Справа № 826/6722/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2014 року № 826/6722/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва, у складі: судді Добрянської Я.І.,
розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України в порядку письмового
провадження адміністративну справу:
за позовомГромадянина Німеччини
ОСОБА_1 до відповідача-1 Служби безпеки
Українидо відповідача-2Старшого
оперуповноваженого в особливо
важливих справах 2 сектору 4 відділу
Управління контррозвідувального
захисту Органів влади Департаменту
Контррозвідки СБ України Петруня
І.В.провизнання протиправною та
скасування постанови про заборону
в'їзду в Україну іноземцю від 26.09.2013 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач Громадянин Німеччини ОСОБА_1
звернувся в Окружний адміністративний
суд м. Києва з позовом до відповідачів:
Служби безпеки України та Старшого
оперуповноваженого в особливо
важливих справах 2 сектору 4 відділу
Управління контррозвідувального
захисту Органів влади Департаменту
Контррозвідки СБ України Петруня І.В.,
про визнання протиправною та
скасування постанови про заборону
в'їзду в Україну іноземцю від 26.09.2013 р.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 21.05.2014 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/6722/14, та призначено справу до
попереднього судового розгляду.
За наслідками попереднього судового
розгляду адміністративної справи №
826/6722/14, ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.09.2014 р. суддею Добрянською Я.І. було
закінчено підготовче провадження та
призначено справу № 826/6722/14 до судового
розгляду одноособово суддею
У позовній заяві позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати
постанову про заборону в'їзду в Україну
іноземцю, винесену 26 вересня 2013 року
старшим оперуповноваженим в особливо
важливих справах 2 сектору 4 відділу
Управління контррозвідувального
захисту органів влади Департаменту
контррозвідки служби безпеки України
підполковником Петруня І.В., відносно
громадянина Німеччини ОСОБА_1 (ОСОБА_1).
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач у своїй позовній заяві
наголошує на тому, що оскаржувана
постанова була винесена відповідачем-2
незаконно, за відсутності будь-яких
правових підстав для заборони в'їзду на
територію України позивачу, у зв'язку з
чим вона підлягає скасуванню.

Однак, у судове засідання 09.10.2014 року
позивач не прибув, та не скерував свого
представника, хоча останній належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце судового засідання, докази чого
містяться в матеріалах справи.

Відповідачем-1, у свою чергу, до
матеріалів справи були подані письмові
заперечення проти позову, в яких
представник Служби безпеки України
зазначив про відсутність правових
підстав для задоволення позовних вимог
позивача, зважаючи на їх
необґрунтованість та безпідставність,
а також непідтвердженість посилань
позивача відповідними фактами.

В судовому засіданні 09.10.2014 р.
представник відповідача-1 проти
задоволення позову також заперечив, та
просив суд відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог повністю з
підстав, викладених у письмовому
запереченні.

Відповідачем-2 заперечень на позовну
заяву до суду не подавалося, та в судове
засідання 09.10.2014 року відповідач-2 також
не прибув, та не скерував свого
представника, хоча останній належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце судового засідання, докази чого
наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Згідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Зважаючи на викладене, а саме не
прибуття всіх сторін по справі (в
даному випадку: позивача та
відповідача-2) в судове засідання 09.10.2014
р., що були повідомлені належним чином,
суд ухвалив продовжити розгляд даної
адміністративної справи № 826/6722/14 в
порядку письмового провадження, без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, проти чого не
заперечив представник відповідача-1.

Про перехід до розгляду вказаної
адміністративної справи № 826/6722/14 в
порядку письмового провадження, сторін
по справі було повідомлено належним
чином, докази чого наявні в матеріалах
справи.

За наслідками зазначеного,
відповідачем-1 до канцелярії суду були
надані також додаткові письмові
пояснення, в яких Служба безпеки
України зазначає про правомірність її
дій щодо застосування до позивача
громадянина Німеччини ОСОБА_1
превентивного заходу в інтересах
забезпечення безпеки України шляхом
заборони в'їзду останньому на
територію України.

Станом на 03.11.2014 р. інших документів від
сторін по справі № 826/6722/14 до канцелярії
суду не надходило.

Отже, розглянувши надані позивачем та
відповідачем-1 документи та матеріали,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача-1, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, а також
вивчивши норми чинного законодавства з
приводу даного спору, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач у своїй позовній
заяві, та наведене підтверджується
наявними матеріалами справи, 26 вересня
2013 року старшим оперуповноваженим в
особливо важливих справах 2 сектору 4
відділу Управління
контррозвідувального захисту органів
влади Департаменту контррозвідки
служби безпеки України підполковником
Петруня І.В. (надалі - відповідач-2),
представляючи орган Державної
виконавчої влади Служба безпеки
України (надалі - відповідач-1), було
винесено постанову про заборону
громадянину Німеччини ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю міста
Оранієнбурга (ФРН) (надалі - позивач)
в'їзду на територію України терміном на
п'ять років.

Вважаючи зазначену постанову
відповідача-2 такою, що була винесена
незаконно, за відсутності будь-яких
правових підстав для заборони в'їзду
громадянину Німеччини ОСОБА_1 на
територію України, позивач оскаржив її
в судовому порядку до Окружного
адміністративного суду м. Києва.

Проаналізувавши наявні матеріали
справи, дослідивши всі необхідні
докази у справі, та заслухавши
пояснення представників сторін, а
також вивчивши норми чинного
законодавства з приводу даного спору,
суд прийшов до висновку про те, що
позовні вимоги позивача не підлягають
задоволенню, зважаючи зокрема на
наступне.

Як вбачається з позовної заяви,
обґрунтовуючи заявлені у ній позовні
вимоги, позивач зазначає про те, що
оскаржувана ним постанова про заборону
в'їзду в Україну громадянину Німеччини
ОСОБА_1 від 26.09.2013 р. прийнята незаконно,
оскільки, на переконання позивача:

- з 15.08.2013 р. до 15.08.2014 р. позивачу було
видано посвідку на тимчасове
проживання на території України;

- позивач є акредитованим журналістом,
який, з огляду на частину 11 статті 4
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»,
вважається таким, який на законних
підставах перебуває на території
України на період роботи в Україні;

- ОСОБА_1 є законослухняним
громадянином та не вчиняв
правопорушень;

- постанова про заборону позивачу
в'їзду на територію України має
політичне підґрунтя, пов'язане з його
професійною журналістською
діяльністю.

Однак, перевіривши наявні матеріали
справи та заслухавши пояснення
представників сторін, суд не може
погодитися із такими посиланнями
позивача (якими останній обґрунтовує
свої позовні вимоги), враховуючи таке.

Відповідно до статті 1, пункту 4 статті 24
Закону України «Про Службу безпеки
України», СБУ є державним
правоохоронним органом спеціального
призначення, який забезпечує державну
безпеку України, і зобов'язана
здійснювати контррозвідувальні заходи
з метою попередження, виявлення,
припинення і розкриття будь-яких форм
розвідувально-підривної діяльності
проти України.

Положеннями частини першої статті 5,
пункту 2 частини першої статті 6 Закону
України «Про контррозвідувальну
діяльність» передбачено, що СБУ є
спеціально уповноваженим органом
державної влади у сфері
контррозвідувальної діяльності,
підставами для проведення якої є
виконання визначених законом завдань
щодо контррозвідувального захисту
органів державної влади,
правоохоронних і розвідувальних
органів, охорони державної таємниці.

Законом України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»
(далі - Закон) унормовано питання
правового статусу іноземців та осіб
без громадянства, які перебувають в
Україні, порядку їх в'їзду в Україну та
виїзду з України.

Згідно з частиною 3 статті 13 Закону, СБУ
уповноважено приймати рішення про
заборону в'їзду в Україну іноземців та
осіб без громадянства, які порушують
законодавство про їх правовий статус.

Частиною першою статті 13 Закону
передбачено, що в'їзд в Україну
іноземцю або особі без громадянства не
дозволяється в інтересах забезпечення
національної безпеки України або
охорони громадського порядку.

Пунктом 2 Інструкції про порядок
прийняття Службою безпеки України
рішень про заборону в'їзду в Україну
іноземцям та особам без громадянства,
затвердженої наказом Служби безпеки
України від 01.06.2009 р. № 344,
зареєстрованої в Мін'юсті України
20.08.2009 р. за № 785/16801, передбачено, що
рішення про заборону в'їзду в Україну
особі приймається в інтересах
забезпечення безпеки України у разі,
якщо є наявність достатньої
інформації, отриманої в установленому
законом порядку, про факт вчинення нею
суспільно небезпечного діяння,
незалежно від території його вчинення,
яке суперечить інтересам забезпечення
безпеки України, попередження,
виявлення, припинення та розкриття
якого віднесено до компетенції СБ
України. Таке рішення приймається у
формі постанови про заборону в'їзду в
Україну.

Крім цього, відповідно до пункту 18
Постанови пленуму Вищого
адміністративного суду України від
25.06.2009 р. № 1 «Про судову практику
розгляду спорів щодо статусу біженця
та особи, яка потребує додаткового або
тимчасового захисту, примусового
повернення і примусового видворення
іноземця чи особи без громадянства з
України та спорів, пов'язаних із
перебуванням іноземця та особи без
громадянства в Україні», необхідність
заборони в'їзду в інтересах
забезпечення безпеки України або
охорони громадського порядку
визначається компетентними державними
органами та має превентивний характер,
який не потребує обов'язкової
наявності порушень законодавства
особами, яким заборонено в'їзд.

На виконання пунктів 4, 5, 6 Порядку
надання Державній прикордонній службі
та виконання нею доручень
уповноважених державних органів щодо
осіб, які перетинають державний кордон,
та визнання такими, що втратили
чинність, деяких постанов Кабінету
Міністрів України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.04.2013 р. № 280, СБУ надсилає на адресу
Держприкордонслужби доручення щодо
заборони в'їзду в Україну іноземців та
осіб без громадянства протягом строку,
встановленого уповноваженим державним
органом.

З огляду на вищевказані акти
законодавства, 26.09.2013 р. СБУ було
винесено постанову про заборону
позивачу в'їзду в Україну терміном на
п'ять років, яка обумовлена отриманням
Департаментом контррозвідки СБУ у
встановленому законом порядку
наступної інформації.

Так, перебуваючи на території України
ОСОБА_1 здійснювалося використання
фіктивних документів, зокрема
Свідоцтва радника Посла Республіки
Молдови в Україні. Підтверджено, що
фіктивне Свідоцтво радника ОСОБА_1, в
порушення чинного законодавства
України та положень Віденської
конвенції про дипломатичні зносини 1961
року, видав Посол Молдови в Україні Іон
Стевіле. З метою локалізації
протиправної діяльності іноземного
дипломата, стосовно нього 30.04.2013 р., за
матеріалами СБУ (інформування
Президента України від 22.04.2013 р. №
2/2/4-17884 /має гриф обмеження доступу -
«таємно»/, МЗС України - від 25.04.2013 р. №
2/2/4-17529), Міністерством закордонних
справ України проведено демарш (лист
МЗС України від 16.05.2013 р. № 202/17-149-7/дск).

Зі змісту листа Міністерства
закордонних справ України від 16.05.2013 р.
№ 202/17-149-7/дск, адресованого першому
заступнику Голови СБУ Шатковському
П.М., вбачається факт незаконного
видання послом Молдови в Україні Іону
Стевіле документів, які вказують на
приналежність фізичної особи до
посадових осіб Посольства.

Інформацію про те, що позивач не
акредитований як співробітник
дипломатичної або консульської
установи іноземної держави
підтверджено також листом
Міністерства закордонних справ
України від 29.11.2013 р. № 202/14-19-4084.

Також, Департаментом контррозвідки СБУ
у встановленому законом порядку було
отримано інформацію про те, що ОСОБА_1
разом із керівниками українського
підприємства «Гратіон Трейд»: ОСОБА_6
та ОСОБА_7 й своїми спільниками у
Німеччині - етнічними курдами,
громадянами ФРН: ОСОБА_10 (власник
німецької ІТ-компанії «Software Billinger», м.
Берлін, ФРН), ОСОБА_8 (власник німецької
ІТ-компанії «PC Fritz», м. Галлє, ФРН), які до
того ж є функціонерами міжнародної
терористичної організації Робочої
партії Курдистану, ОСОБА_9 (комерційний
директор компанії «PC Fritz») й ОСОБА_11
(співробітник компанії «Software Billinger»)
організували незаконне виробництво
контрафактних DVD-дисків (з
неліцензійною копією операційної
системи «Windows») на потужностях заводу
(м. Бориспіль, вул. Шевченка, 100), їх
доставку з прихованням від митного
контролю до Німеччини та збут у країнах
Європи. Отримані кошти ОСОБА_10 та
ОСОБА_8 скеровуються на фінансування
терористичної організації.

При цьому, для безперешкодного
перетину кордонів України та країн
Європейського Союзу, а також уникнення
процедур прикордонного та митного
оглядів ОСОБА_1 використовував вище
вказане фіктивне Свідоцтво радника
Посла Молдови в Україні, а також
налагодив контакти з окремими
українськими бізнесменами, політиками
та іноземними дипломатами.

Отже, вищевказані дії позивача
створюють загрозу безпеці держави,
наносять шкоду її іміджу на
міжнародній арені в частині порушення
взятих на себе зобов'язань із захисту
авторських прав та протидії піратству,
що зумовило винесення постанови про
заборону позивачу в'їзду в Україну.

На переконання суду твердження
представника позивача про
законослухняність ОСОБА_1
спростовується наступним.

Як підтверджується наявними
матеріалами справи, та не було
допустимими доказами по справі
спростовано позивачем, 24.11.2013 р.
співробітниками СБУ було виявлено факт
порушення позивачем правил
перебування іноземців на території
України.

Так, під час проведення перевірки
відтиску даташтампу в паспорті
громадянина Республіки Німеччини
серії НОМЕР_1, виданого 09.10.2008 р. на ім'я
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, встановлено, що
09.10.2013 р. він перетнув державний кордон
України на виїзд з України в пункті
пропуску м. Чоп «Тиса». Водночас, в його
паспорті був відсутній даташтамп про
в'їзд в Україну, що свідчить про
нелегальний перетин державного
кордону України, оскільки, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 12 Закону
України «Про прикордонний контроль»,
відмітка про перетинання державного
кордону проставляється у паспортних
документах іноземців незалежно від
місця перетинання ними державного
кордону України.

До того ж, у ході зазначеної перевірки
встановлено, що 27.09.2013 р. СБУ було
винесено постанову про заборону
позивачу в'їзду в Україну строком на
п'ять років.

З огляду на те, що позивач, порушуючи
заборону в'їзду в Україну, незаконно
потрапив на територію України,
співробітником Управління державної
міграційної служби України 25.11.2013 р. по
даному факту було прийнято рішення про
примусове повернення позивача з
України і зобов'язано його не пізніше
04.12.2013 р. покинути територію України
(копія рішення наявна в матеріалах
справи). Про прийняте рішення позивача
було повідомлено належним чином у
присутності його перекладача.

Вказане підтверджує факт, що позивач,
знаючи про заборону йому в'їзду в
Україну згідно рішення від 11.10.2013 р.,
незаконно перетнув державний кордон
України, та спростовує те, що ОСОБА_1 є
законослухняним громадянином.

Крім того, у квітні 2013 року позивача
було притягнуто до адміністративної
відповідальності за вчинення
правопорушення, передбаченого
частиною 2 статті 203 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
(Порушення іноземцями та особами без
громадянства правил перебування в
Україні і транзитного проїзду через
територію України).

До того ж, з метою недопущення
нанесення шкоди безпеці та економічним
інтересам України, СБУ спільно з
Департаментом Державної служби
боротьби з економічною злочинністю МВС
припинило виробництво підприємством
«Гратіон Трейд» неліцензійної
продукції. Листом Міністерства
внутрішніх справ України від 21.01.2014 р. №
12/2-558/1 повідомлено про відкриття за
матеріалами Департаменту
контррозвідки СБУ 09.11.2013 р.
кримінального провадження за ознаками
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 203-1 КК
України «Незаконний обіг дисків для
лазерних систем зчитування, матриць,
обладнання сировини для їх
виробництва».

В результаті проведення слідчих дій
співробітниками МВС України виявлено
та вилучено 116 тис. контрафактних
DVD-дисків із операційною системою
«Windows» з маркуванням відомої
американської фірми «Dell» та 4 матриці
іноземного заводу-виробника, необхідні
для їх друку.

Також, на переконання суду,
обґрунтування позовних вимог тим, що
позивач є акредитованим журналістом,
має посвідку на тимчасове проживання
та винесення постанови про заборону
йому в'їзду на територію України має
політичне підґрунтя, пов'язане з його
професійною журналістською
діяльністю, - є безпідставним, з огляду
на таке.

Закон не визначає спеціального порядку
щодо заборони в'їзду в Україну
іноземцям або особам без громадянства,
які є журналістами і які при цьому
порушують законодавство про правовий
статус іноземців в Україні.

Згідно повідомлення Державної
міграційної служби України від 02.06.2014 р.
№ 2/2/4-24854, позивачу 18.12.2013 р. рішенням
регіонального органу Державної
міграційної служби України було
скасовано посвідку на тимчасове
проживання в Україні, у зв'язку з
прийняттям рішення про його примусове
повернення.

Крім того, згідно з листом Державної
реєстраційної служби України від 09.12.2013
р. № 85/10-13-8, інформація про державну
реєстрацію в Україні друкованих
засобів масової інформації та
інформаційних агентств «Beliner TagesZeitung»,
«Beliner TagesZeitung - Brandenburger Kurier», або одного
із засновника цих видань - ОСОБА_1 -
відсутня.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 Закону України
«Про Службу безпеки України»,
діяльність Служби безпеки України, її
органів і співробітників ґрунтується
на засадах законності, поваги до прав і
гідності особи, позапартійності та
відповідальності перед народом
України. А тому, при прийнятті рішення
щодо заборони позивачу в'їзду на
територію України, політична складова
відсутня.

З наведеного вище вбачається, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до СБУ,
співробітника СБУ Петруня І.В., - є
безпідставними та не ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, позивач не довів суду
обґрунтованості заявлених ним
позовних вимог, що були спростовані
відповідачем-1, зважаючи на що, суд
дійшов до висновку про наявність
підстав для відмови в
адміністративному позові.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В адміністративному позові
відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 03.11.2014 р.