Справа № 821/2743/14
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 р. Справа № 821/2743/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року по справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
до Відділу Державної виконавчої
служби Комсомольського районного
управління юстиції у м. Херсоні про
визнання рішення державного виконавця
протиправним, скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні звернувся до суду з
позовом до Відділу Державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні, в якому просив визнати
протиправними дії та скасувати
постанову від 22 травня 2014 року ВП№ 41405420
про накладення штрафу в сумі 680,00 грн.,
як таку що винесена з порушенням вимог
діючого законодавства.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року у задоволенні позову управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
до Відділу Державної виконавчої
служби Комсомольського районного
управління юстиції у м. Херсоні про
визнання рішення державного виконавця
протиправним, скасування постанови -
відмовлено

В апеляційній скарзі, управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, та
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, просить
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року - скасувати та прийняти нову
постанову про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
03.10.2013 року Комсомольським районним
судом у м. Херсоні видано виконавчий
лист №2а-374 про зобов'язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком
відповідно ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" та ч. 1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 08.06.2010 року по
30.11.2010 року.

На підставі заяви стягувача та ст.ст. 17,
19, 20, 25 Закону України «Про виконавче
провадження» відповідачем було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, боржнику
надано семиденний строк на добровільне
виконання рішення. Вказану постанову
було направлено позивачу.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Херсоні 22 травня 2013 року було
надіслано на адресу ВДВС лист, зі
змісту якого слідує, що Управлінням
виконано рішення суду в частині
нарахування надбавки до пенсії. Також
управлінням у даному листі зазначено,
що виконання рішення суду в частині
виплати заборгованості є неможливим,
оскільки виплати вказаної категорії
громадян фінансуються з Державного
бюджету України, яким не передбачено
такі виплати на поточний рік із
посиланням на постанову Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845,
якою затверджено порядок виконання
рішень про стягнення коштів з
державного та місцевого бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів.

У зв'язку із невиконанням рішення суду
в частині виплати надбавки до пенсії у
ході примусового виконання
виконавчого документа державним
виконавцем 22 травня 2014 року винесено
постанову про накладення на управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
штрафу у розмірі 680,00 грн.

Вирішуючи справу та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що
відсутність у Пенсійного фонду України
коштів для виплати особі присуджених
сум пенсії не може бути визнано
поважною причиною для невиконання
рішення суду, оскільки такі дії
спотворюють гарантоване Конвенцією
про захист прав людини і
основоположних свобод право особи на
справедливий суд.

Колегія суддів не погоджується з вище
вказаними висновками суду першої
інстанції та вважає, що при винесенні
постанови про відмову у задоволенні
позову судом першої інстанції були
помилково застосовані норми
матеріального права, виходячи з
наступного.

Так, відповідно до статті 1 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Виконання рішень за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення
здійснюється відповідно до статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження».

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 89 вказаного
Закону у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивачем на виконання
рішення суду було проведено
перерахунок пенсіонеру пенсійних
виплат на виконання рішення суду. Проте
зазначені виплати не були фактично
проведені у зв'язку з відсутністю
відповідних коштів на рахунках
позивача, які не були перераховані
Пенсійним фондом України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позивач
судове рішення у частині, яку він
повинен був і міг виконати, виконав,
провівши ОСОБА_1 відповідні
перерахунки доплат до пенсії

Крім цього, колегія суддів зазначає, що
накладення штрафу за невиконання
судового рішення можливо лише у
випадку, якщо таке невиконання
відповідно до положень частини 2 статті
75 та частин 1 та 2 статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження»
мало місце без поважних причин.

Відсутність відповідного бюджетного
та іншого фінансування та коштів на
виплату грошових сум на виконання
судового рішення для управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
на думку колегії суддів є поважною
причиною, яка унеможливлює проведення
відповідних виплат.

Відповідно до положень підпункту 4
пункту 2.1 Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах та районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 р. N 8-2, основними завданнями
управління,зокрема, є забезпечення
своєчасного і в повному обсязі
фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Тобто, виплати пенсій та інших виплат
здійснюються районним управлінням
Пенсійного фонду України виключно за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством. Інші
фінансові можливості, крім зазначених,
для здійснення виплат у управління
відсутні.

Підпунктом 2 пункту 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою Пенсійного
фонду України від 27 червня 2002 року
встановлено, що планування у
відповідному регіоні доходів та
видатків коштів Фонду віднесено до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі.

Відповідно до пункту 4 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 жовтня 2007 року №1261, Пенсійний
фонд України готує пропозиції щодо
формування та реалізації державної
політики у сфері пенсійного
забезпечення та соціального
страхування, бере у межах своїх
повноважень участь у розробленні
прогнозних показників економічного і
соціального розвитку України та
проекту Державного бюджету України,
планує свої доходи та видатки, здійснює
ефективний розподіл фінансових
ресурсів для пенсійного забезпечення,
розробляє проект бюджету Пенсійного
фонду України, складає звіт про його
виконання та подає їх в установленому
порядку Міністру праці та соціальної
політики для внесення на розгляд
Кабінету Міністрів України.

З наведеного вбачається, що до
повноважень управління Пенсійного
фонду України в районах питання
планування доходів та видатків не
віднесено, а виплати пенсій та інших
платежів, управлінням здійснюється
виключно у межах фінансових ресурсів,
виділених Пенсійним фондом України.

Враховуючи викладене, невиконання
судового рішення в частині виплати
грошових коштів при відсутності
відповідного фінансового забезпечення
та фактичної відсутності таких коштів
у боржника, не може вважатися
невиконанням судового рішення без
поважних причин, оскільки боржник не
мав, і це встановлено судовими
рішеннями, фінансової можливості
протягом встановленого державним
виконавцем семиденного та, повторно,
п'ятиденного строку виконати судове
рішення в цій частині.

Накладення за таких обставин штрафу на
боржника ще більше ускладнює його
фінансове становище та ще більше
утруднює виконання судового рішення
про виплату доплати до пенсії.

Разом з цим, у зв'язку з фактичною
неможливістю виконання бюджетними
державними органами судових рішень про
стягнення, виплату коштів Верховною
Радою України 5 червня 2012 року було
прийнято Закон України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», відповідно до положень
частини 1 статті 3 якого виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, в
межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Тобто списання коштів з рахунків
державного органу на виконання судових
рішень проводиться лише за умови
наявності таких коштів.

Посилання суду першої інстанції на
рішення Європейського суду з прав
людини щодо неможливості посилання
державним органом при виконанні
судових рішень на відсутність коштів
як на причину невиконання своїх
зобов'язань, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки у даному
випадку мова не йде про звільнення
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні від виконання рішення суду, а
про оцінку причин такого невиконання
та про наявність підстав для
накладення штрафу.

Це ж саме стосується і роз'яснення
Верховного Суду України № 1-5400 від 14
липня 2006 року, наданого на підставі
листа Урядового Уповноваженого у
справах Європейського суду з прав
людини у справі Качко проти України,
відповідно до якого реалізація особою
права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно - правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань. Накладення
штрафу на боржника, який з об'єктивних
причин у зв'язку з відсутністю
відповідного фінансування, обставини,
яка не залежить від діяльності
боржника, ніяким чином не захищає право
особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція була також
викладена у постанові Вищого
адміністративного суду України в
ухвалі від 27 серпня 2014 року у справі
№К/9991/45657/12.

У зв'язку із викладеним, колегія суддів
приходить до висновку щодо
помилковості висновку суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог управління Пенсійного
фонду України в м. Херсоні, оскільки
застосування до позивача штрафу
відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону України
«Про виконавче провадження» є
безпідставним.

Доводи апеляційної скарги стосовно
неврахування відповідачем строків для
застосування штрафу, колегія суддів не
приймає, оскільки Законом України «Про
виконавче провадження» не визначено
граничного терміну застосування
штрафів.

Оскільки судом першої інстанції
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також враховуючи неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, колегія суддів,
керуючись п.п. 3, 4 частини 1 статті 202 КАС
України, вважає необхідним, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні задовольнити
частково.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п. 3 п. 4
ч. 1 ст. 202; ч.3 ст. 205; 207; ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні -
задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні -
задовольнити частково.

Скасувати постанову відділу Державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні ВП № 41405420 від 22 травня 2014 року
про накладення штрафу у розмірі 680,00
гривень. В іншій частині позовних вимог
- відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: