Справа № 750/7427/14
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/7427/14
Головуючий у 1-й інстанції: Сапон А.В.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є., Романчук О.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області на
постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 12.08.14р. у справі №750/7427/14
за позовом Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
про скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом про
визнання постанови про накладення
штрафу від 08.07.14р. такою, що суперечить
законодавству та скасування вказаної
постанови.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 12.08.14р. у
задоволенні адміністративного позову -
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
позивач подав апеляційну скаргу, у якій
просить суд скасувати постанову з
мотивів порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення про
задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим,
що судом першої інстанції не враховано,
що позивачем не виконано вимоги
державного виконавця про добровільне
виконання судового рішення з поважних
причин, у зв'язку з відсутністю
відповідного бюджетного асигнування.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу позивача, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Чернігівській
області постановою від 01.12.11р. відкрито
виконавче провадження ВП №30147906 за
виконавчим листом від 24.11.11р., виданим
Деснянським районним судом м.
Чернігова про зобов'язання ГУПФУ в
Чернігівській області здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з
урахуванням грошового забезпечення,
процентної надбавки за вислугу років,
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премій за останньою
штатною посадою на час звільнення, з
урахуванням доплати за вислугу 20 і
більше років на посадах слідчих,
відповідно до передбаченої п.8
Постанови Кабінету Міністрів України
№1592 від 31.12.96р., починаючи з 27.03.10р., за
вирахуванням вже здійснених виплат.

Боржнику надано строк для
добровільного виконання постанови до
08.12.11р.

08.07.14р. у зв'язку з невиконанням
пенсійним органом рішення суду у
добровільному порядку, відповідачем на
підставі ст. 89 Закону України «Про
виконавче провадження» накладено на
боржника штраф у розмірі 680 грн.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що державним
виконавцем на підставі та у спосіб
повноважень, визначених Законом
винесено постанову про накладення на
позивача штрафу у розмірі 680 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Законом України «Про виконавче
провадження» від 21.04.99р. № 606 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; надалі - Закон
України № 606) визначено умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх в
добровільному порядку.

Статтею 89 Закону № 606 передбачено, що у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що під поважними причинами
слід розуміти лише ті обставини, які
об'єктивно є непереборними, тобто не
залежать від волевиявлення особи,
пов'язані з дійсно істотними
обставинами, перешкодами чи
труднощами, що унеможливлюють
виконання у добровільному порядку
рішення суду. Такі обставини мають бути
підтверджені відповідними та
належними доказами.

Разом з тим, доказів невиконання
позивачем виконавчого листа від 24.11.11р.
№2-а/2506/1757/11, у зв'язку з наявністю
поважних причин позивачем не надано,
доказів в обґрунтування поважності
причин невиконання не наведено ні в
ході виконавчого провадження, ні в ході
судового розгляду справи.

Як зазначає апелянт, винятковим
випадком невиконання рішення суду в
добровільному порядку є відсутність
державного асигнування.

Так, Європейським Судом з прав людини у
справі «Кечко проти України»
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань.

Відповідно до статті 32 Європейської
Конвенції захист прав і основоположних
свобод, юрисдикція Європейського Суду
з прав людини поширюється на всі
питання тлумачення і застосування
Конвенції та протоколів до неї.

Відповідно до пункту 1 Закону України
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна
повністю визнає на своїй території
юрисдикцію Європейського Суду з прав
людини в усіх питаннях, що стосуються
тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно статті 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відсутність державного асигнування не
є поважною причиною для невиконання
пенсійним органом рішення суду, що
набрало законної сили.

Реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція
узгоджується з практикою Вищого
адміністративного суду України
викладену в ухвалах від 17.12.13р. у справі
№К/9991/4996/12, від 24.10.13р. у справі
№К/9991/6432/12, від 12.12.13р. у справі
№К/9991/9003/12.

За наведених обставин, відсутні
підстави для висновку про порушення
судом вимог закону, та, як наслідок,
відсутні правові підстави для
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.195, 197, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний
адміністративний суд

У Х
В А Л И В:

апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області на постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 12.08.14р. у справі №750/7427/14 -
залишити без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 12.08.14р. у справі №750/7427/14 -
без змін.

Дана ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особами, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча суддя
Шелест С.Б.

Судді :
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М.

.

Головуючий суддя
Шелест С.Б.

Судді:
Романчук О.М

Пилипенко О.Є.