Справа № 159/6206/14-а
Суддя: Восковська О. А.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/6206/14-а
Провадження № 2-а/159/238/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
23 жовтня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області під головування

судді
Восковської О.А,

за участю секретаря
Горішної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Ковелі в залі суду справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора ВДАІ (з обслуговування
м.Ковеля та району) Ковельського МВ
УМВС України у Волинській області
Ручина Олександра Олексійовича про
скасування постанови серії ПС1 №600730
від 14.10.2014 року про накладення
адміністративного стягнення, суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
інспектора ВДАІ (з обслуговування
м.Ковеля та району) Ковельського МВ
УМВС України у Волинській області
Ручина О.О про скасування постанови
серії ПС1 №600730 від 14.10.2014 року про
накладення адміністративного
стягнення. В обґрунтування заявлених
вимог позивач вказує, що згідно
постанови інспектора Ручина О.О від
14.10.2014 року його притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.122 ч.2 КУпАП та накладено
адмінстягнення у виді штрафу в розмірі
425 гривень. Оскаржувану постанову
вважає незаконною та вказує, що дійсно
14.10.2014 року близько 13.35 години він
керував автомобілем НОМЕР_1» на 447 км а/д
Київ-Ковель-Ягодин. Виїжджаючи з
вулиці, з метою позначення
транспортного засобу, що рухається, він
увімкнув ближнє світло фар, і
зупинившись біля СШ №12 щоб забрати
дочку ОСОБА_3, не вимикав світло фар, при
цьому він сам виходив із автомобіля і
пересвідчився у цьому. Вказує, що
рухаючись за містом у колоні
автомобілів дорогою в районі
кладовища, він побачив гурт водіїв, які
обступили міліціонерів, які оформляли
протоколи, однак він продовжив рух не
порушуючи правил дорожнього руху, і
раптом із гурту людей інспектор вказав
йому жезлом здійснити зупинку.
Зупинившись та виключивши роботу
двигуна він підійшов до інспектора і
поцікавився про причину зупинки, на що
останній відповів, ніби у його
автомобілі не було увімкнене ближнє
світло фар. Позивач зазначає, що
освітлення фар автомобіля марки «ГАЗ»
не йде в порівняння з іншими
автомобілями, а ще й в денну пору воно
наче взагалі не горить. Поцікавившись у
інспектора чи має він фотознімок чи
свідків, щоб аргументовано довести
факт порушення ПДР України, останній
відповів, що фотознімку немає, а за
свідків вказав усіх водіїв, що стояли
біля нього, однак на його запитання
водії вказали, що нічого не бачили.
Абсолютно не звертаючи уваги на
пояснення позивача та на його
намагання довести свою правоту,
інспектор склав протокол про
адмінправопорушення та виніс
постанову про накладення
адмінстягнення. Позивач зазначає, що
оскаржувана постанова не містить
викладу його пояснення, хоча вину у
вчиненні правопорушення він
заперечував, не містить вона також,
посилання на докази, які б
спростовували його доводи, будь-якими
доказами вина позивача у вчиненні
правопорушення не доводиться через їх
відсутність, а тому оцінка доказів
відповідачем не проводилась. За
вказаних обставин позивач просить
скасувати постанову по справі про
адміністративне правопорушення від
14.10.2014 року, згідно якої на нього
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Позивач ОСОБА_1 у судове
засідання не з'явився, подав до суду
письмову заяву в якій просить справу
розглядати у його відсутності,
заявлений позов підтримує повністю з
підстав викладених у позовній заяві та
просить його задовольнити повністю.

Відповідач - інспектор Ручин О.О в
судове засідання не з'явились, хоча
належним чином судом був повідомлений
про час та місце розгляду справи, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення - судової
повістки. Про причини неявки суд не
повідомив.

Згідно п.4 ст.128 КАС України у разі
неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причину
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд, заслухавши пояснення свідків,
дослідивши письмові докази у справі
приходить до висновку, що позов
підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.287 КУпАП України
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржено особою, щодо якої її
винесено.

Стаття 69 КАС України передбачає, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 №600730 від 14.10.2014 року ОСОБА_1 14.10.2014
року о 13.25 годині на 447км+121м а/д
Київ-Ковель-Держкордон керував
автомобілем «ГАЗ-24» д/н «НОМЕР_1» без
включеного ближнього світла фар та
денних ходових огнів, чим порушив п.п.9.8
ПДР України. За вчинення даного
правопорушення на ОСОБА_1 накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 425 гривень.

Як убачається з позовної заяви позивач
ОСОБА_1 з оскаржуваною постановою не
згідний та зазначеного у ній порушення
правил дорожнього руху не вчиняв,
оскільки рухався з увімкнутим ближнім
світлом фар.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4, яка є дружиною позивача і того
дня знаходилась з ним в автомобілі,
показала, що 14.10.2014 року вона разом із
чоловіком під'їхали до школи №12
забрати дочку, і коли виходила із
автомобіля бачила, що були увімкнені
фари. Також показала, що вона їхала на
передньому сидінні пасажира біля водія
(чоловіка) і бачила на панелі приборів
постійно горіла лампочка увімкненого
світла ближніх фар, після чого вони
поїхали на кладовище. На зупинці
«Сільмаш» до них підсів товариш
чоловіка ОСОБА_5, який ще запитав у
чоловіка, чому він їздить з увімкненими
фарами денного світла в межах міста, на
що чоловік відповів, що незадовго виїзд
з міста і він наперед увімкнув фари.
Вказує, що інспектору говорили про те
що фари були включені, однак він не взяв
це до уваги. Пояснила також, що її
чоловік багато років працював водієм
«дальнобійником» і їздить за кордон,
правил дорожнього руху завжди суворо
дотримує.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
підтвердив той факт, що 14.10.2014 року
водій ОСОБА_1 керував автомобілем у
якого були увімкнені фари ближнього
світла та показав, що 14.10.2014 року він
розмовляв із ОСОБА_1 по телефону і вони
домовились разом поїхати на кладовище.
Близько 13 години ОСОБА_1 під'їхав на
зупинку «Сільмаш» автомобілем «Волга»
з увімкненими фарами ближнього світла,
на що він запитав чому той їздить з
увімкненими фарами по місту, а ОСОБА_1
відповів, що незадовго межа міста
закінчується і він увімкнув фари ще
раніше. Коли він сів у салон автомобіля
на заднє сидіння то чітко побачив, що на
панелі приборів горіла лампа, яка
відповідає за фари ближнього світла,
знає про це оскільки сам раніше мав
автомобіль «Волга». У розмові з
інспектором говорили про це
останньому, однак він не реагував.

Стороною відповідача не надано
доказів, які б спростовували наведені
вище і встановлені судом обставини.

Згідно вимог ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

У п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №14 від 23.12.2005 року «Про
практику застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» вказано, що зміст
постанови про адміністративне
правопорушення має відповідати
вимогам статей 283, 284 КУпАП. В ній слід
навести докази, на яких ґрунтується
висновок про вчинення особою
адміністративного правопорушення, та
вказати мотиви відхилення інших
доказів, на які посилався
правопорушник, чи висловлених останнім
доводів. Досліджена в судовому
засіданні постанова серії ПС1 №600730 від
14.10.2014 року вищевказаних доказів не
містить.

У судове засідання відповідачем також
не надано суду належних доказів та не
доведено факту вчинення позивачем
зазначеного в постанові
адміністративного правопорушення.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст.7 КпАП України ніхто не
може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на
підставах і в порядку, встановлених
законом.

Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності.

Викладене дозволяє прийти до висновку,
що оскаржувана постанова є
необгрунтованою, а отже протиправною.

Для захисту позивача від
необгрунтованого притягнення до
адміністративної відповідальності
оскаржувану постанову слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 11, 69, 86, 160-163, 171-2 КАС
України, ст.ст. 7, 8, 245, 256, 276, 278, 279, 280, 283, 287
КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії ПС1 №600730 від
14.10.2014 року інспектора ВДАІ (з
обслуговування м.Ковеля та району)
Ковельського МВ УМВС України у
Волинській області Ручина Олександра
Олексійовича про визнання ОСОБА_1
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122
КпАП України та накладення
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

ГоловуючаО. А. Восковська