Справа № 2а/0370/1252/12
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/80511/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської
Т.Ф.,

Олексієнка
М.М.,

Винокурова К.С.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Луцьку до
Територіального управління Державного
комітету України з промислової
безпеки, охорони праці та гірничого
нагляду у Волинській області (далі -
Управління Держгірпромнагляду), треті
особи: Житлово-комунальне підприємство
№ 2 (ЖКП № 2), ОСОБА_4, про визнання дій
протиправними та зобов'язання
скасувати акти,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Луцьку
(далі - Відділення Фонду) на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 8 червня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року Відділення Фонду
пред'явило у суді позов до Управління
Держгірпромнагляду, треті особи: ЖКП №
2, ОСОБА_4, в якому, з урахуванням
уточнень, просило визнати
протиправними дії Управління
Держгірпромнагляду щодо спеціального
розслідування нещасного випадку, який
стався 16 грудня 2006 року з
ОСОБА_4 та затвердження актів за формою
Н-5 від 23 лютого 2012 року та Н-1 від 24
лютого 2012 року, а також зобов'язати
Управління Держгірпромнагляду
скасувати ці акти.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що по факту
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 16 грудня 2006 року з начальником
ЖКП № 2 ОСОБА_4, двічі (у січні та жовтні
2007 року) створювалася спеціальна
комісія з розслідування нещасного
випадку, яка кожного разу визначала, що
цей нещасний випадок не пов'язаний з
виробництвом та складала акти за
формою НТ (акти від 9 січня та 3 жовтня 2007
року). Окрім цього, рішенням Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 10 березня 2010 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Волинської області
від 2 червня 2010 року, ОСОБА_4 було
відмовлено в задоволенні позову про
встановлення факту нещасного випадку
на виробництві.

Незважаючи на ці обставини, Управління
Держгірпромнагляду наказом від
10 лютого 2011 року № 17 знову створило
комісію з розслідування цього
нещасного випадку, яка визначила його
таким, що пов'язаний з виробництвом, у
зв'язку з чим 23 лютого 2011 року
затвердила акт спеціального
розслідування нещасного випадку з
тяжким наслідком Н-5, а 24 січня 2011 року -
акт про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом.

Посилаючись, що такі дії та рішення
Управління Держгірпромнагляду
суперечать вимогам статті 13 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", якою встановлена
обов'язковість виконання судових
рішень, котрі набрали законної сили,
усіма органами державної влади,
органами місцевого самоврядування,
їхніми посадовими та службовими
особами та їх об'єднаннями на всій
території України, просив позовні
вимоги задовольнити.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останньою постановою Волинського
окружного адміністративного суду від
8 червня 2012 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 року, Відділенню Фонду в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги
Відділення Фонду посилається на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
прийнятих ними рішень та ухвалення
нового, про задоволення позову.

Відповідач та треті особи своїм правом
не скористалися та заперечень на
касаційну скаргу не подали.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з огляду на
таке.

За перевіркою матеріалів справи, 16
грудня 2006 року начальник ЖКП №
2 ОСОБА_4, під час виконання службових
обов'язків, потрапив в
дорожньо-транспортну пригоду, в
результаті якої отримав тілесні
ушкодження, що спричинили стійку
втрату працездатності; за висновком
Луцької міської МСЕК ОСОБА_4 визнано
інвалідом 2-ї групи (довідка від 13
серпня 2008 року № 020822).

Вироком Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 травня 2007
року іншого учасника цієї
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого частиною першою статті
286 КК України (порушення правил безпеки
дорожнього руху або експлуатації
транспорту особою, яка керує
транспортним засобом, що спричинило
потерпілому середньої тяжкості
тілесне ушкодження) та призначено
покарання у виді штрафу в розмірі 510
гривень, з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на
2 роки.

Наказом ЖКП № 2 від 3 січня 2007 року № 3/17
"Про створення комісії по
розслідуванню невиробничого
травматизму" для розслідування
нещасного випадку, який стався з ОСОБА_4
створено комісію по розслідуванню
цього нещасного випадку, яку
зобов'язано скласти відповідний акт. За
наслідком розслідування, складено акт
№ 1 від 3 січня 2007 року про нещасний
випадок невиробничого характеру, який 9
січня 2007 року затверджено виконувачем
обов'язки директора ЖКП № 2 Двірською
О.С.

На виконання припису Державної
інспекції промислової безпеки та
охорони праці на виробництві і об'єктах
підвищеної небезпеки від 20 вересня 2007
року, наказом ЖКП № 2 від 24 вересня 2007
року № 3/123 "Про створення комісії по
розслідуванню нещасного випадку" знову
була створена комісія для
розслідування нещасного випадку, який
стався з ОСОБА_4 За наслідком
проведеного нею розслідування,
складено акт від 3 жовтня 2010 року без
номера про нещасний випадок
невиробничого характеру, який того ж
дня затвердив директор ЖКП № 2 Рижук
В.В.

Не погоджуючись з такими висновками та,
вважаючи, що обставини, зазначені в
актах, не відповідають фактичним
обставинам справи, ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про встановлення факту
нещасного випадку, пов'язаного з
виробництвом.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 10 березня 2010
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Волинської області
від 2 червня 2010 року, ОСОБА_4 в
задоволенні позову відмовлено. Судові
рішення мотивовані тим, що з'ясування
обставин і причин нещасного випадку,
встановлення кола осіб, які допустили
порушення вимог законодавства про
охорону праці, складання акта
розслідування нещасного випадку за
формою Н-5, а також акта про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом, за
формою Н-1, відповідно до Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 серпня 2004 року
№ 1112 (далі - Порядок), є виключною
компетенцією спеціальної комісії і
чинним законодавством не передбачено
внесення змін до складених нею актів.

Згідно з пунктами 40, 42, 51, 53 Порядку,
нещасні випадки з тяжкими наслідками, у
тому числі з можливою інвалідністю
потерпілого (за рішенням органів
Держнаглядохоронпраці) підлягають
спеціальному розслідуванню.
Спеціальне розслідування нещасного
випадку проводиться комісією із
спеціального розслідування нещасного
випадку, що призначається наказом
керівника територіального органу
Держнаглядохоронпраці. За
результатами спеціального
розслідування складаються, зокрема,
акт форми Н-5, акт форми Н-1 стосовно
кожного потерпілого, нещасний випадок
з яким визнано таким, що пов'язаний з
виробництвом, або форми НПВ в іншому
випадку. Керівник органу
Держнаглядохоронпраці, який призначив
спеціальну комісію, повинен розглянути
і затвердити примірники актів форми Н-5
та форми Н-1 (або форми НПВ) протягом
доби після надходження матеріалів
спеціального розслідування.

Наказом начальника Управління
Держгірпромнагляду від 10 лютого
2011 року № 17 утворено комісію для
проведення спеціального розслідування
нещасного випадку, що стався 16 грудня
2006 року з директором ЖКП № 2 ОСОБА_4 За
наслідком проведеного
спецрозслідування, комісією
23 лютого 2011 року складено акт за формою
Н-5, а 24 лютого 2011 року - акт за формою Н-1,
які затверджено начальником
Управління Держгірпромнагляду, якими
визнано, що нещасний випадок, який
стався 16 грудня 2006 року з директором
ЖКП № 2 ОСОБА_4, пов'язаний з
виробництвом.

Захист прав, свобод та інтересів
працівників усіх підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, виду діяльності і галузевої
належності, а також осіб, які працюють
за трудовим договором з фізичними
особами, здійснюється у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до частини шостої статті 13
Закону України від 23 вересня 1999
року № 1105-ХІV "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, що спричинили
втрату працездатності" (далі - Закон №
1105-ХІV) факт нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання розслідується в порядку,
затвердженому Кабінетом Міністрів
України, відповідно до Закону України
"Про охорону праці".

Відповідно до пункту 58 Порядку, у разі
незгоди з висновками спеціальної
комісії щодо обставин та причин
нещасного випадку керівник
Держнаглядохоронпраці або його
територіального органу має право
призначити повторне (додаткове)
спеціальне розслідування такого
випадку спеціальною комісією в іншому
складі і за результатами її роботи
скасувати висновки попередньої
спеціальної комісії.

Пунктом 59 указаного Порядку
передбачено, що рішення спеціальної
комісії може бути оскаржено у судовому
порядку у разі незгоди роботодавця,
потерпілого або члена його сім'ї чи
особи, яка представляє його інтереси,
зі змістом затвердженого акта форми Н-5,
форми Н-1 (або форми НПВ).

Перелік осіб, яким надано право на
таке оскарження, є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України (далі -
Фонд) та його робочі органи не належать
до переліку осіб, яким надано право
оспорювати зміст указаних актів,
оскільки складання акта та
підтвердження фактичних обставин
нещасного випадку на виробництві не
зачіпає і не порушує прав і інтересів
Фонду.

Статтею 55 Закону № 1105-ХІV передбачено
право виконавчих органів Фонду
звертатися до суду за вирішенням
спорів щодо сум страхових внесків,
розміру шкоди та прав на відшкодування,
накладення штрафів та з інших питань,
але факт нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, який пов'язаний з
виробництвом, не може бути оскаржений
Фондом (його регіональними
відділеннями).

З огляду на викладене, у Відділення
Фонду не було підстав для звернення до
суду з даним позовом, оскільки
законодавством таке право йому не
надано та чітко визначений механізм
оскарження обставин і причин нещасного
випадку.

Отже, висновок судів, що складання акту
спеціального розслідування та
підтвердження фактичних обставин
нещасного випадку на виробництві прав
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України і його
територіальних органів не зачіпає та
не порушує, є правильним.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки висновки судів є правильними
та обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального і процесуального права,
підстави для скасування ухвалених ними
рішень відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 222, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Луцьку
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 8 червня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

М.М. Олексієнко

К.С. Винокуров