Справа № К/9991/6970/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/6970/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шляховик» на
постанову Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 квітня 2011 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року у справі №2а-176/11/1505 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Шляховик» до
Салганської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними
та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Шляховик»
(далі - ТОВ «Шляхови») звернулось з
позовом до Салганської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, в якому просило:

- визнати необґрунтованими дії
Салганської сільської ради щодо
припинення права користування ТОВ
«Шляховик» земельною ділянкою 0,6323 га,
наданою для розміщення та експлуатації
промислової бази в АДРЕСА_1 та внесення
змін у пункт 1 рішення №1037-V від 12 жовтня
2007 року

- скасувати рішення Салганської
сільської ради від 26 грудня 2008 року за
№ 2303-V.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
відповідача не було підстав,
передбачених ст.ст. 27, 29, 31 Земельного
кодексу України та інших нормативних
актів для припинення права
користування земельної ділянкою ТОВ
«Шляховик».

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 квітня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Шляховик»
звернулось з касаційною скаргою, у якій
просить скасувати судові рішення
першої та апеляційної інстанції, та
ухвалити нове про задоволення позову,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначених судових рішень було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням Салганської
сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області від 12 жовтня 2007 року
№1037-V надано згоду ТОВ «Шляховик» на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
загальною площею 3,4017 га в
довгострокову оренду строком на 49
років із земель промисловості
сільської ради, з них: 1 8417 га для
розміщення та експлуатації
промислової бази в межах населеного
пункту АДРЕСА_1; 1,56 га для розміщення та
експлуатації асфальтно-бетонного
заводу в межах населеного пункту
АДРЕСА_2.

Рішенням Салганської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області від 26 грудня 2008 року №
2303-V «Про внесення змін до рішення ради
№ 1037-V від 12.10.2007 р. «Про надання згоди
ТОВ «Шляховик» на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для розміщення та експлуатації
промислової бази в АДРЕСА_1 і
асфальтно-бетонного заводу в АДРЕСА_2 в
довгострокову оренду строком на 49
років» було вирішено припинити право
користування товариства з обмеженою
відповідальністю «Шляховик» земельною
ділянкою площею 0,6323 га наданою для
розміщення та експлуатації
промислової бази в АДРЕСА_1.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
наступного.

В силу п.34 ч.1 ст.26 Закону «Про місцеве
самоврядування в Україні», виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання регулювання земельних
відносин.

Відповідно до ст.12 ЗК України, до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить: а) розпорядження землями
територіальних громад; б) передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу; в) надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
г) вилучення земельних ділянок із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп
земельних ділянок для суспільних
потреб відповідних територіальних
громад сіл, селищ, міст; д) організація
землеустрою; е) координація діяльності
місцевих органів земельних ресурсів; є)
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та
екологічного законодавства; ж)
обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у
разі порушення ними вимог земельного
законодавства; з) підготовка висновків
щодо вилучення (викупу) та надання
земельних ділянок відповідно до цього
Кодексу; и) встановлення та зміна меж
районів у містах з районним поділом; і)
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок; ї)
внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст; й) вирішення земельних
спорів; к) вирішення інших питань у
галузі земельних відносин відповідно
до закону.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 120 Земельного
кодексу України, у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти.

До особи, яка набула право власності на
жилий будинок, будівлю або споруду,
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача. У разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду фізичними
або юридичними особами, які не можуть
мати у власності земельних ділянок, до
них переходить право користування
земельною ділянкою, на якій
розташований жилий будинок, будівля
або споруда, на умовах оренди.

Відповідно до ст. 124 ЗК України передача
в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу, права оренди
земельної ділянки (у разі продажу права
оренди), шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 ст. 134 ЗК України
одним з випадків, коли земельні ділянки
державної чи комунальної власності або
права на них не підлягають продажу на
конкурентних засадах (земельних
торгах), є розташування на земельних
ділянках об'єктів нерухомого майна, що
перебувають у власності громадян,
юридичних осіб, в яких відсутні акції
(частки, паї), що належать державі, крім
випадків відмови власника
розташованого на земельній ділянці
нерухомого майна від її викупу або
укладення договору оренди.

Зі змісту оскаржуваного рішення
сільської ради вбачається, що
підставою для винесення такого
рішення, орган місцевого
самоврядування вважав наявність на
спірній земельній ділянці інших
власників нерухомого майна.

Як вірно встановлено судами та
підтверджено довідкою КП
«Білгород-Дністровське бюро технічної
інвентаризації», крім ТОВ «Шляховик»
власниками майна також є треті особи -
ОСОБА_4 значиться власником 1/100 частини
будівель та споруд по АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування від 27.10.2008
року, а ОСОБА_5 на підставі договору
дарування від 29.03.2008 року. значиться
власником 10/100 частин будівель та
споруд по АДРЕСА_1.

Таким чином, суди дійшли до
обґрунтованого висновку, що прийняте
Салганською сільською радою
Білгород-Дністровського району
Одеської області рішення від 26 грудня
2008 року за № 2303-V було винесено в межах
своїх повноважень, та згідно діючого
законодавства.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судом першої та апеляційної
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Шляховик»
відхилити, а постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 квітня 2011 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: