Справа № 2а/1770/3615/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/62851/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Ланченко Л.В.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 09.07.2012

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2012

у справі № 2а/1770/2377/12

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Акватон»

до Державної податкової інспекції
у м. Рівному Рівненської області
Державної податкової служби

про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-
рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Акватон» (далі по тексту
- позивач, ТОВ «ВП «Акватон») звернулось
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби (далі по тексту -
відповідач, ДПІ у м. Рівному
Рівненської області ДПС) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
20.01.2012 №, №.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 09.07.2012, яка
залишена без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2012,
позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведених відповідачем камеральних
перевірок податкової звітності з
податку на додану вартість позивача,
складено акти від 28.12.2011 №957 та від
28.12.2011 №958, на підставі яких прийняті
податкові повідомлення-рішення від
10.01.2012: №, яким нараховано штрафні
санкції в сумі 10436,97 грн. за порушення
позивачем термінів сплати самостійно
визначеного грошового зобов'язання з
податку на прибуток впродовж строків,
визначених ст. 57 Податкового Кодексу
України, згідно з декларацією з податку
на прибуток за 1 квартал 2011 року;
№, яким нараховано штрафні
санкції в сумі 51220,00 грн. за порушення
позивачем термінів сплати самостійно
визначеного грошового зобов'язання з
податку на прибуток впродовж строків,
визначених ст. 57 Податкового Кодексу
України, згідно з декларацією з податку
на прибуток за 3 квартал 2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Так, відповідно до пункту і 26.1 статті 126
Податкового Кодексу України у разі,
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу, зокрема, при затримці
до 30 календарних днів включно,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 10 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

За змістом пункту 57.1. ст. 57 Податкового
Кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судами та з матеріалів
справи вбачається, що позивачем
своєчасно подано декларацію з податку
на прибуток за 1 та 3 квартали 2011 року та
у визначені строки сплачено
задекларовані суми податку на прибуток
за вказаний період, що підтверджується
платіжними дорученнями.

Кошти, які сплачувались позивачем на
виконання поточних податкових
зобов'язань з податку на прибуток
згідно з декларацією за 11 квартал 2010
року в повному обсязі були зараховані
податковим органом не згідно з
призначенням платежів, а на погашення
сум податкового зобов'язання за
податковим повідомленням-рішенням
№/2 від 28.07.2010.

Тим самим, враховуючи позицію
відповідача що податкове зобов'язання
набуло статусу податкового боргу, в
подальшому суми податку на прибуток,
які сплачувались позивачем за 3 квартал
2010 року зараховувались податковим
органом в порядку календарної
черговості в рахунок сплати податку на
прибуток за IV квартал 2010 року, далі -
суми податку, сплачені за 4 квартал 2010
року, зараховувались податковим
органом в рахунок сплати податку на
прибуток за 3 квартал 2010 року, далі -
суми податку, сплачені за 1 квартал 2011
року, були зараховані податковим
органом в рахунок сплати податку на
прибуток за 4квартал 2010 року.

Судами зазначено, що за позицією
відповідача, сума податку в розмірі
52184,86 грн., сплачена 16.12.2011, була
зарахована податковим органом в
рахунок сплати податку на прибуток за 1
квартал 2011 року і, як наслідок
порушення строків сплати податкових
зобов'язань з податку на прибуток
згідно з декларацією з податку на
прибуток за 1 квартал 2011 року в сумі
52184,86 грн. на 210 днів (податкове
повідомлення-рішення від 10.01.2012
№).

При цьому, суми податку, сплачені 18.11.2011
за 3 квартал 2011 року (податкове
зобов'язання з податку на прибуток за 2
квартал дорівнювало нулю), були
зараховані податковим органом в
рахунок сплати податку па прибуток за 1
квартал 2011 року, а сума податку в
розмірі 51200,00 грн. (платіжне доручення
№4483 від 18.11.2011), була зарахована
податковим органом з рахунок сплати
податку на прибуток за 3 квартал 2011
року, і як наслідок - порушення строків
сплати податкових зобов'язань з
податку на прибуток згідно з
декларацією з податку на прибуток за 3
квартал 2011 року в сумі 51200,00 грн. на 27
днів (податкове повідомлення-рішення
від 10.01.2012 №).

Саме вказані дії відповідача призвели
до прострочення сплати податкового
зобов'язання з податку на прибуток
згідно з декларацією за 1 та 3 квартали
2011 року.

Судами вірно зазначено, що такі дії
відповідача не узгоджуються з
приписами Податкового Кодексу України
та дійшли обґрунтованого висновку, що
податкове зобов'язання за податковим
повідомленням-рішенням від 28.07.2010
№/2 не набуло статусу податкового
боргу, а тому податковий орган не міг
спрямовувати кошти на погашення такого
боргу.

З матеріалів справи вбачається, що
09.08.2010 позивачем надіслано до суду
позов про скасування податкового
повідомлення-рішення від 28.07.2010
№/2 про що повідомив відповідача.

Відповідно до положень чинного на
момент подачі позову до суду та
розгляду справи в суді законодавства,
зокрема пп. 5.2.4. ст. 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу
податкове зобов'язання вважається
неузгодженим до розгляду судом справи
по суті та прийняття відповідного
рішення.

Аналогічне положення закріплено і в пп.
56.15 ст. 56 Податкового кодексу України.

Судами встановлено, що постановою
Рівненського окружного
адміністративного суду від 03.11.2010, яку
залишено без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25.01.2012, податкове
повідомлення-рішення від 28.07.2010
№/2 у частині визначення ТОВ «ВП
«Акватон» суми податкового
зобов'язання за платежем «податок на
прибуток приватних підприємств»
визнано протиправним та скасовано з
моменту прийняття.

Вказані судові рішення набрали
законної сили і ними встановлено
обставини, які відповідно до положень
ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного
судочинства України звільнені від
доказування у цій справі, а тому дії
податкового органу щодо зарахування
сплачених позивачем сум з податку на
прибуток за 2 квартал 2010 року на
погашення сум податкового зобов'язання
за податковим повідомленням-рішенням
від 28.07.2010 №/2, які не набули
статусу податкового боргу і на даний
час нарахування яких скасовано в
судовому порядку, мали наслідком
виникнення порушень щодо строків
сплати податкових зобов'язань з
податку на прибуток згідно з
деклараціями за 1 та 3 квартали 2011 року,
а відтак нараховані штрафні санкції за
вказані порушення, є безпідставними та
неправомірними.

Посилання відповідача на положення ст.
126 Податкового кодексу України як на
підставу для нарахування штрафної
санкції, правильно не прийняті судами
до уваги, оскільки податкове
зобов'язання за податковим
повідомленням-рішенням №/2 не
було узгодженим, а отже, податковий
орган не мав законних підстав для
зарахування коштів сплачених
позивачем у 2011 році на погашення сум
податкового зобов'язання за податковим
повідомленням-рішенням від 28.07.2010
№/2 на суму 102248,50 грн.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Рівному Рівненської
області Державної податкової служби
відхилити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 09.07.2012 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Л.В. Ланченко (підпис)М.О.
Федоров