Справа № 320/6823/13-а
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 рокусправа № 320/6823/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів:
Коршуна А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в м.Мелітополі та
Мелітопольському районі Запорізької
області на постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 10 грудня 2013 року у справі
№320/6823/13-а за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області про
визнання протиправними дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 липня 2013 року звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
м.Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області, в якому
просить, з урахуванням уточнень,
визнати протиправними дії відповідача
щодо нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне страхування фізичної особи -
підприємцю та скасувати вимогу від 03
червня 2013 року № ф-2334 про сплату
недоїмки.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідно до вимог
частини 4 статті 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» він, як
пенсіонер звільнений від сплати за
себе єдиного внеску.

Постановою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 10 грудня 2013 року
адміністративний позов задоволено.

Суд скасував вимогу відповідача № ф-2334
від 03 червня 2013 року про сплату
недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
серпня 2011 року по березень 2013 року.

Постанова суду мотивована тим, що
оскільки позивач є пенсіонером,
отримує пенсію за віком призначену на
пільгових умовах, він у відповідності
до частини 4 статті 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняється
від сплати за себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач оскаржив
її до апеляційного суду з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права. Просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою у
задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично
обґрунтована тим, що фізичні
особи-підприємці, які отримують пенсію
сплачують єдиний внесок на
добровільних засадах після досягнення
ними відповідного пенсійного віку,
оскільки позивачу пенсія призначена на
умовах визначених статтею 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» зі
зниженням пенсійного віку він не
звільняється від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Згідно заперечень на апеляційну
скаргу, позивач посилаючись на її
необґрунтованість, просив у задоволені
скарги відмовити, постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи
апеляційної, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що позивач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця (а.с.9).

Згідно з наявного в матеріалах справи
листа Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області №3850/к/17-111 від 02
серпня 2013 року позивач з 01 липня 2011 року
по 30 вересня 2011 року та з 01 квітня 2012
року по 31 грудня 2012 року знаходився на
спрощеній системі оподаткування (а.с.
33).

Позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України м.
Мелітополі та Мелітопольському районі,
як пенсіонер та отримує пенсію за віком
на пільгових умовах, що
підтверджується посвідченням серія
НОМЕР_1 (а.с.10).

Відповідачем сформовано вимогу № ф-2335
від 03 червня 2013 року про сплату
недоїмки, якою визначено, що
заборгованість позивача зі сплати
єдиного внеску становить 6 014,57 грн.
(а.с. 11).

За результатами адміністративного
оскарження вищевказана вимога про
сплату недоїмки залишена без змін.

Законність та обґрунтованість вимоги
відповідача № ф-2335 від 03 червня 2013 року
про сплату недоїмки у розмірі 6 014,57
грн. є предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між
сторонами та задовольняючи позов, суд
першої інстанції зробив висновок про
те, що спірне рішення відповідача
прийняте не на підставі та не у спосіб,
що передбачені Конституцією та
законами України.

З такими висновками суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
погоджується з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VI) платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (частина
четверта статті 4 Закону № 2464-VI).

Таким чином, за змістом цієї норми
фізичні особи - підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати єдиного внеску
за себе, за умови, якщо вони є
пенсіонерами за віком (незалежно від
того чи досягли вони загального
пенсійного віку чи така пенсія
оформлена на пільгових умовах - зі
зменшенням пенсійного віку) та
отримують відповідно до закону
пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим
пункту 16 Прикінцевих положень Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 1058-IV) до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення"
(далі - Закон № 1788-ХІІ) застосовуються,
зокрема, в частині визначення права на
пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено
виключний перелік трудових пенсій, які
призначаються за цим Законом (за віком;
по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років).
Загальні умови призначення пенсій за
віком визначені статтею 12 Закону №
1788-ХІІ та частиною першою статті 26
Закону № 1058-IV. Таке право виникало у
чоловіків після досягнення 60 років та
за наявності відповідного стажу.

При цьому статтею 13 Закону № 1788-ХІІ,
передбачена можливість призначення
пенсії за віком на пільгових умовах - зі
зменшенням віку, зазначеного у статті
12 цього Закону, та за наявності
відповідного трудового стажу.

Отже, враховуючи зазначені обставини
та викладені норми права, суд
апеляційної інстанції зробив висновок
про те, що особи, яким пенсія за віком
призначена відповідно до статті 13
Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", до
яких відноситься позивач, мають право
на пільги щодо сплати за себе єдиного
внеску, згідно з частиною четвертою
статті 4 Закону України від 8 липня 2010
року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", оскільки ця
норма не містить будь-яких обмежень та
умов щодо набуття фізичними
особами-підприємцями статусу
пенсіонера за віком.

Крім того, ця правова позиція
неодноразово була висловлена у спорах
цієї категорії, зокрема, у постановах
Верховного Суду України від 15 квітня 2014
року (справи №№ 21-57а14, 21-69а14, 21-70а14), 20
травня 2014 року (справа № 21-160а14) та 17
червня 2014 року (справа №21-176а14).

Відповідно до статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду цієї
справи об'єктивно, повно та всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, дав їм
правильну юридичну оцінку і ухвалив
законне, обґрунтоване рішення без
порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у цній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті
198, статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
м.Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області - залишити
без задоволення, а постанову
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 10 грудня 2013
року у справі №320/6823/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений
31 жовтня 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко