Справа № 2а-7868/12/2670
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/14052/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Нікея-ЛТД» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
жовтня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративною суду
від 05 лютого 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікея-ЛТД» до
Державної митної служби України, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Київська регіональна
митниця, Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про стягнення надмірно сплачених мита
та податку на додану вартість,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нікея-ЛТД» (далі -
ТОВ «Нікея-ЛТД») звернулось до
Державної митної служби України (далі -
Митниця) з позовом про зобов'язання
вчинити певні дії та, з урахуванням
змінених позовних вимог, стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача 16381,14 грн. сплаченого мита та
112483, 86 грн. надміру сплаченого податку
на додану вартість.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
жовтня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративною суду від 05 лютого 2013
року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ТОВ «Нікея-ЛТД»,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати
та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

На дану касаційну скаргу надійшли
заперечення Митниці та Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві, у якому
останні рішення судів першої та
апеляційної інстанцій вважають такими,
що ухвалені із дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
та просять залишити касаційну скаргу
без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 07 вересня 2010 року між
ТОВ «Нікея-ЛТД» та Компанією «Electrum
Limited» (КНР), було укладено контракт
поставки товарів № NK2010/1, на виконання
якого з 02 грудня 2011 року по 07 лютого 2012
року позивачу поставлено вантаж під
назвою Fluorescent lamp, High pressure metal-halide lamp, High
pressure sodium lamp, High pressure blended mercury lamp
загальною вартістю 53146,74 доларів США.

07 лютого 2012 року були надані вантажні
митні декларації (ВМД) за формами МД-2,
МД-3 та МД-6 № 100190000/2012/308972, із
зазначенням вартості вантажу 53146,74
доларів США, що за курсом гривні до
долара США (7,9897) складало 424509,59 грн.

23 березня 2012 року Митницею було
прийнято рішення № 100000003/2012/012099/2, яким
за шостим (резервним) методом було
визначено митну вартість товару у
розмірі 117439,74 доларів США, що за курсом
гривні до долара США складало 937838,54 грн.

26 березня 2012 року ТОВ «Нікея-ЛТД»
звернулось до Митниці з заявою про
надання дозволу на випуск товарів у
вільний обіг під гарантійне
зобов'язання при ввезенні їх на митну
територію України, на яку Митниця
листом від 27 березня 2012 року № 14/2-11/13499
повідомила ТОВ «Нікея-ЛТД» про згоду на
випуск відповідних товарів під
гарантійні зобов'язання.

30 березня 2012 року позивач звернувся до
Митниці із скаргою щодо прийняття
рішення про визначення митної вартості
товарів.

27 квітня 2012 року Митниця листом за №
15/2-152-1/785 за результатами розгляду його
скарги повідомила ТОВ «Нікея-ЛТД», що
необхідно надати до митного органу
додаткові документи і за умови надання
таких документів митне оформлення
товарів буде здійснено за заявленою
декларантом митною вартістю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, а апеляційний суд,
погодившись з ним, виходили з
відсутності підстав для повернення
декларанту надміру сплачених податків
і зборів, оскільки відсутнє рішення
митного органу про застосування митної
вартості, заявленої декларантом.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій і зазначає наступне.

Статтею 264 Митного кодексу України
закріплено право декларанта оскаржити
рішення митного органу щодо митної
вартості оцінюваних товарів до митного
органу вищого рівня та/або суду. У
повідомленні митного органу вищого
рівня про результати розгляду скарги
обґрунтовується прийняте за скаргою
рішення та міститься інформація про
право декларанта оскаржити це рішення
в судовому порядку.

Пунктом 18 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 2006 року
№ 1766 (яка діяла на момент виникнення
правовідносин) встановлено, що митний
орган вищого рівня розглядає скаргу
щодо прийняття рішення про визначення
митної вартості товарів на підставі
поданих декларантом документів,
зокрема пояснень митного органу
стосовно того, як ним було визначено
таку вартість.

Вважаючи що права у сфері розгляду
скарги ТОВ «Нікея-ЛТД» порушені, вони
посилаються на положення Податкового
кодексу України.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового
кодексу України, цей Кодекс регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно з п. 56.2 ст. 56 Податкового кодексу
України у разі коли платник податків
вважає, що контролюючий орган
неправильно визначив суму грошового
зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству
або виходить за межі повноважень
контролюючого органу, встановлених цим
Кодексом або іншими законами України,
він має право звернутися до
контролюючого органу вищого рівня із
скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до п. 56.3. ст. 56 Податкового
кодексу України скарга подається до
контролюючого органу вищого рівня у
письмовій формі (та у разі потреби - з
належним чином засвідченими копіями
документів, розрахунками та доказами,
які платник податків вважає за
потрібне надати з урахуванням вимог п.
44.6 ст. 44 цього Кодексу) протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання платником податків
податкового повідомлення-рішення або
іншого рішення контролюючого органу,
що оскаржується.

Пунктом 56.8 ст. 56 Податкового кодексу
України встановлено, що контролюючий
орган, який розглядає скаргу платника
податків, зобов'язаний прийняти
вмотивоване рішення та надіслати його
протягом 20 календарних днів, наступних
за днем отримання скарги, на адресу
платника податків поштою з
повідомленням про вручення або надати
йому під розписку.

Виходячи з цього, при використанні
декларантом права на випуск товарів у
вільний обіг під гарантійні
зобов'язання, рішення за результатами
розгляду скарги позивача на рішення
про визначення митної вартості товару
приймається не пізніше ніж за 10 днів до
закінчення строку дії гарантійних
зобов'язань.

Посилання ТОВ «Нікея-ЛТД», як на
підставу задоволення позовних вимог,
на пункт 56.9 статті 56 Податкового
кодексу України, є безпідставними,
оскільки ТОВ «Нікея-ЛТД» виступає не як
платник податків, а як декларант, з
огляду на що не виникають відносини
щодо оподаткування, а відтак до спірних
правовідносин застосовуються
спеціальні норми, а саме норми Митного
кодексу України та Порядку випуску
товарів у вільний обіг під гарантійні
зобов'язання при ввезені їх на митну
територію України.

Відповідно до ч. 6 ст. 264 Митного кодексу
України, у разі, якщо після сплати
декларантом податків і зборів
(обов'язкових платежів) згідно з митною
вартістю товарів, визначеною митним
органом, буде прийнято рішення про
застосування митної вартості,
заявленої декларантом, сума надміру
сплачених податків і зборів
(обов'язкових платежів) повертається
декларанту у місячний термін з дня
прийняття рішення, у порядку,
передбаченому законодавством.

З урахуванням наведених обставин
справи та у зв'язку з тим, що рішення
про застосування митної вартості,
заявленої декларантом, митними
органами не приймалось, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, що відсутні
підстави для повернення позивачу
сплачених податків і зборів
(обов'язкових платежів) у порядку,
визначеному чинним законодавством
України, а тому позовні вимоги є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Посилання ТОВ «Нікея-ЛТД» на порушення
судами норм процесуального права є
необґрунтованими, оскільки відповідно
до ч.2 ст. 224 Кодексу адміністративного
судочинства України не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення судом норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи. Таких порушень у справі не
встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись статтею 220, 220-1, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Нікея-ЛТД» - відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 26 жовтня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративною суду від 05 лютого 2013
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав передбачених ст.ст.
237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

А.О. Логвиненко