Справа № 2а-15233/10/2670
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2014 року 09:25
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Кузьменка В.А., за
участю секретаря Калужського Д.О.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомСуб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1доДержавної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті
Києвіпровизнання протиправним та
скасування рішенняОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1 (далі
по тексту - позивач, СПД-ФО ОСОБА_1)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві (далі по тексту -
відповідач, ДПІ у Дарницькому районі), в
якому просить визнати нечинним та
скасувати рішення відповідача від 25
Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 січня 2011 року в адміністративній
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року, позов задоволено повністю.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 15 вересня 2014 року
адміністративного суду міста Києва від
19 січня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03 березня 2011 року скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.
Автоматизованою системою
документообігу Окружного
адміністративного суду міста Києва
адміністративну справу передано на
розгляд судді Кузьменку В.А.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 жовтня 2014 року
прийнято до провадження та призначено
до судового розгляду.
В судовому засіданні 20 жовтня 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, представник відповідач
проти задоволення позовних вимог
заперечив; сторонами подано спільне
клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження.
Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
Враховуючи викладене, суд ухвалив
здійснити розгляд справи у порядку
письмового провадження.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Відповідно до рішення ДПІ у
Дарницькому районі про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 25
пункту 11 статті 11 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні",
згідно абзацу 3 статті 1 Указу
Президента України від 12 червня 1995 року
№436/95 "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки", за
порушення підпункту 2.2, 2.6 пункту 2
Постанови "Про затвердження Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні" до
СПД-ФО ОСОБА_1 застосовано фінансові
санкції у вигляді штрафу в розмірі 1 069
Зазначене рішення про застосування
фінансових санкцій прийняте на
підставі акта від 12 березня 2010 року
№1376/17/4/НОМЕР_1 "Про результати виїзної
позапланової перевірки СПД - фізичної
особи ОСОБА_1 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 08.02.2007 р. по
31.12.2009 р." (далі по тексту - Акт
В Акті перевірки встановлено порушення
позивачем: пункту 4 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва, в
результаті чого занижено обсяг виручки
за 2008 рік на суму 107 500,00 грн., та за 2009 рік
на суму 106 450,00 грн.; підпункту 2.2, 2.6
пункту 2 Постанови "Про затвердження
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні", в
результаті чого не забезпечено
оприбуткування готівкових коштів у
день їх надходження у повній сумі їх
фактичних надходжень в книзі обліку
доходів та витрат на загальну суму 213
Позивач не погоджується з рішенням про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, виходячи з того, що
відповідачем пропущено строк
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, а встановлені в акті перевірки
порушення вимог Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва, та
Положення, не є підставою для
застосування штрафних (фінансових)
Відповідача проти задоволення
позовних вимог заперечив, повністю
підтримавши висновки Акта перевірки.
Окружний адміністративний суд міста
Києва частково погоджується з
позовними вимогами СПД-ФО ОСОБА_1,
керуючись наступними мотивами.
Пунктом 1 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва", зокрема встановлено,
що спрощена система оподаткування,
обліку та звітності запроваджується
для таких суб'єктів малого
підприємництва, як фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень; виручкою від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок
або (та) в касу за здійснення операцій з
продажу продукції (товарів, робіт,
Відповідно до абзацу десятого пункту 4
Указу Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" суб'єкт малого
підприємництва - юридична особа
зобов'язана вести книгу обліку доходів
та витрат і касову книгу.
Матеріали справи підтверджують, що в
період з 08 лютого 2007 року по 31 грудня 2009
року позивач працював за спрощеною
системою оподаткування, обліку та
звітності, про що свідчить свідоцтво
про сплату єдиного податку.
В Акті перевірки встановлено, що при
порівнянні даних звітів ОСОБА_1,
поданих до ДПІ у Дарницькому районі з
даними книги обліку доходів та витрат
даними банківської виписки по
поточному рахунку, актів виконаних
робіт, даними довідки 1-ДФ щодо джерел
отриманих доходів, даними прибуткових
касових ордерів, встановлено, що
позивач занизив обсяг виручки за 2008 рік
на суму 107 500,00 грн., та за 2009 рік на суму
Актом перевірки також встановлено, що
позивач мав взаємовідносини з СПД-ФО
ОСОБА_2, який розраховувався готівкою
по прибутковим касовим ордерам за
послуги, суми яких не враховано в обсяг
виручки за період 2008-2009 роки.
Суд звертає увагу на те, що в матеріалах
справи відсутні будь-які докази на
спростування висновків Акта перевірки.
Згідно пункту 3 розділу І Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22 грудня 2010
року №984 акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями), а також
окремі питання організації банками
роботи з готівкою визначає Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затверджене постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року №637 (далі по тексту -
Пунктом 1.2 Положення визначено, що
нижчезазначені терміни вживаються в
такому значенні: каса - приміщення або
місце здійснення готівкових
розрахунків, а також приймання, видачі,
зберігання готівкових коштів, інших
цінностей, касових документів;
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій; книга
обліку доходів і витрат - документ
установленої форми, що застосовується
відповідно до законодавства України
для відображення руху готівки. Форму
відповідної книги обліку доходів і
витрат установлено Державною
податковою адміністрацією України.
Згідно пункту 2.2 Положення,
підприємства (підприємці) здійснюють
розрахунки готівкою між собою і з
фізичними особами (громадянами
України, іноземцями, особами без
громадянства, які не здійснюють
підприємницької діяльності) через касу
як за рахунок готівкової виручки, так і
за рахунок коштів, одержаних із банків.
Зазначені розрахунки проводяться
також шляхом переказу готівки для
сплати відповідних платежів.
Підприємства (підприємці) здійснюють
облік операцій з готівкою у
відповідних книгах обліку.
Відповідно до пункту 2.6 Положення, уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Підприємствам, яким Законом України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
Відповідно до пункту 8 Порядку видачі
свідоцтва про сплату єдиного податку,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 29
жовтня 1999 року №599 для визначення
результатів власної підприємницької
діяльності на підставі хронологічного
відображення здійснених господарських
і фінансових операцій платник єдиного
податку веде Книгу обліку доходів і
витрат згідно із додатком №10 до
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21 квітня 1993 року
№12. При цьому, обов'язковому заповненню
підлягають лише графи "період обліку",
"витрати на виробництво продукції",
"сума виручки (доходу)", "чистий доход".
Таким чином, на думку суду, Положенням
встановлено обов'язок своєчасного (у
день одержання готівкових коштів) та в
повній сумі проведення позивачем
обліку готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у книзі обліку
В матеріалах справи наявна копія книги
обліку доходів та витрат СПД-ФО ОСОБА_1,
яка свідчить про те, що позивач в межах
перевіреного періоду не здійснював
обліку готівки у день її фактичного
При цьому обставини встановлені актом
перевірки щодо неоприбуткування
позивачем готівкових коштів у день їх
надходження у повній сумі їх фактичних
надходжень в книзі обліку доходів і
витрат за перевірений період на суму у
розмірі 213 950,00 грн. позивачем не
Враховуючи викладене, висновки Акта
перевірки про порушення позивачем
вимог пунктів 2.2, 2.6 Положення є
обґрунтованими та підтверджуються
матеріалами справи.
Досліджуючи питання правильності
розрахунку штрафних санкцій, суд
звертає увагу на наступне.
Згідно абзацу третього статті 1 Указу
Президента України "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу, за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.
Судом встановлено, що в період 2008-2009 рік
позивачем неоприбутковано фактично
одержані готівкові кошти у день їх
надходження у сумі 213 950,00 грн.,
відповідно застосуванню підлягають
фінансові санкції у вигляді штрафу в
розмірі 1 069 750,00 грн. (213 950,00 грн. х 5), що
свідчить про правильність розрахунку
відповідачем штрафних санкцій.
Статтею 3 Указу Президента України "Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки" встановлено, що контроль за
додержанням особами, зазначеними у
статті 1 цього Указу (крім банків), норм
з регулювання обігу готівки в
національній валюті, що встановлюються
Національним банком України,
здійснюють органи державної
податкової служби, державної
контрольно-ревізійної служби,
Міністерства внутрішніх справ України
та фінансові органи, а банками -
Національний банк України.
Стосовно правомірності визначення
строків застосування
адміністративно-господарських
санкцій, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до статті 238 Господарського
кодексу України за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідації його
адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх
застосування визначаються статтею 239
цього Кодексу, іншими законодавчими
актами. Адміністративно-господарські
санкції можуть бути встановлені
Згідно з частиною першою статті 239
Господарського кодексу України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування відповідно до своїх
повноважень та у порядку,
встановленому законом, можуть
застосовувати до суб'єктів
адміністративно-господарську санкцію
як адміністративно-господарський
Статтею 241 Господарського кодексу
України передбачено, що
адміністративно-господарський штраф -
це грошова сума, що сплачується
суб'єктом господарювання до
відповідного бюджету у разі порушення
ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності. Перелік
порушень, за які з суб'єкта
господарювання стягується штраф,
розмір і порядок його стягнення
визначаються законами, що регулюють
податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення.
Адміністративно-господарський штраф
може застосовуватися у визначених
законом випадках одночасно з іншими
адміністративно-господарськими
санкціями, передбаченими статтею 239
З урахування викладеного, штрафні
(фінансові) санкції за порушення вимог
Указу Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" та Положення, на момент
адміністративно-господарськими
санкціями у розумінні статей 238, 239 та 241
Господарського кодексу України, а отже,
повинні застосовуватися у межах
строків, визначених статтею 250 цього
Статтею 250 Господарського кодексу
України встановлено обмеження строків
адміністративно-господарських
санкцій: адміністративно-господарські
санкції можуть бути застосовані до
суб'єкта господарювання протягом шести
місяців з дня виявлення порушення, але
не пізніше як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.
Судом встановлено, що спірна сума
штрафних (фінансових) санкцій
застосована до позивача відповідно до
рішення 25 березня 2010 року, за порушення
вимог Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва" та Положення, які
вчинено у 2008-2009 роках.

З аналізу зазначених правових норм та
матеріалів справи вбачається, що
останнім можливим днем для
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в межах строків, передбачених
статтею 250 Господарського кодексу
України за вчинення позивачем
встановлених порушень є 25 березня 2009
року.

Таким чином, за порушення вчинені
позивачем після 25 березня 2009 року,
застосуванню підлягають штрафні
санкції у розмірі 412 750,00 грн., виходячи
із розрахунку даних прибуткових
касових ордерів, наведених в акті
перевірки (82 550,00 грн.(сума не
оприбуткованих грошових коштів за
період з 25 березня 2009 року) х 5), тобто
штрафні санкції у сумі 412 750,00 грн.
застосовано відповідачем в межах
строків, встановлених статтею 250
Господарського кодексу України.

З огляду на викладене, штрафні
(фінансові) санкції згідно з рішенням
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 25 березня 2010 року
№/51904 в частині порушень, вчинених
позивачем до 25 березня 2009 року,
застосовано ДПІ у Дарницькому районі м.
Києва поза межами строків,
встановлених статтею 250 Господарського
кодексу України.

Таким чином, з урахуванням
встановленого судом факту
неоприбуткування у касі готівки
позивачем, відповідачем правомірно
застосовано фінансові санкції у
вигляді штрафу у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми з 25 березня 2009
року, а саме у сумі 412 750,00 грн., в іншій
частині оскаржуване рішення є
протиправним та підлягає скасуванню.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на протиправність рішення від
25 березня 2010 року №/51904, у зв'язку
із тим, що Указ Президента не є законом
та відповідно не передбачає порушень
за які настають нормативно-правові
санкції, оскільки, Указ Президента
України "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки", станом на
час проведення перевірки та прийняття
оскаржуваного рішення не визнавався
неконституційним, є чинним та
обов'язковим до виконання на території
України.

Крім того, судом встановлено, що Указ
Президента України "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" прийнято
згідно зі статтею 25 Конституційного
договору між Верховною Радою України
та Президентом України від 08 червня 1995
року та діє до прийняття відповідного
закону.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, ДПІ у Дарницькому
районі м. Києва частково доведено
правомірність прийняття оскаржуваного
рішення з урахуванням вимог,
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у свою чергу позивач не довів
суду обставин, на яких ґрунтуються його
вимоги, однак, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов СПД-ФО ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 25 березня 2010 року №/9532
в частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 657 000,00
грн.

3. В іншій частині адміністративного
позову відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету
України на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 понесені ним витрати по
сплаті судового збору у розмірі судові
витрати у розмірі 1,70 грн. (одна гривня
сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.А. Кузьменко