Справа № 809/76/13-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/50559/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко
Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало
В.В.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Коломиї та Коломийському
районі Івано-Франківської області до
Публічного акціонерного товариства
«Прикарпаття» про стягнення
заборгованості за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
м. Коломиї та Коломийському районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 11
лютого 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року Управління Пенсійного
фонду України в м. Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської області звернулось
до Івано-Франківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Прикарпаття» про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витратах на виплату і
доставку пенсій, призначених за
Списками №1 і №2, за листопад 2012 року в
розмірі 6103,90 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 11
лютого 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2014 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача заборгованість з
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, за листопад 2012 року в
сумі 5009,90 грн. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Перевіривши доводи касаційної скарги
та правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах, встановлених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Публічне акціонерне
товариство «Прикарпаття» є юридичною
особою, зареєстроване як суб'єкт
підприємницької діяльності виконавчим
комітетом Коломийської міської ради 20
квітня 1994 року і перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
м. Коломиї та Коломийському районі як
платник страхових внесків до
Пенсійного фонду України.

Управлінням Пенсійного фонду у м.
Коломиї та Коломийському районі
направлено на адресу відповідача
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів «а»,
«б» - «з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» за 2012 рік.

Згідно даних розрахунків витрати,
понесені позивачем на виплату та
доставку пільгових пенсій
застрахованим особам ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 за листопад 2012
року становлять 6103,00 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що вказані особи набули
трудового стажу, що дає право на
призначення пенсій за віком на
пільгових умовах під час роботи в
Коломийському орендному підприємстві
«Прикарпаття», до якого входив
Ковалівський філіал, а також під час
роботи в ЗАТ «Прикарпаття».

Як вбачається з матеріалів справи, у
судовому засіданні суду першої
інстанції представником відповідача
визнано позов в частині витрат на
виплату та доставку позивачем пенсій у
загальному розмірі 5009,90 грн.,
призначених на пільгових умовах
громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що з відповідача
підлягає стягненню сума понесених
позивачем витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, відповідно до ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за листопад 2012 року в
розмірі 5009,90 грн., а фактичні витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
громадянам ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у сумі
1094,00 грн. за вказаний період підлягають
відшкодуванню Ковалівським
колективним підприємством
«Меткабель», оскільки останнє набуло
прав та відповідних обов'язків, як
правонаступник Коломийського
орендного підприємства «Прикарпаття»
в частині отриманого внаслідок
реорганізації майна за розподільчим
балансом.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій з огляду на таке.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком N 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 цього Закону. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів «в» -
«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», здійснюється
до 1 січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за
рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що із набранням
чинності Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (з 1 січня 2004 року) витрати
на виплату та доставку пенсій,
призначених на підставі пункту «а»
частини першої статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» особам,
які були зайняті на роботах за списком
№ 1, покриваються підприємствами та
організаціями. Обов'язок підприємств
та організацій з відшкодування
понесених Пенсійним фондом України
після 1 січня 2004 року витрат на виплату
і доставку зазначених пенсій не
пов'язаний із датою призначення такої
пенсії чи часом набуття необхідного
для цього пільгового стажу.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про наявність у
відповідача обов'язку відшкодувати
позивачу витрати на виплату та
доставку пенсій, які згідно з
розрахунками, складеними останнім
відповідно до Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1, призначені
працівникам відповідача відповідно до
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Стосовно відмови у задоволенні
позовних вимог у частині відшкодування
за рахунок відповідача витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
громадянам ОСОБА_19 та ОСОБА_18 у розмірі
1094,00 грн., колегія суддів зазначає
наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій 11 березня 1994 року
Конференцією орендарів Коломийського
орендного підприємства «Прикарпаття»
дано згоду Ковалівському філіалу на
від'єднання і створення на його базі
окремого підприємства.

Згідно наказу Коломийського орендного
підприємства «Прикарпаття» від 27
квітня 1994 року № 12 створено комісію з
розподілу майна між цим підприємством
та Ковалівським філіалом.

На підставі наказу Коломийського
орендного підприємства «Прикарпаття»
від 29 квітня 1994 року № 67-к
звільнено з 30 квітня 1994 року по
переводу до Ковалівського
колективного підприємства «Меткабель»
працівників Ковалівського філіалу
ОСОБА_18 та ОСОБА_19

Коломийським орендним підприємством
«Прикарпаття» передано Ковалівському
колективному підприємству «Меткабель»
все майно, яким користувався
Ковалівський філіал, про що 31 травня 1994
року складено відповідні акти,
розподільчий баланс.

Відповідно до копії Установчого
договору від 19 квітня 1994 року
засновниками ЗАТ «Прикарпаття»
виступили орендарі Коломийського
орендного підприємства «Прикарпаття»,
члени їх сімей та пенсіонери, шляхом
внесення приватизаційних сертифікатів
у рахунок викупу підприємства.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 01
квітня 2008 року у справі № 14/30 за
позовом ЗАТ «Прикарпаття» до ККП
«Меткабель» про відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій ККП «Меткабель»
зобов'язано здійснити відшкодування
витрат з виплати та доставки пільгових
пенсій працівникам, які станом на 31
травня 1994 року працювали у
Ковалівській філії ЗАТ «Прикарпаття» і
були переведені на роботу в
Ковалівське колективне підприємство
«Меткабель».

Частиною шостою статті 34 Закону
України «Про підприємства в Україні»,
чинного на момент утворення ЗАТ
«Прикарпаття» та ККП «Меткабель», було
встановлено, що у разі поділу
підприємства до нових підприємств, які
виникли в результаті цього поділу,
переходять за роздільним актом
(балансом) у відповідних частинах
майнові права і обов'язки
реорганізованого підприємства. При
виділенні з підприємства одного або
кількох нових підприємств до кожного з
них переходять за роздільним актом
(балансом) у відповідних частинах
майнові права і обов'язки
реорганізованого підприємства.

Аналогічний принцип було закріплено і
у статті 59 Господарського кодексу
України, відповідно до частин першої та
четвертої якої припинення діяльності
суб'єкта господарювання здійснюється
шляхом його реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення) або
ліквідації - за рішенням власника
(власників) чи уповноважених ним
органів, за рішенням інших осіб -
засновників суб'єкта господарювання чи
їх правонаступників, а у випадках,
передбачених цим Кодексом, - за
рішенням суду. У разі поділу суб'єкта
господарювання усі його майнові права
і обов'язки переходять за роздільним
актом (балансом) у відповідних частках
до кожного з нових суб'єктів
господарювання, що утворені внаслідок
цього поділу. У разі виділення одного
або кількох нових суб'єктів
господарювання до кожного з них
переходять за роздільним актом
(балансом) у відповідних частках
майнові права і обов'язки
реорганізованого суб'єкта.

Відповідно до підпункту 6.3 пункту 6
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України у разі ліквідації або зміни
власника підприємства суми зазначених
витрат Пенсійному фонду вносять
правонаступники.

Враховуючи наведене, суди попередніх
інстанцій дійшли вірних висновків, що
понесені позивачем витрати на виплату
та доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах громадянам ОСОБА_18 та
ОСОБА_19 за листопад 2012 року підлягають
відшкодуванню Ковалівським
колективним підприємством
«Меткабель», як правонаступником
суб'єкта господарювання - платника
страхових внесків під час роботи в
якому вказані громадяни набули право
на отримання пільгових пенсій, а відтак
і про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог у цій
частині.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувані
судові рішення є законними та
обґрунтованими, а тому підстави для їх
зміни чи скасування відсутні. Доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального
та процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, оскаржувані судові
рішення постановлені з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Я.Л. Іваненко

Судді:
М.І. Мойсюк

В.В. Тракало