Справа № 810/5362/14
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року
810/5362/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Лисенко В.І.,

за участю секретаря судового засідання
Глазун Т.О.,

представника позивача - Гергеля П.М.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

третя особа: не з`явилася;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Київського міського
центру зайнятості

до ОСОБА_2

третя особа товариство з обмжеою
відповідальністю "ФУДМАРКЕТ",

про стягнення незаконно
одержаної допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
Київський міський центр зайнятості з
позовом до ОСОБА_2, третя особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю «ФУДМАРКЕТ» про
стягнення незаконно одержаної
допомоги по безробіттю у розмірі 7980,34
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за час перебування на
обліку в Дніпровському районному
центрі зайнятості громадянка ОСОБА_2
отримала від центру зайнятості
допомогу по безробіттю у розмірі 7980,34
грн. Водночас, на момент перебування на
обліку в центрі зайнятості, відповідач
перебувала у трудових відносинах з ТОВ
«Фудмаркет» та отримувала винагороду
за свою діяльність. Таким чином,
оскільки на момент перебування на
обліку позивача відповідач не належала
до категорії незайнятого населення,
яке має право на отримання допомоги,
остання не мала права на отримання
допомоги по безробіттю та зобов'язана
повернути незаконно отримані кошти.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти
позову заперечувала та зазначила, що
трудові відносини між нею та ТОВ
«Фудмаркет» були припинені 09.12.2013. А на
облік до центру зайнятості, вона стала
11.12.2013, тобто, вже після розірвання
вказаного договору, будучи
безробітною. За таких обставин,
відповідач вважав вимоги позивача
необґрунтованими та просив суд у їх
задоволенні відмовити.

Третя особа, належним чином
повідомлена про дату, час та місце
розгляду справи в судове засідання не
з'явилась. Про причини неявки суд не
повідомила, із заявами про відкладення
судового розгляду та/або визнання
позову до суду не зверталась,
заперечень проти позову не надала.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про розгляд справи за відсутності
представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги задоволенню не
підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що 11.12.2013 громадянка
ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського
районного центру зайнятості в місті
Києві із заявою про надання статусу
безробітної та призначення виплати
допомоги по безробіттю у розмірі,
передбаченому Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття». У заяві відповідач
зазначила, що через відсутність роботи
не має заробітку або інших
передбачених законодавством доходів, у
тому числі не забезпечує себе роботою
самостійно, не отримує пенсії на
пільгових умовах та за вислугу років,
не є суб'єктом підприємницької
діяльності, не отримує будь - якої
соціальної допомоги, компенсації
та/або надбавки, встановленої
відповідно до законодавства.

16 грудня 2013 року на підставі Наказу
Дніпровського районного центру
зайнятості в місті Києві № НТ131216
відповідачу було надано статус
безробітної та на підставі Наказу
Дніпровського районного центру
зайнятості в місті Києві від 19.12.2013 №
НТ131219 з 18.12.2013 їй призначено допомогу по
безробіттю.

Протягом перебування відповідача на
обліку в центрі зайнятості, їй було
виплачено кошти на допомогу по
безробіттю за період з 18.12.2013 по 18.06.2014 у
розмірі 7980,34 грн. (у тому числі кошти на
навчання у Навчально - курсовому
комбінаті КП «КИЇВПАСТРАНС» у розмірі
6606,60 грн.).

У подальшому, позивачем отримано від
Державної податкової адміністрації
України інформацію, що відповідач під
час перебування на обліку у центрі
зайнятості, була працевлаштована у ТОВ
«ФУДМАРКЕТ».

З метою розслідування страхового
випадку та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про зайнятість
населення», 12.05.2014 Дніпровським
районним центром зайнятості
направлено запит № 2041-09/23 до
Печерського районного центру
зайнятості для перевірки даних про
отримання доходу гр. ОСОБА_2

За результатами проведення якого,
посадовими особами Печерського
районного центру зайнятості було
складено Акт від 10.06.2014 № 710, який був
підписаний генеральним директором ТОВ
«ФУДМАРКЕТ» ОСОБА_3 та головним
бухгалтером ТОВ «ФУДМАРКЕТ» ОСОБА_4

Під час розслідування страхового
випадку, посадовими особами центру
зайнятості було встановлено, що у
період з 18.11.2013 по 31.12.3013 гр. ОСОБА_2
виконувала роботи у ТОВ «ФУДМАРКЕТ» та
отримувала винагороду за надані нею
послуги, в тому числі і за ІV квартал 2013
року.

Таким чином, на думку посадових осіб
центру зайнятості, на момент звернення
із заявою про надання статусу
безробітної, відповідач не відносилась
до категорії незайнятого населення та
безпідставно отримала допомогу по
безробіттю.

Проте, не погоджуючись з даними
висновками посадових осіб позивача,
відповідач у судовому засіданні
зазначила, що 09.12.2013 при спробі зняття
коштів з банківської карти з метою
отримання винагороди за виконані нею
роботи у ТОВ «ФУДМАРКЕТ» у листопаді 2013
року, вона дізналась, що винагорода
виплачена у меншому розмірі ніж
передбачено умовами договору.

У зв'язку з чим, вона звернулась до
посадових осіб головного офісу ТОВ
«ФУДМАРКЕТ» з приводу низького рівня
оплати виконаних нею робіт за
Договором про виконання робіт (надання
послуг) від 18.11.2013 № 16097.

На таке звернення їй повідомили, що
збільшити розмір винагороди за
виконані нею роботи, не є можливим.

У той же день, відповідач повідомила
керуючого магазином ТОВ «ФУДМАРКЕТ»
ОСОБА_5, що виконувати роботи та
надавати будь - які послуги за вказаним
договором вона більше не буде, у зв'язку
з чим, того ж дня, договір був
розірваний.

На підтвердження зазначеного, надала
оригінал Договору від 18.11.2013 № 16097 для
огляду в судовому засіданні, в якому
датою розірвання договору зазначено -
09.12.2013. Вказаний напис був скріплений її
підписом, підписом керуючого магазином
ТОВ «ФУДМАРКЕТ» ОСОБА_5 та печаткою ТОВ
«ФУДМАРКЕТ».

Наполягала на тому, що з дати
розірвання договору у ТОВ «ФУДМАРКЕТ»
будь - яких робіт не виконувала та
винагороду не отримувала.

А відтак, вважаючи себе безробітною та
не отримуючи будь - якого доходу, 11.12.2013
вона звернулася до центру зайнятості
із заявою для набуття статусу
безробітної та отримання допомоги по
безробіттю.

Оскільки договір, наданий позивачем, та
договір, наданий відповідачем, містили
розбіжності щодо дати розірвання
договору, ухвалою суду від 24.09.2014 від
ТОВ «Фудмаркет» було витребувано
інформацію щодо того: коли був
розірваний трудовий договір від 18.11.2013
№ 16097, укладений між ТОВ "Фудмаркет" та
громадянкою ОСОБА_2; яким чином
здійснювалась оплата виконаної нею
роботи (погодинно, щоденно, помісячно
тощо); за які дні у грудні 2013 року
відповідачу була виплачена заробітна
плата; яким чином та коли заробітна
плата за грудень 2013 року
перерахувалась їй (на картковий
рахунок у банку, нарочно).

На виконання вимог ухвали суду, ТОВ
"Фудмаркет" було надано лист, в якому
зазначено, що Договір від 18.11.2013 № 16097
про виконання робіт (надання послуг),
укладений між громадянкою ОСОБА_2 та
ТОВ «Фудмаркет», був розірваний 31.12.2013;
оплата виконаної нею роботи
проводилась погодинно; заробітна плата
їй не виплачувалася; у грудні 2013 року
відповідачу була нарахована
винагорода за виконані роботи 01.12.2013 та
09.12.2013; заробітна плата за грудень 2013
року їй не перераховувалась.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Пунктом сьомим частини першої статті 1
Закону України «Про зайнятість
населення» визначено, що зайнятість -
це не заборонена законодавством
діяльність осіб, пов'язана із
задоволенням їх особистих та
суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно.

Відповідно до частини першої статті 4
Закону України «Про зайнятість
населення», до зайнятого населення
належать особи, які працюють за наймом
на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, особи,
які забезпечують себе роботою
самостійно (у тому числі члени
особистих селянських господарств),
проходять військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Відповідно до пункту першого частини
першої статті 43 Закону України «Про
зайнятість населення» статусу
безробітного може набути, зокрема,
особа працездатного віку до
призначення пенсії (зокрема на
пільгових умовах або за вислугу років),
яка через відсутність роботи не має
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів, готова та
здатна приступити до роботи.

Відповідно до пункту другого частини
другої статті 43 Закону України «Про
зайнятість населення» порядок
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних у територіальних органах
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, визначається Кабінетом
Міністрів України.

У відповідності до пункту 2 частини
першої статті 44 Закону України «Про
зайнятість населення» зареєстровані
безробітні, серед іншого, мають право
на матеріальне забезпечення на випадок
безробіття та соціальні послуги
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Відповідно до пункту третього Порядку
реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2013 № 198, реєстрація безробітних,
які звертаються за сприянням у
працевлаштуванні (далі - реєстрація),
проводиться центром зайнятості
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи перебування.

Під час проведення реєстрації
працівник центру зайнятості заповнює в
Єдиній інформаційно-аналітичній
системі державної служби зайнятості
персональну картку, в якій
зазначаються персональні дані
безробітного (прізвище, ім'я та по
батькові, зареєстроване місце
проживання чи перебування, число,
місяць та рік народження,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків або серія та номер
паспорта (для осіб, які через свої
релігійні переконання відмовилися від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби і мають
відповідну відмітку в паспорті),
відомості про останнє місце роботи або
вид діяльності згідно із частиною
першою статті 4 Закону України "Про
зайнятість населення", підстава для
припинення трудових відносин
відповідно до запису в трудовій книжці
або іншого виду діяльності, що
підтверджено документально. Форма
персональної картки та додатки до неї
затверджуються Мінсоцполітики.

В силу положень частин другої та
третьої статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно із частиною шостою статті 10
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» функції виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття виконує
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, та його територіальні органи,
що здійснюють свою діяльність
відповідно до Закону України "Про
зайнятість населення" та цього Закону.
Керівник центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, входить до складу
правління Фонду.

Відповідно до пункту 18 частини другої
статті 22 Закону України «Про
зайнятість населення», центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, його
територіальні органи проводять
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення в порядку, встановленому
центральними органами виконавчої
влади у сфері соціальної політики,
державної податкової і митної
політики, та Пенсійним фондом України.

Пунктами другим та третім Порядку
розслідування розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України від 13.02.2009 N 60/62,
постановою правління Пенсійного фонду
України від 13.02.2009 N 7-1 передбачено, що
Розслідування згідно з цим Порядком
здійснюється шляхом проведення
перевірки достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Перевірка проводиться районними,
міськрайонними, міськими та районними
у містах центрами зайнятості, на які
покладено виконання функцій робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, за місцем
реєстрації роботодавця як платника
внесків на загальнообов'язкове
соціальне страхування на випадок
безробіття (далі - центри зайнятості) у
разі, коли, зокрема, під час перебування
особи на обліку як безробітної до
центру зайнятості надійшла інформація
від державних органів, підприємств,
установ, організацій чи громадян про
обставини, що впливають на умови
виплати матеріального забезпечення та
надання соціальних послуг безробітній
особі, яка відрізняється від поданих
нею відомостей, або така інформація
розміщена в засобах масової
інформації.

Із аналізу норм вищезазначеного
законодавства убачається, що
безробітна особа має право звернутися
до державного центру зайнятості із
заявою про надання їй статусу
безробітного та виплатою допомоги по
безробіттю у разі, якщо вона через
відсутність роботи не має заробітку, не
являється суб'єктом підприємницької
діяльності та не отримує пенсію.

У випадку, якщо безробітний звернувся
до державного центру зайнятості з
заявою, в якій надав недостовірні
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати матеріальної
допомоги, з безробітного стягується
сума виплаченої допомоги по безробіттю
та вартість надання соціальних послуг
з моменту виникнення цих обставин.

Як встановлено судом, висновки
позивача про незаконне отримання
відповідачем допомоги по безробіттю
ґрунтуються на тому, що при зверненні
до центру зайнятості із заявою про
надання статусу безробітної, гр. ОСОБА_2
не відносилась до категорії
незайнятого населення, виконувала
роботи за цивільно - правовим договором
із ТОВ «ФУДМАРКЕТ» та отримувала
винагороду за такі роботи.

У судовому засіданні відповідач
зазначила, що дійсно з 18.11.2013 на
підставі Договору про виконання робіт
(надання послуг) від 18.11.2013 № 16097,
укладеного між нею та ТОВ «ФУДМАРКЕТ»,
вона надавала послуги з викладки
товару, обслуговування покупців та з
виготовлення кулінарних страв. При
цьому, відповідно до умов договору
оплата за виконані роботи
здійснювалась погодинно по факту
виконаних нею робіт у місяці,
наступному за місяцем у якому
виконувалась така робота.

Тобто, за роботи виконані нею у
листопаді 2013, оплату вона отримала
09.12.2013.

У зв'язку з тим, що її не влаштовував
розмір винагороди, 09.12.2013 вказаний
договір буд розірваний та починаючи з
цієї дати, ніяких робіт вона не
виконувала та винагороду не
отримувала.

На підтвердження вищезазначеного,
відповідач надала належним чином
засвідчену ТОВ «ФУДМАРКЕТ» копію
Договору про виконання робіт та
банківську виписку АТ «Сбербанк Росії»
станом на 25.09.2014.

Як убачається із Договору, він був
укладений між ТОВ «ФУДМАРКЕТ» в особі
керуючого магазином
ОСОБА_5.(замовником) з одного боку та гр.
ОСОБА_2 (виконавцем) з іншого.

Відповідно до пункту 1.1 Договору,
виконавець зобов'язується виконати для
замовника роботу з викладки товару,
обслуговування покупців за прилавком в
декількох відділах і касою; проведення
міні - інвентаризацій, переоцінки;
консультацій по бонусним програмам;
замовлення, прийом повернення,
списання товару; організації роботи в
торгівельному залі та інших видів
робіт та послуг для забезпечення
функціонування магазину, а замовник
зобов'язується оплатити виконану
роботу.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що по
закінченню виконання робіт виконавець
з'являється для підписання акту
виконаних робіт, в якому сторони
зазначають строк виконання та вартість
робіт.

Згідно із пунктом 2.3 Договору, замовник
зобов'язується на підставі підписаного
обома сторонами акту виконаних робіт,
виплачувати виконавцю винагороду за
виконані роботи в місяці, наступному за
місяцем в якому виконувались роботи.

З останнього розділу наданої
відповідачем копії договору, судом
встановлено, що він був розірваний
сторонами 09.12.2013, даний напис
скріплений підписом керуючого
магазином ОСОБА_5, засвідченим печаткою
ТОВ «ФУДМАРКЕТ» та підписом -
громадянки ОСОБА_2 (а.с. 49-51).

З банківської виписки з карткового
рахунку відповідача станом на 25.09.2014
убачається, що останньою датою
транзакції із зарахування заробітної
плати та винагороди за листопад 2013 року
є 09.12.2013 (а.с. 48).

Дані обставини також підтверджується
інформацією, яка міститься у листі ТОВ
«ФУДМАРКЕТ» (а.с. 69).

Зокрема, товариством було зазначено, що
починаючи з 09.12.2013 винагорода їй не
нараховувалась.

Вищенаведене свідчить, що починаючи з
09.12.2013 відповідач ніяких робіт у
ТОВ«ФУДМАРКЕТ не виконувала та
винагороду не отримувала.

Суд не приймає до уваги посилання
представника позивача як на підставу
для задоволення позовних вимог на те,
що дійсною датою розірвання Договору
від 18.11.2013 № 16097 є саме 31.12.2013, оскільки в
копії наданого ним договору в розділі
«Сторони договору» в графі
«Виконавець» не міститься підпису гр.
ОСОБА_2, а під написом «Договір
розірваний « 31» грудня 2013 р.» не має
підпису замовника послуг в особі
керуючого магазином ОСОБА_5,
скріпленого печаткою.

Натомість, під час судового розгляду
справи відповідач залучила до
матеріалів справи копію Договору,
засвідчену самим роботодавцем ТОВ
«ФУДМАРКЕТ», в якому датою розірвання
договору зазначено - 09.12.2013, даний напис
засвідчений підписом керуючим
магазином ОСОБА_5 та підписом гр.
ОСОБА_2, скріпленого печаткою.

Дані обставини дають суду підстави
вважати, що дійсною датою розірвання
Договору про виконання робіт,
укладеного між громадянкою ОСОБА_2 та
ТОВ «Фудмаркет», є саме 09.12.2013.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на
момент звернення гр. ОСОБА_2 до центру
зайнятості із заявою про надання
статусу безробітної, вона не
відносилася до категорії зайнятого
населення, не отримувала будь - якого
доходу, а тому мала право на отримання
допомоги по безробіттю.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин та враховуючи, що
твердження позивача про надання
відповідачем неправдивих відомостей
про себе при зверненні до центру
зайнятості із заявою про надання
статусу безробітної є недоведеними,
суд вважає позовні вимоги
необґрунтованими, а позов таким, що не
підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Позивач не надав суду доказів
понесення ним будь-яких судових витрат.
Таким чином, судові витрати стягненню з
відповідача на користь позивача не
підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а
н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 04 листопада 2014 р.