Справа № К/9991/28088/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/28088/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ТОВ "Меркурій" на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17.07.2009р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.08.2009р. у
справі № 2-а-7139/09/0570 за позовом ТОВ
"Меркурій" до Східної митниці про
скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Меркурій" звернулось
з позовом до Східної митниці про
скасування рішення про визначення
митної вартості №
700000024/2009/000170/1 від 28.04.2009р., визнання
недійсною картки відмови 700000024/2009/020184
від 28.04.2009р., зобов'язання здійснити
розмитнення вищевказаних товарів за
МВВ 1 (основний метод за ціною угоди),
визнання дій Східної митниці такими, що
суперечать ст. ст. 40, 264, 266, 267, 413 Митного
кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на протиправність дій
митниці щодо самостійного визначення
митної вартості та необґрунтованим
витребуванням у позивача додаткових
документів щодо підтвердження митної
вартості товару.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17.07.2009р.,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31.08.2009р., в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 17.07.2009р.
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду
від 31.08.2009р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Меркурій" звернулось
з касаційною скаргою, у якій,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначених судових рішень було
порушено норми матеріального та
процесуального права, просить їх
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги
та заперечень на касаційну скаргу,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 21.07.2008 року між Компанією «DW
Oil Trading GMBH» (Продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Меркурій»
(Покупець) укладений контракт № 210708,
відповідно до якого Продавець продає, а
Покупець купує парафино-воскову
продукцію за цінами та в кількості і у
відповідності з якістю, які обумовлені
в додаткових угодах, що є невід'ємною
частиною зазначеного контракту (п.1.1
контракту).

27.04.2009 року Товариством з обмеженою
відповідальністю «Меркурій» надана до
Східної митниці вантажна митна
декларація № 700000005/2009/003878, відповідно
до якої задекларований товар - церезин
75. З урахуванням коригування ціна
складає 93052,36 грн., що складає 920 доларів
за тонну (ряд. 45). Митна вартість
визначена позивачем за першим методом -
ціною договору (а.с. 49). Відповідно до
ряд. 44 ВМД та відомостей, зазначених на
другому аркуші, в якості додаткових
документів декларантом нічого не
додавалося.

Східною митницею витребувані у
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Меркурій» додаткові
документи, а саме:

- стосовно виконання п. 8 Порядку:
довідка про транспортні витрати із
зазначенням кілометражу, замовлення на
перевезення, рахунок про надання
транспортно-експедиційних послуг,
банківські платіжні документи, що
підтверджують факт сплати отриманих
транспортно-експедиційних послуг;

- стосовно виконання п. 11 Порядку:
договори з третіми особами, що
пов'язані з договором про поставку
товару, митна вартість якого
визначається, рахунки про здійснення
платежів третіми особами на користь
продавця, відповідна бухгалтерська
документація, каталоги, специфікації,
прейскуранти виробника товару,
калькуляція фірми-виробника, копія ВМД
країни-відправника, висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, які мають відповідні
повноваження згідно з законодавством,
сертифікат про походження товару,
відомості про якісні характеристики
товару, інформація
зовнішньоторговельних та біржових
організацій про вартість товару та/або
сировини, банківські платіжні
документи про сплату 50% до 08.04.2009 року та
50% до 15.04.2009 року, інші документи для
підтвердження заявленої митної
вартості.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Меркурій» зазначено
про відсутність можливості подати такі
документи на виконання п. 11 Порядку та
надання всіх необхідних документів для
визначення митної вартості товару.

28.04.2009 року Східною митницею прийняте
рішення про визначення митної вартості
товару до ВМД № 700000005/2009/003878.

Отже, предметом даного спору є
правомірність визначення митної
вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу
України від 17.11.2002р. (далі - МК України)
митна декларація - письмова заява
встановленої форми, яка подається
митному органу і містить відомості
щодо товарів і транспортних засобів,
які переміщуються через митний кордон
України, необхідні для їх митного
оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна
декларація приймається та
реєструється митним органом у порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Подання митної декларації повинно
супроводжуватися наданням митному
органу комерційних супровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265
МК митний орган, що здійснює контроль
за правильністю митної оцінки товарів
з урахуванням положень цього Кодексу,
має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути
визначено за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари було продано в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Виходячи із зазначеного, колегія
суддів вважає, що у разі незгоди
Митниці із митною вартістю
імпортованого товару, вона відповідно
до вимог статті 266 МК зобов'язана
провести процедуру консультацій, у
ході яких мала б дійти висновків щодо
застосування того чи іншого методу
визначення митної вартості товарів,
при цьому кожний наступний метод
застосовується у разі неможливості
застосування попереднього із
наведенням відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може
бути визначена за першим методом,
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Аналогічна правова позиція була
висловлена також Верховним Судом
України у постановах від 21 січня 2011
року (справа № 21-56а10), від 7 лютого 2011
року (справа № 21-76а10), від 14 листопада 2011
року (справа № 21-213а11), від 6 лютого 2012
року (справа № 21-418а11).

Таким чином, судами не надано оцінку
тій обставині, що митницею було
застосовано шостий (резервний) метод
визначення митної вартості товару,
водночас, рішення про визначення
митної вартості не містять будь-яких
пояснень стосовно неможливості
застосування попередніх п'яти методів
із наведенням відповідних аргументів.

Обов'язок суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності
подати додаткові документи на вимогу
митного органу встановлений ч.2 ст. 264
Митного кодексу України, а також
пунктом 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1766 від 20.12.2006р.

За ст. 267 МК України перший метод
визначення митної вартості може бути
використаний лише за умови, якщо дані,
заявлені декларантом, підтверджені
документально та є достовірними.

Колегія суддів дійшла висновку, що зі
змісту норм пункту 14 Порядку
декларування митної вартості товарів
та частини четвертої статті 266 МК
України убачається, що позивач не
зобов'язаний надавати повний перелік
документів, визначених пунктом 11
зазначеного Порядку. При цьому
витребування таких документів може
мати місце тільки у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Отже, судам необхідно дослідити, чи
було достатньо тих доказів, що були
подані позивачем, для визначення
митної вартості товару за першим
методом, а також наявність підстав у
Митниці для сумніву у достовірності
заявленої митної вартості товару.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність дій чи бездіяльність
суб'єкту владних повноважень обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

З урахуванням наведеного судова
колегія дійшла висновку, що рішення
судів вимогам ст. 159 КАС України не
відповідають. Неповнота у встановленні
фактичних обставин справи не дає
можливості суду касаційної інстанції
визначитись в правильності правової
оцінки позовних вимог, проведеної
судами попередніх інстанцій.
Відповідно до приписів ст. 220 КАС
України допущені порушення не можуть
бути перевірені і усунуті судом
касаційної інстанції.

З огляду на викладене, судові рішення,
ухвалені у даній справі, підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справу суду
належить усунути недоліки, викладені у
мотивувальній частині ухвали і
правильно застосувати до спірних
правовідносин норми матеріального
права.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Меркурій"
задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17.07.2009р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.08.2009р.
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: