Справа № 826/15880/13-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Стеценко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Відділу державної виконавчої
служби Дніпровського районного
управління юстиції у м.Києві, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м.Києві,
Головного управління Державної
казначейської служби України у м.
Києві, просив, з урахуванням уточнених
позовних вимог, визнати бездіяльність
відповідача щодо ненадання клопотання
про повернення коштів та зобов'язати
відповідача повернути помилково
сплачені кошти в сумі 255,00 грн. та 510,00
грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 грудня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційних
скарг, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 02 вересня 2013 року звернувся до
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Києві із заявою, у якій
просив підготувати подання до
Державної казначейської служби
України про повернення помилково
сплачених коштів у загальному розмірі
765,00 грн.

Листом від 01 жовтня 2013 року № 54060 Відділ
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Києві повідомив позивача
про те, що 26 серпня 2010 року державним
виконавцем прийняті постанови ВП №
21621838 та ВП № 21621975 про відкриття
виконавчих проваджень щодо стягнення з
позивача штрафів у вказаному розмірі,
однак 18 жовтня 2010 року прийнято
постанови про скасування зазначених
процесуальних документів.

Також, відповідач повідомив про те, що 18
жовтня 2010 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Києві прийнято постанови
про відмову у відкритті виконавчих
проваджень, у зв'язку із пропущенням
встановлених строків пред'явлення
документів на виконання, копії яких
разом з оригіналами виконавчих
документів направлені ОСОБА_3

Вважаючи протиправною бездіяльність
відповідача щодо ненадання відповіді
на звернення та щодо ненадання
клопотання про повернення коштів,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу
України, при виконанні державного
бюджету і місцевих бюджетів
застосовується казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, забезпечує
казначейське обслуговування бюджетних
коштів на основі ведення єдиного
казначейського рахунку, відкритого у
Національному банку України.

Пунктом 3 Розділу 1 Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів, затвердженого наказом
Державного казначейства України від 10
грудня 2002 року № 226 (у редакції, яка
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин), повернення помилково
або надміру зарахованих до бюджету
платежів у національній валюті
здійснюється органами Державного
казначейства України з відповідних
рахунків, відкритих в органах
Державного казначейства України
згідно з Планом рахунків
бухгалтерського обліку виконання
державного та місцевих бюджетів,
затвердженим наказом Державного
казначейства України від 28 листопада
2000 року № 119, зі змінами, шляхом
оформлення розрахункових документів.

В силу п. 5 Розділу 1Порядку № 226,
повернення помилково або надмірно
зарахованих до бюджету податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджетів здійснюється за
заявою платника та поданням органів,
які повинні забезпечувати надходження
платежів до бюджету та за якими згідно
із законом закріплено контроль за
справлянням (стягненням) платежів до
бюджету. Подання надається до органу
Державного казначейства України за
формою, передбаченою відповідними
спільними нормативно-правовими актами
Державного казначейства України з
питань повернення помилково або
надмірно зарахованих до бюджету
коштів, або в довільній формі з
обов'язковим зазначенням такої
інформації: обґрунтування
необхідності повернення коштів з
бюджету, найменування (П. І. Б.) платника,
ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або
ідентифікаційного номера за ДРФО (за
наявності), суми платежу, що підлягає
поверненню, дати та номера
розрахункового документа, який
підтверджує перерахування коштів до
відповідного бюджету.

Подання в довільній формі надається
платником до органу Державного
казначейства України разом із його
заявою про повернення коштів з бюджету
та оригіналом або копією
розрахункового документа (квитанції,
платіжного доручення тощо), який
підтверджує перерахування коштів до
бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету,
яка подається до відповідного органу
Державного казначейства України,
складається платником у довільній
формі з обов'язковим зазначенням такої
інформації: причини повернення коштів
з бюджету, найменування (П. І. Б.)
платника, ідентифікаційного коду за
ЄДРПОУ або ідентифікаційного номера за
ДРФО (за наявності), суми платежу, що
підлягає поверненню, способу
перерахування коштів з бюджету - у
безготівковій формі із зазначенням
реквізитів рахунку одержувача коштів
або готівкою шляхом оформлення чека чи
поштовим переказом на адресу,
визначену в цій заяві.

Відповідно до п. 1 Розділу 16 Порядку №
226, повернення готівкою помилково або
надмірно зарахованих до бюджету
платежів, сплачених фізичними особами,
що не мають рахунків в установах
банків, здійснюється: з відповідних
рахунків, відкритих органами
Державного казначейства України в
установах банків, на підставі чеків,
виписаних органами Державного
казначейства України; з рахунків
банків за реєстрами одержувачів
коштів, підготовленими органами
Державного казначейства України;
поштовими переказами на адреси,
визначені в заявах платників або у
податкових деклараціях, через
підприємства поштового зв'язку за
реєстрами одержувачів коштів,
підготовленими органами Державного
казначейства України.

З вищенаведеного вбачається, що
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджетів здійснюється за умови
наявності факту надмірної сплати
коштів та за умови звернення фізичної
особи - платника до відповідного органу
Державного казначейства України із
заявою про повернення таких коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
серпня 2010 року державним виконавцем
прийняті постанови ВП № 21621838 та ВП №
21621975 про відкриття виконавчих
проваджень щодо стягнення з ОСОБА_3
штрафів.

Згідно квитанцій № К6/S/10 та № К6/S/11 від 28
жовтня 2010 року, позивачем було
сплачено 255,00 грн. та 510,00 грн.
відповідно, призначення платежів
зазначено як «оплата
адміністративного штрафу».

Колегія суддів звертає увагу, що кошти
на загальну суму 765,00 грн., які позивач
вважає помилково сплаченими до
Державного бюджету були сплачені в
рахунок оплати адміністративного
штрафу.

Так, відповідно до ст. 27 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
штраф є грошовим стягненням, що
накладається на громадян і посадових
осіб за адміністративні
правопорушення у випадках і розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що кошти, сплачені позивачем як штраф,
не є такими, що сплачені помилково.

З огляду на факт відсутності звернення
позивача до відповідного органу
Державного казначейства України із
заявою про повернення таких коштів,
колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції про відсутність
підстав для зобов'язання відповідача
вчинити певні дії.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.

.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.