Справа № 804/15223/14
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В. при
секретаріЧудновськійА.С. за участю:
представника позивача представника
відповідача Павлової Т.І. не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості
Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з адміністративним
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 з позовними вимогами про: -
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на користь Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції
відповідача на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів пеню за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 5,24 грн.
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що відповідач не забезпечив
працевлаштування інвалідів у
відповідній кількості та не сплатив
вчасно адміністративно-господарські
санкції за не здійснення
працевлаштування інвалідів, в
результаті чого порушено вимоги ст.19, 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» та
завдано значної шкоди державним
Відповідач позов не визнав, подав до
суду письмові заперечення проти позову
з проханням відмовити в задоволенні
позову у повному обсязі. В
обґрунтування заперечень зазначив,
відповідач у встановлений строк і
належним чином щомісячно подавала
відповідну звітність форми 3-ПН до
Криворізького міського центру
зайнятості населення, повідомляючи про
наявність робочих місць для інвалідів.
При цьому Криворізьким міським центром
зайнятості населення до відповідача на
роботу не направлялося жодного
інваліда. Випадки безпідставної
відмови у прийнятті інвалідів на
роботу та порушення відповідачем
стосовно ним норм трудового
законодавства Криворізьким міським
центром зайнятості населення у 2013 році
не зареєстровані. Таким чином, вимоги
чинного законодавства покладені на
підприємство ним виконані. А обов'язок
пошуку, підбору та направлення на
роботу інвалідів та інших осіб, які
потребують соціального захисту, чинним
законодавством України покладений на
державну службу зайнятості та її
територіальні органи.
Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив позов задовольнити, з підстав
зазначених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового засідання був належним чином
повідомлений, це підтверджується
наявністю в матеріалах справи
поштового повідомлення .
Заслухавши представника позивача та
дослідивши письмові заперечення
відповідача, дослідивши чинне
законодавство та матеріали справи, суд
доходить наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що на фізичну
особу-підприємця ОСОБА_4 покладається
обов'язок виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Згідно звіту відповідача «Про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік» за формою 10-ПІ №42
від 10.02.2007р. середньооблікова кількість
штатних працівник облікового складу - 17
осіб; середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність - 0 осіб; кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях - 1
особа; фонд оплати праці - 296,96грн.;
середньорічна заробітна плата
Протягом 2013р. щомісячно відповідачем
надавалися звіти про наявність
вакансій для працевлаштування
інвалідів за формою № 3-ПН до
Криворізького міського центру
зайнятості населення від: 04.01.2013р.,
07.02.2013р., 06.03.2013р., 05.04.2013р., 01.05.2013р.,
18.06.2013р., 01.07.2013р., 16.08.2013р., 12.09.2013р.,
05.10.2013р., 06.11.2013р., 12.12.2013р., копії яких
наявні в матеріалах справи.
Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи і організації за рахунок
коштів Фонду соціального захисту
інвалідів або за рішенням місцевої
ради за рахунок власних коштів, у разі
необхідності, створюють спеціальні
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, здійснюючи для цього
адаптацію основного і додаткового
обладнання, технічного оснащення і
пристосування тощо з урахуванням
обмежених можливостей інваліда.
Частиною 3 ст.18 Закону передбачено, що
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Згідно ст.20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» підприємства (об'єднання,
установи і організації незалежно від
форми власності і господарювання, де
кількість працюючих інвалідів менша,
встановлено нормативом, передбаченим
ч.1 ст.19 цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів штрафні
санкції, сума яких визначається у
розмірі середньорічної заробітної
плати на відповідному підприємстві (в
об'єднанні), в установі, організації за
кожне робоче місце, не зайняте
інвалідом. Для підприємств (об'єднань),
установ організацій незалежно від
форми власності та господарювання, на
яких працює від 8 до 15 осіб, розмір
штрафних санкцій за робоче місце, не
зайняте інвалідом , визначається в
розмірі половини середньої річної
заробітної платина відповідному
підприємстві (об'єднанні), у
відповідній установі, організації.
Згідно ч.3 ст.20 наведеного Закону сплату
штрафних санкцій підприємства
(об'єднання) установи і організації
провадять за рахунок прибутку, який
залишається у їх розпорядженні після
сплати всіх податків і зборів
(обов'язкових платежів).
З огляду на приписи статті 238
Господарського кодексу України, до
суб'єктів господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, та за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин відповідно до
статті 218 цього Кодексу є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Відтак, при вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
Елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Так, згідно до статті 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості. В силу
частини 3 статті 18-1 цього Закону
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
Частина 2 ст.19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86
цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.
Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач щомісячно на протязі 2013р.
надавав звіти про наявність вакансій
для працевлаштування інвалідів за
формою № 3-ПН до Криворізького міського
центру зайнятості населення.
Позивач не надав суду доказів, що
компетентні органи, які займаються
направленням інвалідів для
працевлаштування направляли інвалідів
до відповідача для працевлаштування.
Не надав доказів безпосереднього
звернення інвалідів на підприємство з
метою працевлаштування і відмови в
такому працевлаштуванні.
Отже, на думку суду, чинне
законодавство не зобов'язує
підприємства самостійно займатися
пошуком інвалідів та з'ясовувати які
саме інваліди потребують роботи, якої
відповідної нозології. За таких
обставин, покладати на підприємство
відповідальність у вигляді штрафних
санкцій за неналежне виконання своїх
обов'язків спеціально уповноваженими
органами є неправомірним і суперечить,
як загальним принципам права, так і ст.19
Конституції України.
На підставі викладеного, суд доходить
висновку, що відповідачем добросовісно
виконані всі вимоги чинного
законодавства щодо організації
працевлаштування інвалідів на
адміністративно-господарські санкції
та пеня за порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
нараховані позивачем безпідставно,
оскільки доказів на підтвердження
наявності обов'язку відповідача по
сплаті штрафних санкцій позивачем не
надано та вина відповідача не доведена.
З урахуванням сукупності викладених
обставин, враховуючи вимоги чинного
законодавства, суд доходить висновку
про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-
В задоволенні адміністративного
позову Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості -
Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Н.В.
Турлакова