Справа № П/811/1034/14
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2014 рокусправа № П/811/1034/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Щербака А.А.

суддів: Баранник
Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 23 травня
2014р. по справі за позовом Державного
підприємства Одеська залізниця до
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення та вимоги про
сплату боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Одеська
залізниця звернулося до суду з позовом
до Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення та вимоги про
сплату боргу.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 23 травня 2014
року позов задоволено.

Суд постановив скасувати рішення
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 31 березня
2014 року № .

Скасувати вимогу про сплату боргу
(недоїмки) Знам'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 31 березня
2014 року №Ю-11.

Постанова обґрунтована тим, що надання
безкоштовного проїзду працівникам
залізничного транспорту, згідно Закону
України «Про залізничний транспорт», є
додатковим благом відповідно до
підпункту «е» п.164.2.17 п.164.17 ст.164
Податкового кодексу, яке не входить до
структури заробітної плати,
передбаченої ст.2 Закону України «Про
оплату праці».

Відповідачем подана апеляційна скарга,
просить оскаржену постанову скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
згідно підпункту 2.2.10 пункту 2.2
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004,
до складу фонду додаткової заробітної
плати входять, зокрема, витрати
пов'язані з наданням безкоштовного
проїзду працівниками залізничного,
авіаційного, морського, річкового,
автомобільного транспорту та міського
електротранспорту.

Представник відповідача не звився,
повістку отримав 01.07.2014.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на такі підстави.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що посадовими
особами Знам'янської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області було
проведено виїзну документальну
перевірку Відокремленого структурного
підрозділу Знамянського
будівельно-монтажного потягу №704
служби будівельно-монтажних робіт і
цивільних споруд Одеської залізниці з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2010 по
31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період 01.07.2010 по 31.12.2012,
за результатами якої складено Акт від
31.03.2014 № 102/22/01097220.

В ході перевірки було встановлено
порушення позивачем п. 1 ч. 1 ст. 7, ч. 7 ст.
7, п. п. 5, 7 ст. 8 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», внаслідок
невірного обрахування єдиного внеску,
а саме не включення до заробітної плати
вартості безоплатно наданих проїзних
квитків працівникам, членам їх сімей,
що призвело до заниження єдиного
внеску в сумі 35918,28 грн., в тому числі по
періодах: 2011 - 21399,61 грн. та 2012 - 14518,67 грн.

На підставі Акту перевірки податковим
органом винесено рішення про
застосування штрафних санкцій №
від 31 березня 2014 року на загальну суму
53877,43 грн. та вимога про сплату боргу від
31 березня 2014 року Ю-11.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» для платників,
зазначених у пунктах 1 (крім абзацу
сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої
статті 4 цього Закону, єдиний внесок
нараховується на суму нарахованої
заробітної плати за видами виплат, які
включають основну та додаткову
заробітну плату, інші заохочувальні та
компенсаційні виплати, у тому числі в
натуральній формі, що визначаються
відповідно до Закону України «Про
оплату праці», та суму винагороди
фізичним особам за виконання робіт
(надання послуг) за цивільно-правовими
договорами.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Зі змісту статті 2 вказаного Закону
вбачається, що структура заробітної
плати складається із основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних і компенсаційних
виплат.

Основна заробітна плата - це
винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та
компенсаційних виплат належать
виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
залізничний транспорт» працівники
залізничного транспорту загального
користування та члени їх сімей
(утриманці) користуються правом на
безплатний проїзд залізничним
транспортом. Порядок та умови надання
цих та інших пільг встановлюються
Кабінетом Міністрів України,
колективними договорами та угодами.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.02.2001 № 160 Про реалізацію частини
другої та третьої статті 16 Закону
України «Про залізничний транспорт»
установлено, що порядок та умови
надання працівникам залізничного
транспорту загального користування та
членам їх сімей (утриманцям) права на
безоплатний проїзд залізничним
транспортом затверджуються
Міністерством транспорту за
погодженням з Міністерством фінансів.

Витрати підприємств залізничного
транспорту, пов'язані з безоплатним
проїздом зазначених осіб, не
включаються до складу валових витрат
підприємств.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджується, що в колективному
договорі позивача передбачено надання
працівникам квитків на безкоштовний
проїзд.

Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України додаткові блага -
кошти, матеріальні чи нематеріальні
цінності, послуги, інші види доходу, що
виплачуються (надаються) платнику
податку податковим агентом, якщо такий
дохід не є заробітною платою та не
пов'язаний з виконанням обов'язків
трудового найму або не є винагородою за
цивільно-правовими договорами
(угодами), укладеними з таким платником
податку (крім випадків, прямо
передбачених нормами розділу IV цього
Кодексу).

Відповідно до пп. 164.2.1, 164.2.17 п. 164.2 ст. 164
Податкового кодексу України до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються, зокрема доходи у
вигляді заробітної плати, нараховані
(виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового договору
(контракту); дохід, отриманий платником
податку як додаткове благо (крім
випадків, передбачених статтею 165 цього
Кодексу) у вигляді вартості безоплатно
отриманих товарів (робіт, послуг),
визначеної за правилами звичайної
ціни, а також суми знижки звичайної
ціни (вартості) товарів (робіт, послуг),
індивідуально призначеної для такого
платника податку.

Згідно з п. 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг,
зокрема прямих витрат на оплату праці.

Відповідно до пп. 138.8.2 п. 138.2 ст. 138
Податкового кодексу України до складу
прямих витрат на оплату праці
включаються заробітна плата та інші
виплати робітникам, зайнятим у
виробництві товарів (виконанні робіт,
наданні послуг), які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат.

Пунктом 142.1 статті142 Податкового
кодексу України встановлено, що до
складу витрат платника податку
включаються витрати на оплату праці
фізичних осіб, що перебувають у
трудових відносинах з таким платником
податку (далі - працівники), які
включають нараховані витрати на оплату
основної і додаткової заробітної плати
та інших видів заохочень і виплат
виходячи з тарифних ставок, у вигляді
премій, заохочень, відшкодувань
вартості товарів, робіт, послуг,
витрати на оплату авторської
винагороди та за виконання робіт,
послуг згідно з договорами
цивільно-правового характеру, будь-яка
інша оплата у грошовій або натуральній
формі, встановлена за домовленістю
сторін, (крім сум матеріальної
допомоги, які звільняються від
оподаткування згідно з нормами розділу
IV цього Кодексу).

Аналіз вищенаведених норм права дає
можливість дійти висновку, що базою для
нарахування єдиного внеску є заробітна
плата платника податку, до складу якої
не входять пільги працівникам,
гарантовані спеціальним законом.

Застосування відповідачем в спірних
правовідносинах Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Держкомстату
України від 13.01.2004, є помилковим, адже
пунктом 1.1 Інструкції закріплено, що
Інструкція не застосовується для
визначення складових фонду оплати
праці, як бази (об'єкта) для нарахування
внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи сукупність викладених
обставин колегія суддів доходить
висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 23 травня
2014р. по справі за позовом Державного
підприємства Одеська залізниця до
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення та вимоги про
сплату боргу залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в порядку і
строки, передбачені ст. 212 КАС України
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш