Справа № 808/3554/13-а
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2014 рокусправа № 808/3554/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року

у справі № 808/3554/13-а

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізької
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася у
Запорізький окружний адміністративний
суд з позовом до Бердянської об'єднаної
державної податкової інспекції
Запорізької області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень рішень від 18
березня 2013 року № 2, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
536603,00 грн. та № , яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб в розмірі 179967,31
грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Бердянською об'єднаною державною
податковою інспекцією Запорізької
області Державної податкової служби
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку з питання
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 за періоди лютий,
червень, липень, серпень, вересень,
жовтень, грудень 2010 року, з 01 січня 2011
року по 30 вересня 2012 року з податку на
додану вартість; за період 01 січня 2011
року по 31 грудня 2011 року з податку на
доходи фізичних осіб від впровадження
підприємницької діяльності, за
результатами якої складено акт від 19
лютого 2013 року № 21/1720/НОМЕР_2.

Перевіркою встановлено порушення
вимог статті 177.10 Податкового Кодексу
України, Порядку ведення Книги обліку
доходів і витрат, яку ведуть фізичні
особи-підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування, і
фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 24 грудня 2010
року № 1025, а саме не ведення
результатів підприємницької
діяльності у книгах обліку доходів та
витрат; пункту 177.2 статті 177 Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим
занижено загальний оподатковуваний
доход отриманий протягом 2011 року на
суму 394599,94 грн., пункту 138.1 статті 138,
пункту 177.4 статті 177 Податкового
кодексу України, а саме завищено
витрати, безпосередньо пов'язані з
отриманням доходу на 397612,56 грн., за
рахунок не правомірно віднесених до
складу витрат занижено чистий
оподатковуваний доход протягом
перевіряємого періоду на 792212,50 грн., та
податок з доходу за 2011 рік занижено на
143973,85 грн., у зв'язку з чим включено до
податкових декларацій за 2011 рік
перекручені дані; пункту 44.1 статті 44,
пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті
187, пункту 200.1 статті 200 Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим
занижено податкові зобов'язання з
податку на додану вартість протягом
перевіряємого періоду у сумі 189279,00 грн.;
пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.6
статті 198 Податкового кодексу України,
а саме завищено податковий кредит на
загальну суму 250813,00 грн.

На підставі акту перевірки від 19 лютого
2013 року Бердянською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Запорізької області Державної
податкової служби прийняті податкові
повідомлення-рішення від 18 березня 2013
року № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму
179967,31 грн., в тому числі 143973,85 грн. за
основним платежем та 35993,46 грн.
штрафними (фінансовими) санкціями, №
2, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 536633,00 грн., в
тому числі 440092,00 грн. за основним
платежем та 96511,00 грн. штрафними
(фінансовими) санкціями.

З висновків акту перевірки вбачається,
що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
занижено валовий дохід за 2011 рік у сумі
394599,94 грн., в зв'язку з тим, що до
перевірки не надано книгу обліку
доходів та витрат за перевіряємий
період.

Згідно даних декларації про майновий
стан за 2011 рік № 91237 від 06 лютого 2012 року
валовий дохід за 2011 рік склав 1680086,96
грн.(без ПДВ).

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до банківських виписок про
отримані надходження грошових коштів
за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня
2011 року фактичні надходження грошових
коштів на розрахункові рахунки склали
2074686,90 грн. без ПДВ (2489624,30 грн. з ПДВ), у
зв'язку з чим висновки відповідача щодо
заниження суми загального
оподатковуваного доходу за 2011 рік на
394599,94 грн. за рахунок не вірного
внесення сум виручки від реалізації
товарів та послуг у грошовій формі до
загального оподатковуваного доходу є
правомірними.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177
Податкового кодексу України фізичні
особи-підприємці зобов'язані вести
Книгу обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару. Форма Книги обліку
доходів і витрат та порядок її ведення
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Згідно з статтею 177.2 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Статтею 177.3 Податкового кодексу
України визначено, що для фізичної
особи-підприємця, зареєстрованого як
платник податку на додану вартість, не
включаються до витрат і доходу суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів
(робіт, послуг).

При цьому, пунктом 2 Порядку ведення
Книги обліку доходів і витрат, яку
ведуть фізичні особи-підприємці, крім
осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять незалежну професійну
діяльність, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 24 грудня 2010 року № 1025,
передбачено, що самозайняті особи
повинні придбавати та оформлювати
Книгу самостійно. Прошнурована з
пронумерованими сторінками Книга
безоплатно реєструється в органі
державної податкової служби за
основним місцем обліку самозайнятої
особи.

Кожен працівник - фізична особа, що
здійснює операції за готівку, веде їх
облік у Книзі, яка реєструється
самозайнятою особою у такому самому
порядку.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку щодо заниження
позивачем суми загального
оподатковуваного доходу за 2011 рік на
394599,94 грн.

Відповідно статті 44.1 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документів.

З декларацій про доходи наданих до
Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби
вбачається, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
задекларовані валові витрати за 2011
року складають 1604483,05 грн.

При цьому, до складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів за 2011 рік, в тому числі,
включені витрати на пальне, запчастини,
пеня по суду, відсотки по лізинговим
платежам в сумі 397612,56 грн., які не
підтверджені первинними документами.

Також, складу витрат включені
амортизаційні відрахування.

Відповідно до пунктів 146.4, 146.5 статті 146
Податкового кодексу України придбані
(самостійно виготовлені) основні
засоби зараховуються на баланс
платника податку за первісною
вартістю. Первісна вартість об'єкта
основних засобів складається, зокрема
з сум, що сплачуються постачальникам
активів та підрядникам за виконання
будівельно-монтажних робіт (без
непрямих податків).

Згідно з пунктом 6 підрозділу 4 розділу
ХХ Податкового кодексу України для
визначення переліку об'єктів основних
засобів, інших необоротних та
нематеріальних активів за групами
відповідно до пункту 145.1 статті 145 цього
Кодексу з метою нарахування
амортизації з дати набрання чинності
розділом III цього Кодексу
застосовуються дані інвентаризації,
проведеної за станом на 1 квітня 2011
року.

Вартість, яка амортизується, по кожному
об'єкту основних засобів, інших
необоротних та нематеріальних активів
визначається як первісна (переоцінена)
з урахуванням капіталізованих витрат
на модернізацію, модифікацію, добудову,
дообладнання, реконструкції тощо, а
також суми накопиченої амортизації за
даними бухгалтерського обліку на дату
набрання чинності розділом III цього
Кодексу.

До переоціненої вартості основних
засобів не включається сума дооцінки
основних засобів, що проведена після 1
січня 2010 року.

Строк корисного використання об'єктів
основних засобів, інших необоротних та
нематеріальних активів для
нарахування амортизації з дати
набрання чинності розділом III цього
Кодексу визначається платником
податку самостійно з урахуванням дати
введення їх в експлуатацію, але не
менше мінімально допустимих строків
корисного використання, визначених
пунктом 145.1 статті 145 цього Кодексу.

Судом встановлено, що до теперішнього
часу підприємцем не здійснювалось
нарахування амортизаційних
відрахувань основних засобів
(транспортних засобів та інш.), у зв'язку
з чим не можливо підтвердити
законність віднесення амортизаційних
відрахувань за наявності лише наданих
відомостей нарахування амортизації -
відсутнє підтвердження первісної
вартості та здійснення інвентаризації
станом на 01 квітня 2011 року.

Крім того, згідно з пунктом 177.4 статті 177
Податкового кодексу України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом ІІІ Податкового кодексу
України.

Пунктом 138.1 Податкового кодексу
України визначено - витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті.

Відповідно до пункту 138.1.1 статті 138
Податкового кодексу України, витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку; витрати
банківських установ.

Таким чином, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
безпідставно віднесено до складу
витрат, витрати на пальне, запчастини,
пеня по суду, відсотки по лізинговим
платежам в сумі 397612,56 грн.

У декларації від 06 лютого 2012 року
позивачем визначено суму доходу у
розмірі 75603,91 грн.

Відповідно до пункту 167.1 статті 167
Податкового кодексу України ставка
податку становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів, одержаних
(крім випадків, визначених у пунктах
167.2-167.4 цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які виплачуються
(надаються) платнику у зв'язку з
трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
у державну та недержавну грошову
лотерею, виграшу гравця (учасника),
отриманого від організатора азартної
гри.

У разі якщо загальна сума отриманих
платником податку у звітному
податковому місяці доходів, зазначених
у абзаці першому цього пункту,
перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, ставка
податку становить 17 відсотків суми
перевищення з урахуванням податку,
сплаченого за ставкою, визначеною в
абзаці першому цього пункту.

Платники податку, які подають
податкові декларації за податковий
(звітний) рік згідно з підпунктом «є»
пункту 176.1 статті 176, статтями 177 і 178
цього розділу, застосовують ставку
податку 17 відсотків до частини
середньомісячного річного
оподатковуваного доходу, що перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року.
Розмір середньомісячного річного
оподатковуваного доходу
розраховується як сума загальних
місячних оподатковуваних доходів,
зазначених в абзаці першому цього
пункту, поділена на кількість
календарних місяців, протягом яких
платником податку було одержано такі
доходи у податковому (звітному) році, за
який здійснюється декларування.

Разом з тим, судом першої інстанції
встановлено, що у зв'язку з тим, що
відбулось порушення фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 пункту 177.2
статті 177 та пункту 138.1 статті 138, пункту
177.4 статті 177 Податкового кодексу
України, а саме занижено загальний
оподатковуваний доход отриманий
протягом 2011 року у грошовій формі на
394599,94 грн. та завищено витрати,
безпосередньо пов'язані з отриманням
доходу на 397612,56 грн., занижено і чистий
оподатковуваний дохід протягом
перевіряємого періоду на 792212,50 грн. та
податок з доходу за 2011 рік на 143973,85 грн.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
надано до Бердянської об'єднаної
державної податкової інспекції
Запорізької області Державної
податкової служби уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за лютий, червень, липень,
серпень, вересень, жовтень, грудень 2010
року.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем занижено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість, що були задекларовані згідно
уточнюючих розрахунків, у зв'язку з
поверненням передплат контрагентам
без надання первинних документів щодо
підтвердження походження
задекларованих сум податку на додану
вартість, а також занижено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість, по яким надано первинні
документи, що підтверджують виникнення
податкового зобов'язання.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з: а) постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187
Податкового кодексу України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

На підставі пункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з пунктом 50.3 статті 50
Податкового кодексу України у разі
якщо платник податків подає уточнюючий
розрахунок до податкової декларації,
поданої за період, що перевірявся, або
не подає уточнюючий розрахунок
протягом 20 робочих днів після дати
складення довідки про проведення
електронної перевірки, якою
встановлено порушення податкового
законодавства, відповідний
контролюючий орган має право на
проведення позапланової перевірки
платника податків за відповідний
період.

Відповідно до пункту 192.1 статті 192
Податкового кодексу України, якщо
після постачання товарів/послуг
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за постачанням перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення
товарів/послуг особі, яка їх надала, або
при поверненні постачальникам суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача підлягають відповідному
коригуванню.

Пунктом 192.3 статті 192 Податкового
кодексу України встановлено, що
результат перерахунку податкових
зобов'язань і податкового кредиту
постачальника та отримувача
відображається у складі податкової
декларації за звітний податковий
період у порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
фінансової політики. Тобто, за звітний
податковий період у якому відбулося
відповідне коригування.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 надавалися
розрахунки коригування сум податку на
додану вартість, які невірно заповнені,
а саме звітні періоди, у яких
виплавляються помилки не відповідають
періоду у якому проводиться
коригування. При цьому, позивачем
протягом 2011-2012 років надано уточнюючи
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за лютий, червень, липень,
серпень, вересень, жовтень, грудень 2010
року, тобто за періоди за які була
проведена перевірка, оформлена актом
від 09 червня 2011 року № 274/1720/НОМЕР_2.

Таким чином, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 в порушення
вимог пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1
статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту
200.1 статті 200 Податкового кодексу
України занижено суму податку на
додану вартість, що підлягає сплаті на
189279,00 грн.

За період з 01 січня 2011 року по 30 вересня
2012 року позивачем задекларовано
податкового кредиту по податку на
додану вартість в сумі 554943,00 грн.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позивачем до податкового
кредиту не правомірно віднесено суми
податку на додану вартість не
підтверджені податковими накладними
та без підтвердження здійснення
операцій, які дають право на віднесення
сум податку на додану вартість до
податкового кредиту протягом
перевіряємого періоду, у зв'язку з чим
завищено податковий кредит на загальну
суму 250813,00 грн.

Так, протягом 2011-2012 років до
Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби
надано уточнюючі розрахунки
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за лютий, червень, липень,
серпень, вересень, жовтень, грудень 2010
року без підтвердження первинними
документами право на податковий
кредит.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Судом першої інстанції встановлено, що
первинні документи, надані фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 на
підтвердження факту реальності
здійснення господарських операцій, які
відображено в уточнюючих розрахунках
позивача за лютий 2011 року у сумі 22189,00
грн.; за серпень 2011 року у сумі 32457,00 грн.;
за грудень 2011 року у сумі 20098,00 грн.; за
грудень 2010 року у сумі 10394,00 грн., не
відповідають вимогам Податкового
кодексу України та Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Так, договір купівлі-продажу № 12/20 від 20
грудня 2010 року (товар за яким соняшник),
податкові накладні № 9 від 24 грудня 2010
року, № 10 від 25 грудня 2010 року, № 8 від 23
грудня 2010 року, № 7 від 22 грудня 2010 року,
квитанції до прибуткового касового
ордеру № 5, 6, 8, 1, 18, 19, 20 підписані
неповноважною особою. Також, накладні
від 24 грудня 2010 року, від 25 грудня 2010
року, від 23 грудня 2010 року, від 22 грудня
2010 року; товарно-транспортні накладні
від 24 грудня 2010 року, від 25 грудня 2010
року, від 23 грудня 2010 року, від 22 грудня
2010 року не підписані постачальником -
приватним підприємством «Дари Азова».

Також, фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 безпідставно включено до складу
податкового кредиту податку на додану
вартість суму 9245,80грн, а саме: у червні
2012 року в сумі 7332,47 грн. по
взаємовідносинам з ОСОБА_2 щодо
придбання позивачем запчастин. З
податкових накладних, виданих
контрагентом позивача вбачається, що
загальна сума податку на додану
вартість становить 732,47 грн., у зв'язку з
чим завищено податковий кредит на 6600,00
грн.; у серпні 2012 року в сумі 1913,33 грн. по
взаємовідносинам з приватним малим
підприємством - фірмою «РОМАН», у
зв'язку з тим, що позивачем не надано
первинних документів, які б
підтверджували оплату придбаних
автопослуг та використання їх у
власній господарській діяльності, у
зв'язку з чим податковий кредит
завищено на 1913,33 грн.

Статтею 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків щодо відмови у задоволенні
позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим