Справа № 2а-67/10
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/33975/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого судді - Черпіцької
Л.Т.Суддів -Розваляєвої Т.С. Маслія
В.І.при секретарі -Кошелєв С.В.за участю
представників:ОСОБА_5 представник -
ОСОБА_6 відповідача - ОСОБА_7 ТОВ
«Дніпроекологія» - Шарахматова Т.Є.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справуза
касаційною скаргоюОСОБА_5напостанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня 2011
рокуу справі№2а-67/10за позовомОСОБА_5,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11доКиївської
міської ради,треті особи1.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ай Сі Ем», 2.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Славутич», 3.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ласпі», 4.
Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Дніпроекологія»провизнання
протиправним та нечинним рішення

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2009 року позивачі звернулись з
позовом до Київської міської ради про
визнання протиправним рішення від
13.12.2007 року №1447/4280 «Про внесення змін до
Генерального плану міста Києва та
проекту планування його приміської
зони на період до 2020 року щодо
вилучення території навколо
Видубицького озера на
Набережно-Печерській дорозі, 4-10 у
Печерському районі м. Києва із зони
зелених насаджень загального
користування і переведення її за
функціональним призначенням до
житлової та громадської забудови».

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 вересня 2010 року
позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня 2011
року постанову суду першої інстанції
скасовано, в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції ОСОБА_5
звернулась з касаційною скаргою, у якій
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, та залишити в
силі судове рішення суду першої
інстанції, посилаючись на те, що при
прийнятті зазначеного судового
рішення було порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням від 13.12.2007 року
№1447/4280 Київська міська рада вирішила:
затвердити містобудівне обґрунтування
щодо внесення змін до містобудівної
документації для розміщення об'єкта
інвестування у складі
офісно-готельного комплексу з
торговельно-розважальним центром,
яхт-клубом, спортивно-оздоровчими
спорудами і приміщеннями громадського
призначення та підземними
автостоянками на Набережно-Печерській
дорозі, 4-10 (Видубицьке озеро) у
Печерському районі м. Києва; внести
зміни до Генерального плану міста
Києва та проекту планування його
приміської зони на період до 2020 року,
затверджених рішенням Київради від
28.03.2002 року №370/1804, а саме: перевести
територію навколо Видубицького озера
Набережно-Печерській дорозі,4-10 у
Печерському районі м. Києва у
визначених містобудівним
обґрунтуванням, із зони зелених
насаджень загального користування до
території житлової та громадської
забудови.

Суд першої інстанції задовольнив
позовні вимоги з тих підстав, що
Київська міська рада прийняла
оскаржуване рішення всупереч
обмеженням, встановленим Земельним
кодексом України, Водним кодексом
України, Державними санітарними
правилами планування та забудови
населених пунктів та всупереч власному
рішенню від 15.03.2007 р. №253/914, вийшовши
таким чином за межі наданих
повноважень.

Між тим, суд апеляційної інстанції,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, виходив з того, що оскаржуване
рішення Київської міської ради ніяким
чином не порушує права позивачів.

Однак, колегія суддів вважає такі
висновки суду апеляційної інстанції
передчасними, враховуючи наступне.

Предметом вимог позивачів є визнання
протиправним рішення Київської
міської ради від 13.12.2007 року №1447/4280 «Про
внесення змін до Генерального плану
міста Києва та проекту планування його
приміської зони на період до 2020 року
щодо вилучення території навколо
Видубицького озера на
Набережно-Печерській дорозі, 4-10 у
Печерському районі м. Києва із зони
зелених насаджень загального
користування і переведення її за
функціональним призначенням до
житлової та громадської забудови».

Згідно ч. ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Підставами для визнання рішення
недійсним (нечинним) є невідповідність
його вимогам чинного законодавства
та/або визначеній законом компетенції
органу, який прийняв це рішення. При
цьому обов'язковою умовою визнання
рішення недійсним (нечинним) є також
порушення у зв'язку з його прийняттям
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Між тим, судом апеляційної інстанції
взагалі не досліджувалося оскаржуване
рішення Київської міської ради від
13.12.2007 року №1447/4280 «Про внесення змін до
Генерального плану міста Києва та
проекту планування його приміської
зони на період до 2020 року щодо
вилучення території навколо
Видубицького озера на
Набережно-Печерській дорозі, 4-10 у
Печерському районі м. Києва із зони
зелених насаджень загального
користування і переведення її за
функціональним призначенням до
житлової та громадської забудови» на
предмет його відповідності нормам
чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про передчасність
прийнятого судом апеляційної
інстанції рішення, без дослідження
всіх обставин справи.

Колегія суддів вважає передчасним
висновок суду апеляційної інстанції
стосовно того, що оскаржуване
розпорядження ніяким чином не
стосується інтересів позивача,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Позивач - особа, на захист прав, свобод
та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду (п. 8 ст. 3 КАС
України).

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси. У
випадках, установлених законом, до суду
можуть звертатися органи та особи, яким
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб.

Також, згідно зі статтею 104 КАС України
до адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги дають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело до неправильного
вирішення справи.

При новому розгляді необхідно
встановити, чи не вплине рішення у
даній справі на права, свободи,
інтереси або обов'язки будь-яких інших
осіб.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня 2011
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: