Справа № 0308/2181/2012 (2а/0308/439/2012)
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/34175/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів
Загороднього А.Ф.,

Заїки М.М.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 09 лютого 2012 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Луцької районної
державної адміністрації про стягнення
та перерахунок соціальних виплат,

встановила:

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Луцької
районної державної адміністрації про
стягнення допомоги до 5 травня за
2009-2010 роки.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 09 лютого 2012 року
позовну заяву ОСОБА_2 було залишено
без розгляду, у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року ухвалу Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 09 лютого 2012
року залишено без змін.

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить ухвалу
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 09 лютого 2012 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно зі статтею 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Згідно частини 2 статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Вирішуючи даний спір, суди попередніх
інстанцій дійшли вірних висновків, що
на момент отримання допомоги до 5
травня за 2009-2010 роки позивачу було
відомо про порушення його прав, проте
до суду він звернувся лише в лютому
2012 року, тобто за межами строку
встановленого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанції про наявність
підстав для залишення позовної заяви
ОСОБА_2 без розгляду, оскільки
відсутні належні докази про поважність
причин пропуску строку, встановленого
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що судами при
розгляді справи допущені порушення
норм процесуального права. Оскаржувані
судові рішення є законними та
обґрунтованими, а тому підстави для їх
зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 09 лютого 2012 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Луцької районної
державної адміністрації про стягнення
та перерахунок соціальних виплат - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
А.Ф.
Загородній

М.М. Заїка