Справа № 804/6561/14
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2014 рокусправа № 804/6561/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області, Вільногірського міського
відділу Головного Управління
міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2014 року у справі № 804/6561/14 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області,
Вільногірського міського відділу
Головного Управління міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
наказу, зобов'язання вчинити певні дії,
-

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2014 року ОСОБА_1 (далі
позивач) звернувся до суду з позовом до
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області (далі
відповідач-1, ГУМВС України в
Дніпропетровській області),
Вільногірського міського відділу
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області (далі
відповідач-2, Вільногірський МВ ГУМВС
України в Дніпропетровській області), в
якому просив:

- визнати протиправним та
скасувати наказ ГУМВС України в
Дніпропетровській області №1909 від
12.08.2013 року в частині притягнення
ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ за п. 64 "є" (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ;

- визнати протиправним та
скасувати наказ ГУМВС України в
Дніпропетровській області № 80 о/с від
08.04.2014 року по особовому складу в
частині притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ у запас (з постановкою
на військовий облік) за п. 64 (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим и
начальницьким складом органів
внутрішніх справ;

- визнати незаконним та скасувати
висновки атестування та рішення
відповідачів щодо висновків атестації;

- зобов'язати ГУМВС України в
Дніпропетровській області поновити
позивача на посаді оперуповноваженого
ДСБЕЗ Вільногірського МВ ГУМВС України
у Дніпропетровській області, в званні
старшого лейтенанта міліції;

- зобов'язати Вільногірський МВ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області нарахувати та виплатити на
його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 08.04.2013 року по день
фактичного поновлення на посаді;

- забезпечити негайне виконання
постанови суду в частині поновлення на
посаді та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
межах суми стягнення за місяць.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2014р. позовні вимоги ОСОБА_1 було
задоволено частково. Так, судом визнано
протиправними та скасовано оскаржені
накази відповідачів; зобов'язано ГУ МВС
України в Дніпропетровській області
поновити позивача на посаді
оперуповноваженого ДСБЕЗ
Вільногірського МВ ГУМВС України у
Дніпропетровській області, в званні
старшого лейтенанта міліції;
зобов'язано Вільногірський МВ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
нарахувати та виплатити на користь
позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 08.04.2013 року по день
фактичного поновлення на посаді;
забезпечено негайне виконання рішення
суду в частині поновлення позивача на
посаді та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
межах суми стягнення за місяць. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з даною постановою
суду, відповідачі подали апеляційні
скарги, в яких, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просили
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове про відмову
у задоволенні позовних вимог позивача
у повному обсязі.

У судовому засіданні представник
відповідача-1 підтримав доводи та
обґрунтування апеляційної скарги,
наполягав на її задоволенні.

Відповідач-2 надав клопотання про
розгляд справи у відсутність його
представника.

Позивач у судове засідання не
з'явився, про дату час та місце розгляду
апеляційних скарг повідомлявся у
встановленому порядку.

Заслухавши представника
відповідача-1, перевіривши матеріали
справи, законність та обґрунтованість
постанови в межах доводів апеляційних
скарг і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що скарги
підлягають задоволенню, а постанову
суду першої інстанції слід скасувати з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що з 11.10.2011р. ОСОБА_1 проходив службу в
органах внутрішніх справ на посаді
оперуповноваженого ДСБЕЗ
Вільногірського МВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області.

08.04.2014р., відповідно до наказу
начальника ГУ МВС України в
Дніпропетровській області № 80о/с,
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1
звільнено з органів внутрішніх справі
у запас за п. 64 «є» (а.с. 11).

Підставою для звільнення став
наказ начальника ГУ МВС України в
Дніпропетровській області № 1909 від
12.08.2013 р. «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
окремих працівників Вільногірського
МВ», яким за порушення ст. 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, Присяги
працівника ОВС, Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового та
начальницького складу ОВС України,
затверджених наказом МВС України від
22.02.2012 р. № 155, що виразились у скоєнні
вчинків, які призвели до зради
моральних принципів служби в органах
внутрішніх справ України,
оперуповноваженого ДСБЕЗ
Вільногірського МВ ГУМВС України
ст. лейтенанта міліції ОСОБА_1,
враховуючи наявне дисциплінарне
стягнення, притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (а.с. 12-14).

Наказ було винесено за
результатами службового
розслідування, проведеного за фактом
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди за участі працівників
Вільногірського МВ ГУ УМВС, та
складеного на підставі нього
відповідного висновку від 12.08.2013 року,
затвердженого начальником ГУ МВС
України в Дніпропетровській області
(а.с.40-43).

Проведеним службовим
розслідуванням встановлено, що 08.08.2013р.
приблизно о 06.00 год. заступник
начальника відділу-начальник
кримінальної міліції цього ж міського
відділу, підполковник міліції ОСОБА_3,
перебуваючи у черговій відпустці за 2013
рік, керуючи легковим автомобілем
«Ауді 100» на вул. Промисловій м.
Вільногірська не впорався з
керуванням, виїхав на смугу
зустрічного руху, потім - на ліву по
ходу руху обочину, де допустив
зіткнення з деревом. Внаслідок
зіткнення пасажир - оперуповноважений
ДСБЕЗ Вільногірського МВ старший
лейтенант міліції ОСОБА_1,
отримав тілесні ушкодження у вигляді
закритого осколочного перелому
стегнової кістки зі зміщенням. В
медичному закладі ОСОБА_1 повідомив, що
тимчасово не працює. За результатами
токсикологічного дослідження в
аналізах ОСОБА_1 виявлено 2,25 та 0,82
проміле алкоголю. Під час перевірки
ОСОБА_1 відмовився надавати будь-які
пояснення.

За висновком службового
розслідування, ОСОБА_1 було порушено
вимоги ст. 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, Присяги
працівника ОВС України, Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового і начальницького складу ОВС
України,що виразилося у не
перешкоджанні підполковнику міліції
ОСОБА_3 у керуванні транспортним
засобом після вживання спиртних
напоїв.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції зазначив, що
відповідачем-1 при прийнятті
оскаржених наказів не було дотримано
порядку накладення дисциплінарного
стягнення, зокрема під час службової
перевірки не встановлено чи в діях
позивача мало місце вчинення
дисциплінарного проступку. Крім того,
відповідачами застосовано крайній
захід дисциплінарного впливу, без
урахування всіх обставин, ступеню
тяжкості вчинку, наявність провини.

Проте, колегія суддів не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ст. 18 Закону України «Про
міліцію», порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затвердженим Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п. 64 «є» Положення
про проходження служби особи рядового
і начальницького складу, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№114 від 29.07.91р., особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

В статтях 1 та 2 Дисциплінарного
Статуту ОВС визначено, що службова
дисципліна - це дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, наказів
та інших нормативно-правових актів МВС
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.
Невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни є
дисциплінарним проступком.

Ст. 7 Дисциплінарного Статуту ОВС
визначено, що службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового і
начальницького складу дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника ОВС України,
статутів, наказів начальників,
дотримуватися норм професійної та
службової етики, з гідністю і честю
доводитися в позаслужбовий час, бути
прикладом у дотриманні громадського
порядку, припиняти протиправні дії
осіб, які їх учиняють.

Як вбачається з матеріалів справи
та не спростовано позивачем, в день,
коли сталася дорожньо-транспортна
пригода, о 09.00 останній мав заступити в
наряд та нести службу у резервній
слідчо-оперативній групі (а.с.64).
Незважаючи на це, протягом ночі 08.08.2012р.
позивач вживав разом з заступником
начальника відділу-начальником
кримінальної міліції цього ж міського
відділу ОСОБА_3 спиртні напої, що
підтверджується показами свідків,
результатами токсикологічного
дослідження, матеріалами службового
розслідування. Факт керування ОСОБА_3
автомобілем у стані алкогольного
сп'яніння, хоча і не відображено у
постанові про закриття кримінального
провадження, на чому базував свої
висновки і суд першої інстанції, проте
знайшов своє підтвердження за
результатами службового розслідування
та, зокрема, і в рішенні суду (постанові
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05.06.2014р. у
справі 804/13208/13-а, якою відмовлено ОСОБА_3
у задоволенні позовних вимог щодо
скасування наказів про звільнення).

Крім того, як з'ясовано під час
розгляду даної справи, 01.08.2013р. у
Вільногірському МВ ГУМВС України
відбулася виїзна нарада за участю
керівництва ГУ МВС України в
Дніпропетровській області, на якій
були присутні як позивач так і ОСОБА_3.
На нараді особлива увага зверталася на
суворе дотримання особовим складом
міськвідділу дисципліни та законності,
у тому числі транспортної дисципліни.
Присутніх було попереджено, що у разі
керування транспортними засобами у
стані сп'яніння, до винних буде
прийматися безальтернативне рішення -
звільнення з органів внутрішніх справ.

Тобто, позивач знехтував
попередженням керівництва щодо
недопущення вчинків, що дискредитують
звання працівника міліції.

ОСОБА_1, проходячи публічну
службу, повинен був усвідомлювати, що
до нього пред'являються підвищені
вимоги щодо поведінки, в тому числі і в
побуті, і що межа допустимої критики
щодо публічних осіб є значно ширшою,
ніж окремої пересічної особи.

Частиною 5 ст. 25 Закону України
«Про міліцію» встановлено, що службова
особа міліції, яка порушила вимоги
закону або неналежно виконує свої
обов'язки, несе відповідальність у
встановленому порядку.

Відповідно до ст. 14
Дисциплінарного статуту, при
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо. Вичерпний перелік
дисциплінарних стягнень, які можуть
застосовуватися до працівника міліції
за порушення дисципліни, передбачений
ст. 12
Дисциплінарного статуту, де серед
інших стягнень, пунктом 8 зазначено
звільнення з органів внутрішніх справ.
Частиною 12 ст. 14 Дисциплінарного
Статуту визначено, що у разі
притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

За період служби ОСОБА_1 10 разів
притягувався до дисциплінарної
відповідальності, на момент звільнення
мав не зняте дисциплінарне стягнення -
догану, оголошену наказом
Вільногірського МВ ГУ МВС України в
області від 26.06.2013р. №88 (а.с. 72).

Враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
відповідач-1, при вирішенні питання про
притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений діючим законодавством.
Відповідно, підстави для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
незаконними та скасування наказів про
його звільнення - відсутні.

З огляду на відсутність підстав
для визнання незаконними та скасування
наказів про звільнення, відсутні також
підстави для задоволення похідних від
них вимог про поновлення на посаді та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Стосовно ж вимог про скасування
висновків атестування про
невідповідність займаній посаді (а.с.
96-97), суд зазначає, що сам по собі
атестаційний лист не є рішенням
відповідача, яке без видання
відповідного наказу тягне самостійні
негативні наслідки для позивача, крім
того, відповідний наказ відповідача
про звільнення з посади оскаржено
позивачем в судовому порядку, що є
достатнім способом захисту.

Оскільки, застосовуючи
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд першої інстанції
дав невірну правову оцінку обставинам
у справі та допустив помилкове
застосування норм матеріального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що постанову суду першої інстанції
необхідно скасувати з прийняттям
нового рішення - про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст. 202, 205,
207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області, Вільногірського міського
відділу Головного Управління
міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2014 року у справі № 804/6561/14 -
скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Повний текст постанови
виготовлено 31.10.2014р..

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак