Справа № 2а-5777/11
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" жовтня 2014 р.
К/800/42439/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Кобилянського М.Г., Рецебуринського
Ю.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області на ухвалу
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 20
березня 2014 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 7 липня 2014 року по справі № 2-а-5777/11

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області
(далі - Управління)

про стягнення та перерахунок
соціальних виплат,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року по справі № 2-а-5777/11.

Заяву обґрунтував тим, що постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року зобов'язано Управління з 20
листопада 2010 року по 22 липня 2011 року
призначити, нарахувати та виплатити
ОСОБА_4 відповідно до статтей 50, 54
Закону України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-ХІІ) основну пенсію у розмірі
6 мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком.

Зазначав, що через відсутність коштів
не виплачена нарахована
заборгованість, що на його думку є
наявними обставинами, які ускладнюють
виконання постанови суду.

Просив в частині рішення про
зобов'язання Управління нарахувати та
виплатити несплачену суму пенсії
змінити на стягнення з відповідача на
користь позивача несплачену суму у
розмірі 29206,76 грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 20
березня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 7 липня 2014
року, заяву задоволено.

Змінено спосіб виконання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року у справі № 2-а-5777/11 шляхом
стягнення з Управління Пенсійного
фонду України в м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області на
користь ОСОБА_4 суми 29206,76 грн.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Управління подало
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати судові рішення першої і
апеляційної інстанцій та у задоволенні
заяви відмовити.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
встановлено, що судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в
адміністративному суді, ухвалюється
іменем України. Постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Львівський апеляційний
адміністративний суд постановою від 28
березня 2013 року задовольнив позовні
вимоги ОСОБА_4 щодо зобов'язання
відповідача здійснити призначення,
нарахування та виплату позивачу
відповідно до статтей 50, 54 Закону №
796-ХІІ основної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком.

Судове рішення набрало законної сили
та виконується у порядку встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до статті 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторонни виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що суд може змінити спосіб і
порядок виконання рішення лише: 1) у
виняткових випадках; 2) за наявності
обставин, що ускладнюють його
виконання або роблять його неможливим;
3) за умови надання достатніх доказів
наявності таких обставин.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення суду слід розуміти прийняття
судом нових заходів реалізації
(виконання) рішення в разі неможливості
його виконання у спосіб і порядок,
встановлений раніше.

Зміна способу і порядку виконання
рішення суду може відбутися шляхом
заміни одного заходу примусового
виконання судового рішення іншим або
коли, при виконанні рішення
адміністративного суду, яким
присуджені певні речі або кошти,
неможливо їх повернути за їх
відсутності, що є підставою для
звернення стягнення на грошові кошти
тощо.

Даючи оцінку матеріалів доданих до
заяви про зміну способу і порядку
виконання рішення суду, судами
попередніх інстанцій не встановлено
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення, а заявником не надано
достатніх доказів наявності таких
підстав.

Вказана заявником підстава
неможливості виконання рішення суду
через відсутність коштів у відповідача
не дає суду можливості застосування
зміни способу і порядку виконання
цього рішення, оскільки не вичерпані
інші встановлені законом заходи
виконання рішення суду, в тому числі
примусового характеру.

Аналіз статті 263 КАС України дає
підстави зробити висновок про те, що
суд, здійснюючи зміну способу і порядку
виконання рішення суду, не може
змінювати зміст резолютивної частини
рішення або змінити обраний судом
спосіб захисту порушеного права.

Статтею 229 КАС України передбачено, що
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судами першої та
апеляційної інстанцій встановлено
повно та правильно, але неправильно
застосовано норми процесуального
права, що призвело до ухвалення
незаконних судових рішень, відповідно
до повноважень, наданих статтею 229 КАС
України, суд касаційної інстанції
вважає за необхідне судові рішення,
ухвалені цими судами, скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні заяви про зміну способу і
порядку виконання рішення суду.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 20
березня 2014 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 7 липня 2014 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про зміну
способу та порядку виконання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Кобилянський М.Г.

Рецебуринський Ю.Й.