначено,
що не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Між позивачем та ОСОБА_4 було укладено
договір позики б/н від 10.10.2008
відповідного до якого позивачу були
надані у власність грошові кошти в
розмірі 30 000 000,00 грн., які він
має повернути до 10.10.2015, та відповідно
до умов зазначеного договору позика є
безпроцентною.

Відповідно до декларації з податку на
прибуток підприємств за 2008 рік, копія
якої наявна в матеріалах справи,
позивачем в рядку 01.6 - "інших доходи,
крім визначених у 01.1-01.5" відображено
суму у розмірі 4417546, до складу якої, як
вбачається з оборотно - сальдової
відомості по рахунку: ВД включено суму
у розмірі 30 000 000,00 грн. за договором
укладеним з ОСОБА_4

Позивачем в графі 06.04.34 "сума фактично
повернутої поворотної фінансової
допомоги" додатку ІВ декларації з
податку на прибуток за 2013 рік
відображено значення "10 770 044,00 грн."

В акті № 143/26-57-22-04-10/22931511 від 07.04.2014
зазначено про те, що посадовим особам
позивача було направлено запит №
3444/10/26-57-22-04-22 від 26.03.2014 про надання
пояснень та документального
підтвердження щодо надання (отримання)
фінансових допомог (позик) та
відображення їх податковому обліку,
водночас станом на дату складання акту
відповідних пояснень надано не було.

Пунктом 85.4 статті 85 Податкового
кодексу України встановлено, що при
проведенні перевірок посадові особи
контролюючого органу мають право
отримувати у платників податків
належним чином завірені копії
первинних фінансово-господарських,
бухгалтерських та інших документів, що
свідчать про приховування (заниження)
об'єктів оподаткування, несплату
податків, зборів, платежів, порушення
вимог іншого законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
контролюючі органи. Такі копії повинні
бути засвідчені підписом платника
податків або його посадової особи та
скріплені печаткою (за наявності).

Згідно з пунктом 44.6 статті 44
Податкового кодексу України у разі
якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Позивачем доказів на підтвердження
факту надання відповідачу документів
щодо надання (отримання) фінансових
допомоги (позик) та відображення їх
податковому обліку суду надано не було,
як і не було зазначено про причини
неможливості їх надання.

На підтвердження факту перерахування
на корить ОСОБА_4 в період з 05.06.2013 по
23.07.2014 грошових коштів у розмірі 10 770 044,00
грн. позивачем надано суду картку
рахунку: 6811, водночас зазначена
роздруківка картки жодним чином не
засвідчена, з огляду на що не може бути
належним доказом на підтвердження
здійснення позивачем повернення
фінансової допомоги.

Надані позивачем суду виписки по
рахунку, засвідчують факт
перерахування позивачем суду грошових
коштів ОСОБА_4 з призначенням платежу
"Повернення безвідсоткової фінансової
позики згідно до Договору позики б/н
від 10.10.2008р." водночас не можуть бути
доказом на підтвердження того,
відповідні кошти за договором позики
б/н від 10.10.2008 не були повернуті
позивачем ОСОБА_4 раніше та у позивача
був обов'язок щодо повернення
відповідних коштів.

З огляду на зазначене суд дійшов
висновку про відсутність підстав
вважати необґрунтованим висновок
відповідача щодо порушення позивачем
пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України та завищення витрат
підприємства на 10 770 044,00 грн.

Відповідно до пункту 150.1 статті 150
Податкового кодексу України якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, отже, сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до витрат першого
календарного кварталу наступного
податкового року. Розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками півріччя,
трьох кварталів та року здійснюється з
урахуванням зазначеного від'ємного
значення попереднього року у складі
витрат таких податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення такого від'ємного значення.
Від'ємне значення як результат
розрахунку об'єкта оподаткування,
отриманий від ведення діяльності, яка
підлягає патентуванню, не враховується
для цілей абзацу першого цього пункту
та відшкодовується за рахунок доходів,
отриманих у майбутніх податкових
періодах від такої діяльності.

Пунктом 3 підрозділу 4 розділу ХХ
Податкового кодексу України
встановлено, що пункт 150.1 статті 150
Кодексу застосовується: у 2011 році з
урахуванням такого: якщо результатом
розрахунку об'єкта оподаткування
платника податку з числа резидентів за
підсумками першого кварталу 2011 року є
від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат другого календарного
кварталу 2011 року. Розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками другого,
другого і третього кварталів, другого -
четвертого кварталів 2011 року
здійснюється з урахуванням від'ємного
значення, отриманого платником податку
за перший квартал 2011 року, у складі
витрат таких податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення такого від'ємного значення; у
2012 - 2015 роках таким чином: якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів платників з доходом за 2011
рік 1 мільйон гривень та більше станом
на 1 січня 2012 року є від'ємне значення (з
урахуванням від'ємного значення
об'єкта оподаткування станом на 1 січня
2011 року), то сума цього значення
підлягає включенню до витрат: звітних
(податкових) періодів починаючи з І
півріччя і наступних звітних періодів
2012 року у розмірі 25 відсотків суми
такого від'ємного значення. У разі якщо
25 відсотків суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування не погашається
протягом цього і за наслідками
наступних податкових періодів 2012 року,
то непогашена сума підлягає врахуванню
при визначенні податкових зобов'язань
у наступних податкових періодах;
звітних (податкових) періодів 2013 року у
розмірі 25 відсотків суми такого
від'ємного значення та сум від'ємного
значення, не погашених за 2012 податковий
рік. У разі якщо 25 відсотків суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування не погашається протягом
відповідних звітних (податкових)
періодів 2013 року, то непогашена сума
підлягає врахуванню при визначенні
податкових зобов'язань у наступних
періодах; звітних (податкових) періодів
2014 року у розмірі 25 відсотків суми
такого від'ємного значення та сум
від'ємного значення, не погашених за 2013
податковий рік. У разі якщо 25 відсотків
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування не погашається протягом
відповідних звітних (податкових)
періодів 2014 року, то непогашена сума
підлягає врахуванню при визначенні
податкових зобов'язань у наступних
періодах; звітних (податкових) періодів
2015 року у розмірі 25 відсотків суми
такого від'ємного значення та сум
від'ємного значення, не погашених за 2014
податковий рік. У разі якщо 25 відсотків
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування не погашається протягом
відповідних звітних (податкових)
періодів 2015 року, то непогашена сума
підлягає врахуванню при визначенні
податкових зобов'язань у наступних
періодах до повного погашення такого
від'ємного значення. При цьому платники
податку на прибуток ведуть окремий
облік показника від'ємного значення
об'єкта оподаткування, що склався
станом на 1 січня 2012 року та включається
до витрат наступних податкових
періодів і сум, не погашених протягом
2012 - 2015 років. Таке від'ємне значення
погашається в першу чергу. В другу
чергу погашається від'ємне значення
об'єкта оподаткування, що виникло після
31 грудня 2011 року. Для підприємств з
доходом за 2011 рік менше 1 мільйона
гривень пункт 150.1 статті 150 Кодексу
застосовується з урахуванням такого:
якщо результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку за
наслідками 2011 податкового року є
від'ємне значення, то сума такого
значення підлягає включенню до витрат
звітного (податкового) періоду I
півріччя 2012 року та наступних звітних
(податкових) періодів до повного
погашення такого від'ємного значення.

Актом № 143/26-57-22-04-10/22931511 від 07.04.2014
встановлено, що з урахуванням порушень,
допущених позивачем, що призвели до
завищення витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
зазначених в підпунктах 1, 3, 4 пункту 3.1.2
акту та зміни рядка 7 Декларації
«Об'єкт оподаткування від усіх видів
діяльності», позивачем не правомірно
перенесено залишок від'ємного значення
об'єкта оподаткування за результатами
господарської діяльності у 2012 році до
рядка 06.5 Декларації з податку на
прибуток за 2013 рік, що призвело до
завищення показників, відображених у
рядку 06.6 (06.5) Декларацій «Від'ємне
значення об'єкта оподаткування
попереднього звітного (податкового)
періоду значення рядка 07 Податкової
декларації за попередній звітний
(податковий) період» на загальну суму 34
068 448 грн., в тому числі за 2013 рік у сумі 34
068 448 грн.

Позивачем доказів та обґрунтувань на
підтвердження правомірності
формування залишку від'ємного значення
об'єкта оподаткування за результатами
господарської діяльності у 2012 році,
який було включено до рядка 06.5
Декларації з податку на прибуток за 2013
рік суду надано не було, як і не було
зазначено про причини неможливості їх
надання.

Таким чином, позивачем не надано суду
жодних доказів на спростування
встановленого відповідачем в акті №
143/26-57-22-04-10/22931511 від 07.04.2014 факту
допущення ним порушення пункту 3
підрозділу 4 розділу ХХ Податкового
кодексу України, з огляду на що у суду
відсутні підстави для висновку про
необґрунтованість зазначеного
висновку податкового органу.

Відповідно до рішення про результати
розгляду первинної скарги
№ 6933/10/26-15-10-06-15 від 31.07.2014
податкове повідомлення - рішення №
від 21.05.2014 було скасоване в
частині зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 10 966 637,00
грн.

Відповідно до підпункту 54.3.5 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
щодо утримання податків у джерела
виплати, в тому числі податкового
агента, свідчать про порушення правил
нарахування, утримання та сплати до
відповідних бюджетів податків і
зборів, передбачених цим Кодексом, у
тому числі податку на доходи фізичних
осіб таким податковим агентом.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 21.05.2014.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1
статті 134 Податкового кодексу України у
цьому розділі об'єктом оподаткування є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 152.1 статті 152
Податкового кодексу України податок
нараховується платником самостійно за
ставкою, визначеною пунктом 151.1 статті
151 цього Кодексу, від податкової бази,
визначеної згідно зі статтею 149 цього
Кодексу. Податок, отриманий від
діяльності, яка підлягає патентуванню
відповідно до розділу XII цього Кодексу,
підлягає сплаті до бюджету в сумі, яка
визначена відповідно до цього розділу,
і зменшена на вартість придбаних
торгових патентів на право провадження
такого виду діяльності.

Пунктом 151.1 статті 151 Податкового
кодексу України визначено, що основна
ставка податку становить 18 відсотків.

Рішенням про результати розгляду
первинної скарги № 6933/10/26-15-10-06-15 від
31.07.2014 встановлено необґрунтованість
та передчасність висновків акту
№ 143/26-57-22-04-10/22931511 від 07.04.2014
щодо завищення витрат пов'язаних з
поліпшенням основних фондів та при
взаємовідносинах з ПАТ "Спільне
підприємство Ен Ес Ай констрашн" та ТОВ
"Юайпі ЛТД" на суму 10966637,00 грн.

З огляду на зазначене суд дійшов
висновку про наявність підстав для
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 21.05.2014.

З урахуванням наведеного, керуючись
вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов -
задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві №
від 21.05.2014.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку для її апеляційного оскарження.
У разі апеляційного оскарження
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П.
Огурцов

Постанова складена в повному обсязі
23.10.2014.