Справа № 872/16073/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2014 рокусправа № 2а/0470/2858/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - Черкашина А.Ю.,
дов. від 18.06.14 р.

відповідача: - Шепетовська
К.С., дов. від 04.08.14 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Державне
підприємство "Підприємство
Дніпродзержинської виправної колонії
Управління Державної пенітенціарної
служби України у Дніпропетровській
області (№34)"

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
вересня 2013 р. у справі № 2а/0470/2858/11

за позовом Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області

до Державного підприємства
"Підприємство Дніпродзержинської
виправної колонії Управління
Державної пенітенціарної служби
України у Дніпропетровській області
(№34)№

про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2011 р. Державна фінансова інспекція в
Дніпропетровській області звернулась
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просила зобов'язати Державне
підприємство "Підприємство
Дніпродзержинської виправної колонії
Управління Державної пенітенціарної
служби України у Дніпропетровській
області (№ 34)" виконати вимогу
контрольно-ревізійного управління від
02.02.2011 р. № 27/218 в частині усунення
порушень виявлених в ході ревізії, а
саме:

- відшкодувати зайво виплачені кошти на
загальну суму 104 714,89 грн. шляхом
повернення зазначеної суми на
реєстраційний рахунок ДП
«Підприємство Дніпродзержинської
виправної колонії управління
Державного Департаменту України з
питань виконання покарань у
Дніпропетровській області (№ 34)», у
тому числі за рахунок винних осіб та
шляхом пред'явлення цивільних позовів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем в добровільному порядку
не виконуються вимоги Інспекції щодо
усунення порушень виявлених під час
перевірки фінансово-господарської
діяльності Підприємства.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 2
вересня 2013 р. у справі № 2а/0470/2858/11
вищевказаний адміністративний позов
задоволено.

Постанову суду мотивовано
встановленням факту наявності
порушень ведення
фінансово-господарської діяльності ДП
"Підприємство Дніпродзержинської
виправної колонії Управління
Державної пенітенціарної служби
України у Дніпропетровській області (№
34)" виявлені ревізією та доведенням
тієї обставини, що на момент розгляду
справи, відповідачем не усунено
виявлених ревізією порушень.

Не погодившись з постановою суду, ДП
"Підприємство Дніпродзержинської
виправної колонії Управління
Державної пенітенціарної служби
України у Дніпропетровській області (№
34)" подано апеляційну скаргу, згідно
якої скаржник просить скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
вересня 2013 р. у справі № 2а/0470/2858/11, як
таку що винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Скаржник вважає, що суд першої
інстанції безпідставно відмовив у
клопотанні про перенесення розгляду
справи у зв'язку із неможливістю
прибути до судового засідання, чим
позбавив відповідача права на захист.
Крім того, скаржник зазначає, що під час
здійснення своєї діяльності
Підприємство керується наказами та
іншими локальними нормативними актами
безпосереднього керівництва, тому
висновки позивача про виявлені
ревізією порушення ведення
фінансово-господарської діяльності є
необґрунтованими, оскільки дії
відповідача щодо виплати робітникам
надбавки за безперервну роботу та
перерахування коштів на
благодійництво повністю відповідають
наданим вказівкам керівництва і жодним
чином не завдали шкоди інтересам
держави.

ДФІ в Дніпропетровській області проти
задоволення апеляційної скарги
заперечує, вважає оскаржену постанову
суду першої інстанції цілком
обґрунтованою та правомірною.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.
Представниками сторін в судовому
засіданні апеляційної інстанції
надані пояснення та заперечення щодо
доводів апеляційної скарги,
представники сторін підтримали
визначені по справі правові позиції.

Як вбачається з матеріалів справи, та
встановлено судом КРВ в
м.Дніпродзержинську на виконання плану
контрольно-ревізійної роботи на ІІ
квартал 2010 р. проведено планову
ревізію фінансово-господарської
діяльності ДП «Підприємство
Дніпродзержинської виправної колонії
управління Державного Департаменту
України з питань виконання покарань у
Дніпропетровській області (№ 34)» за
період 2008-2009 р.р. та І квартал 2010 року, за
результатами якої складений акт №
03-20/12 від 25.06.2010 р. (а. с.8-19).

В зв'язку з виявленими зазначеною
ревізією порушеннями та недоліками
ведення фінансово-господарської
діяльності Підприємства, на підставі
вказаного акту ревізії КРВ в
м.Дніпродзержинську направлено ДП
«Підприємство Дніпродзержинської
виправної колонії управління
Державного Департаменту України з
питань виконання покарань у
Дніпропетровській області (№ 34)»
вимогу про усунення порушень № 27/1349 від
15.07.2010р. (а. с.40, 41).

Згідно даної вимоги загальна сума
не усунутих порушень, проведених з
порушенням законодавства, що призвели
до втрат складає 104 714,89 грн., у зв'язку з
чим відповідача зобов'язано, зокрема:

- відшкодувати зайво виплачену
заробітну плату через безпідставне
нарахування та виплату надбавки за
безперервну роботу в закладах
кримінально-виконавчої системи
робітникам в сумі 58 655,07 грн. шляхом
утримання із заробітної плати
працівників за їх заявами, або стягнути
з особи, винної у проведенні зайвих
грошових виплат у порядку та розмірі
встановленому ст.ст.130-136 Кодексу
Законів про працю України, при
необхідності шляхом проведення
претензійно-позовної роботи щодо
повернення коштів (п.2 вказаної вимоги);

- провести перерахунок та відповідні
коригування щодо сум внесків до Фондів
або повернути зайво сплачені кошти в
сумі 21 714,92 грн. (зарахувати в рахунок
майбутніх платежів) (п.2 вказаної
вимоги);

- стягнути з особи, винної у проведенні
зайвих грошових виплат на загальну
суму 24 344,9 грн. внаслідок надання
підприємством, у 2008, 2009 роках,
благодійної допомоги стороннім
організаціям, у той час, як фінансовими
планами витрати на благодійництво не
передбачені, у порядку та розмірі
встановленому ст.ст.130-136 Кодексу
Законів про працю України, при
необхідності шляхом проведення
претензійно-позовної роботи щодо
повернення коштів (п.6 вказаної вимоги);

- надати до КРВ в м.Дніпродзержинську
належним чином завірені копії
документів, які засвідчують
відшкодування шкоди (копія заяви чи
прибутковий касовий ордер, позовна
заява тощо);

- надати до КРВ в м.Дніпродзержинську
належним чином завірені копії
документів, які підтверджують
відшкодування зайво нарахованої
заробітної плати, зайвого
перерахування коштів до державних
цільових фондів та безпідставного
надання благодійної допомоги
(розрахунково-платіжну відомість,
копії заяв та особистих рахунків
працівників про утримання зайво
нарахованих сум, копію платіжного
доручення на перерахування коштів на
картки працівників та список
працівників, бухгалтерську довідку,
наказ по підприємству про стягнення
коштів, копію заяви чи прибутковий
касовий ордер, позовна заява, тощо).

Також у вимозі № 27/1349 від 15.07.2010 р.
зобов'язано Підприємство усунути
виявлені порушення у строк до 21.07.2010 р.

З огляду на невиконання ДП
«Підприємство Дніпродзержинської
виправної колонії управління
Державного Департаменту України з
питань виконання покарань у
Дніпропетровській області (№ 34)»
вимоги № 27/1349 від 15.07.2010 р., КРВ в
м.Дніпродзержинську направлено
Підприємству повторну вимогу № 27/218 від
02.02.2011 р. з аналогічними вимогами (а. с.25,
26).

Інформацію про вжиті заходи та
виконання цих вимог зобов'язано
Підприємство надіслати на адресу КРВ в
м.Дніпродзержинську разом з копіями
завірених первинних, розпорядчих та
інших документів в термін до 14.02.2011 р.

З огляду на відсутність виконання
відповідачем вищезазначеної вимоги №
27/218 від 02.02.2011 р. у добровільному
порядку, КРУ у Дніпропетровській
області звернувся з даним
адміністративним позовом до суду.

Крім того, матеріали справи
містять постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду №
2а/0470/6299/11 від 15.08.2011 р., якою
адміністративний позов ДП
"Підприємство Дніпродзержинської
колонії Управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у
Дніпропетровській області № 34" до КРУ в
Дніпропетровській області про
визнання протиправною та недійсною
вимоги контрольно-ревізійного відділу
в м.Дніпродзержинську від 15.07.2010 р. №
27/1349 в частині пункту 2, 3, 6 задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано пункт 2 вимоги
контрольно-ревізійного відділу в
м.Дніпродзержинську № 27/1349 від 15.07.2010 р.;
в задоволенні решти позовних вимог
відмовлено (а. с.64, 67).

При цьому, ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 21.06.2012 р. у справі № 2а/0470/6299/11
апеляційну скаргу ДФІ в
Дніпропетровській області задоволено
частково; вищевказану постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15.08.2011 р.
скасовано; позовні вимоги залишено без
розгляду з огляду на пропуск
Підприємством строку звернення з
позовом до адміністративного суду
(а.с.80).

Також колегія суддів звертає увагу, що
в оскарженій постанові суд першої
інстанції відповідно до вимог ст.55 КАС
України допустив заміну позивача
Контрольно-ревізійного управління в
Дніпропетровській області його
правонаступником - Державною
фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ДП «Підприємство
Дніпродзержинської виправної колонії
управління Державного Департаменту
України з питань виконання покарань у
Дніпропетровській області (№ 34)» не
підлягає задоволенню з таких підстав:

Колегія суддів наголошує на тому, що
для об'єктивного і всебічного
вирішення даного спору необхідною
умовою є дослідження правомірності
вимоги контролюючого органу, виконання
якої останнім вимагається від
підконтрольного підприємства.

Завданням адміністративного суду є
перевірка правомірності (легальності)
рішень суб'єкта владних повноважень з
огляду на чіткі критерії, які зазначені
у частині 3 статті 2 КАС України з
урахуванням закріпленого статтею 9 КАС
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
від 26.01.93 р. № 2939-XII (в редакції, що діяла
на момент проведення перевірки), (далі -
Закон № 2939-XII) головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Інспектування здійснюється у формі
ревізії та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Згідно пунктів 1, 7, 10 частини 1 статті 10
Закону № 2939 Головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право:

- перевіряти у підконтрольних
установах грошові та бухгалтерські
документи, звіти, кошториси й інші
документи, що підтверджують
надходження і витрачання коштів та
матеріальних цінностей, проводити
перевірки фактичної наявності
цінностей (грошових сум, цінних
паперів, сировини, матеріалів,
готової продукції, устаткування тощо);

- пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження
і використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням
чинного законодавства;

- звертатися до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Частиною 2 статті 15 Закону № 2939
визначено, що законні вимоги службових
осіб державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Таким чином, вимоги посадових осіб КРУ
є обов'язковими до виконання
керівниками та іншими службовими
особами підконтрольних установ (якою в
даному випадку з огляду на
фінансування з бюджету є відповідач),
оскільки вказаний обов'язок
кореспондується з правом посадових
осіб КРУ (ДФІ) звертатись до суду з
позовом щодо усунення виявлених
порушень в разі незабезпечення
підконтрольною установою виконання
вимог.

Отже, направляючи відповідачу
листи-вимоги № 27/1349 від 15.07.2010 р. та №
27/218 від 02.02.2011 р., КРУ в
м.Дніпродзержинську діяло у межах
повноважень, наданих чинних
законодавством.

Стосовно суті вимоги позивача щодо
усунення виявлених порушень колегія
суддів зазначає наступне:

Так, у розділі 6.3 акту ревізії від 25.06.2010
р. суцільною ревізією нарахування та
виплати надбавок та доплат до
посадових окладів та тарифних ставок
за період з 01.01.2008р. по 01.04.2010 р.
встановлено, що Підприємством
здійснювалось нарахування та виплата
не передбаченої Наказом ДДУзПВП від
11.11.2005 р. № 184 "Про впорядкування умов
оплати праці працівників Державної
кримінально-виконавчої служби України,
які не мають спеціальних звань
рядового і начальницького складу"
надбавки до тарифних ставок робітникам
за безперервну роботу, що призвело до
зайвого нарахування та виплати
зазначеної надбавки на загальну суму
58655,07 грн. (2008 рік - 22644,94 грн., 2009 рік - 27622,62
грн., січень-березень 2010 рік - 8387,51 грн.),
та відповідно зайвого нарахування та
перерахування внесків до державних
цільових фондів на 21714,92 грн. ( 2008 рік -
8369,57 грн., 2009 рік - 10236,94 грн.,
січень-березень 2010 року - 3108,41 грн.).

Зазначене порушення призвело до
викривлення показників фінансової
звітності підприємства (ф.№2 «Звіт про
фінансові результати») за 2008, 2009 та І
квартал 2010 року, а саме: до завищення
собівартості реалізованої продукції в
загальній сумі 31 201,45 грн. (2008 рік - 12953,5
грн., 2009 рік - 14049,58 грн., І квартал 2010 року
- 4198,37 грн.), адміністративних витрат -
40753,39 грн. (2008 рік - 15269,64 грн., 2009 рік - 19486,13
грн., І квартал 2010 року - 5997,62 грн.),
витрат на збут - 8415,15 грн. (2008 рік - 2791,37
грн., 2009- 4323,85 грн., І квартал 2010 року -
1299,93 грн.), чим порушено п.1 ст.3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», п.5
П(С)БО 3 «Звіт про фінансові
результати», затвердженого Наказом
Мінфіна України від 31.03.99 р. № 87.

Згідно положень ч.1 ст.15 Закону України
«Про оплату праці» від 24.03.95 р. № 108/95-ВР
(в редакції на момент виникнення
спірних правовідносин) форми і системи
оплати праці, норми праці, розцінки,
тарифні сітки, схеми посадових окладів,
умови запровадження та розміри
надбавок, доплат, премій, винагород та
інших заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами у колективному
договорі з дотриманням норм і гарантій,
передбачених законодавством,
генеральною та галузевими
(регіональними) угодами.

У відповідності до п.1 Положення про
Державний департамент України з питань
виконання покарань, затвердженого
Постановою КМУ від 10.06.2009 р. № 587 (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Положення),
Державний департамент України з питань
виконання покарань є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції.

У ч.1 ст.15 Закону України «Про
Державну кримінально-виконавчу службу
України» від 23.06.2005 р. № 2713-IV (в редакції
на момент виникнення спірних
правовідносин) до персоналу Державної
кримінально-виконавчої служби України
належать особи рядового і
начальницького складу (далі - особи
рядового і начальницького складу
кримінально-виконавчої служби),
спеціалісти, які не мають спеціальних
звань, та інші працівники, які працюють
за трудовими договорами в Державній
кримінально-виконавчій службі України
(далі - працівники
кримінально-виконавчої служби).

Наказом Державного департаменту
України з питань виконання покарань
(далі - ДДУ з ПВП) від 24.05.2000 р. № 98,
чинного до 25.05.2010 р. затверджено
Інструкцію про порядок виплати
процентної надбавки за безперервну
роботу робітникам і службовцям
підприємств, установ, організацій та
навчальних закладів кримінально -
виконавчої системи (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Вказаною Інструкцією встановлено
процентну надбавку за безперервну
роботу у розмірі від 5 % до 25 % до
тарифних ставок (посадових окладів) по
основній посаді та визначено порядок
виплати такої надбавки робітникам і
службовцям підприємств, установ,
організацій та навчальних закладів
кримінально-виконавчої системи.

Відповідачем не спростовується,
що на підставі Наказу ДДУ з ПВП № 98 від
24.05.2000р. кожного місяця, у період з 2000
року по 2010 рік, видавався наказ по
Підприємству, за яким здійснювалась
виплата процентної надбавки за
безперервну роботу робітникам і
службовцям Підприємства
Дніпродзержинської виправної колонії
у Дніпропетровській області (№ 34).

Так, згідно п.3 Наказу ДДУ з ПВП № 98
від 24.05.2000 р. надбавка за безперервну
роботу підлягає виплаті в межах
асигнувань, що виділяються на
утримання органів і підрозділів
кримінально-виконавчої системи, та за
рахунок і в межах фондів оплати праці
підприємств, що знаходяться на
госпрозрахунку.

Зазначеним наказом передбачено умови,
за яких здійснюється виплата вказаної
надбавки, а саме: виплата процентної
надбавки за безперервну роботу
здійснюється у межах асигнувань,
виділених на утримання підприємства та
за рахунок і в межах фонду оплати праці
підприємства.

Відповідно до ч.6 Положення Департамент
у межах своїх повноважень на основі та
на виконання актів законодавства видає
накази, організовує і контролює їх
виконання.

Проекти нормативно-правових актів
Департаменту підлягають погодженню з
Міністром юстиції, а
нормативно-правові акти Департаменту -
державній реєстрації в установленому
законодавством порядку.

Рішення Департаменту, прийняті в межах
його повноважень, обов'язкові для
виконання центральними і місцевими
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами та
організаціями незалежно від форми
власності, а також громадянами.

За погодженням з Міністром юстиції
Департамент у разі потреби видає разом
з іншими центральними і місцевими
органами виконавчої влади спільні
акти.

При цьому, за приписами до п.15
Положення про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади,
затвердженого Постановою КМУ від 28.12.92
р. № 731 міністерства, інші центральні
органи виконавчої влади направляють
для виконання нормативно-правові акти
лише після їх державної реєстрації та
офіційного опублікування. У разі
порушення зазначених вимог
нормативно-правові акти вважаються
такими, що не набрали чинності, і не
можуть бути застосовані.

З огляду на відсутність державної
реєстрації Міністерством юстиції
України Наказу ДДУ з ПВП від 24.05.2000 р. №
98 колегія суддів вважає правомірним
висновок суду першої інстанції про те,
що вказаний Наказ не може вважитись
чинним, в зв'язку з чим безпідставним є
встановлення та виплата на
Підприємстві надбавки за безперервну
роботу в закладах
кримінально-виконавчої системі.

Доводи скаржника про необізнаність
щодо відсутності державної реєстрації
Наказу ДДУ з ПВП від 24.05.2000 р. № 98 не є
підставою для звільнення від
відповідальності винних у виплаті
надбавки осіб, а лише свідчить про
неякісне виконання службових
обов'язків посадовими особами
Підприємства, відповідальними за дані
питання.

Щодо посилань скаржника на наявність
вищевказаної постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду № 2а/0470/6299/11 від
15.08.2011 р., якою визнано протиправною та
скасовано вимогу КРВ в
м.Дніпродзержинську від 15.07.2010 р. № 27/1349,
зокрема, в частині пункту 2 (щодо
незаконної виплати робітникам
надбавки за безперервну роботу), то
колегія суддів зазначає, що стаття 72
КАС України визначає підстави для
звільнення від доказування.

Так, згідно ч.1 даної статті обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.254 КАС
України (в редакції на момент винесення
вищевказаного судового рішення) у разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

Постанова або ухвала суду
апеляційної чи касаційної інстанції за
наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають
законної сили з моменту проголошення.

При цьому, як зазначено вище, ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 21.06.2012 р. у
справі № 2а/0470/6299/11 вищевказану
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
15.08.2011 р. скасовано і позовні вимоги
Підприємства залишено без розгляду з
огляду на пропуск Підприємством строку
звернення з позовом до
адміністративного суду (а. с.80), тобто
відсутнє судове рішення, яке визнавало
протиправним пункт 2 (щодо незаконної
виплати робітникам надбавки за
безперервну роботу) вимоги КРВ в
м.Дніпродзержинську від 15.07.2010 р. № 27/1349,
яке б набрало законної сили.

Стосовно здійснення Підприємством
витрат на благодійництво в акті
ревізії від 25.06.2010 р. зазначено, що за
результатами перевірки
обґрунтованості понесених витрат, що
не входять до собівартості,
встановлено факти надання у 2008, 2009
роках благодійної допомоги стороннім
організаціям на загальну суму 24344,9 грн.
(в тому числі: 2008 рік - суму 9834,22 грн.
(матеріальні цінності); 2009 рік - 14510,68
грн. (з них: 5000 грн. - перерахування
грошових коштів, 9510,68 грн. - передача
матеріальних цінностей), в той час як
фінансовими планами на 2008 та 2009 витрати
на благодійництво не передбачались, що
є порушенням ст.75 ГК України, де
зазначено, що державне підприємство
зобов'язане складати та виконувати
річний та з поквартальною розбивкою
фінансовий план на кожен наступний рік,
та вимог п.13 Постанови КМУ від 29.11.2006 р.
№ 1673 «Про стан фінансово-бюджетної
дисципліни, заходи щодо посилення
боротьби з корупцією та контролю за
використанням державного майна і
фінансових ресурсів», де визначено
можливість планування та надання
благодійної допомоги, при наявності
прибутку за минулий рік не більше від 1%
чистого прибутку (за результатами
роботи попереднього року).

Разом з тим, Підприємством в 2007 році
отримано чистого прибутку в сумі 600
грн., а витрати на благодійництво в 2008
році склали 9834,22 грн. (що значно
перевищує 1 % від прибутку на 9828,22 грн.), в
2008 році чистий прибуток склав 1000 грн., а
витрати на благодійництво в 2009 році
здійснені в сумі 14 510,68 грн.

Відповідачем наявність виявленого
порушення не спростовується.

Колегією суддів не приймається до
уваги доводи скаржника про те, що
згідно п.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про
державну кримінально-виконавчу службу
України» одним з основних принципів
діяльності Державної
кримінально-виконавчої служби України
є принцип єдиноначальності, тому
будь-який наказ центрального органу
виконавчої влади з питань виконання
покарань (у т. ч. наказ ДДУ ПВП від 24.05.2000
р. № 98) є обов'язковим до виконання для
всіх структурних одиниць державної
кримінально-виконавчої служби України,
а щодо перерахування коштів на
благодійництво, то Підприємство не
мало права відмовити у виконанні вимог
ДДУ ПВП про надання благодійної
допомоги самому Департаменту.

Такі доводи спростовуються принципом,
закріпленим у ст.19 Конституції України,
згідно якої органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, тому зобов'язання
підпорядкованих структурних
підрозділів виконувати виключно
законні накази, розпорядження та
вимоги (прохання) вищого органу.

Також колегією суддів не приймаються
до уваги посилання скаржника на
незадоволення клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи, чим, з
огляду на неможливість прибути до
судового засідання, позбавив
відповідача права на захист.

З вищенаведених обставини даної справи
відповідач був обізнаний щодо суті
спірних відносин по листу-вимозі від
02.02.2011 р., і у відповідності до приписів
ст.49 КАС України відповідач мав змогу
направити письмові пояснення для
захисту власних інтересів.

Положення Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає не лише
обов'язок суб'єкта владних повноважень
(відповідача у справі) щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але
й обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС
України).

Доказів виконання вимоги від 02.02.2011 р.
щодо усунення виявлених порушень
повернення коштів на загальну суму 104
714,89 грн. відповідачем суду не надано, як
і не надано доказів незаконності
вказаної вимоги, що свідчить про
обґрунтованість задоволення судом
першої інстанції позовних вимог
інспекції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують правового
обґрунтування, покладеного в основу
судового рішення, тому не можуть бути
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції.

Керуючись ст.196, ст.198, ст.200, ст.205,
ст.206 КАС України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державне
підприємство "Підприємство
Дніпродзержинської виправної колонії
Управління Державної пенітенціарної
служби України у Дніпропетровській
області (№34)" на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2013 р. у справі № 2а/0470/2858/11 - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
02 вересня 2013 р. у справі № 2а/0470/2858/11 -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко