Справа № 810/4508/14
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року 810/4508/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лапій С.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві справу за
адміністративним позовом Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Підприємства Бучанської виправної
колонії № 85 Управління державного
департаменту України з питань
виконання покарань в м. Києві та
Київській області про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Київське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів з
позовом до Підприємства Бучанської
виправної колонії № 85 Управління
державного департаменту України з
питань виконання покарань в м. Києві та
Київській області, в якому просить
стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
у сумі 31 350,00 грн. та пеню у сумі
1 254,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідачем порушено вимоги
законодавства щодо працевлаштування
інвалідів

Представник позивача звернувся до суду
з письмовим клопотанням, у якому
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі, просив позов задовольнити та
розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача звернувся до
суду з письмовим клопотанням в якому
вказав, що позовні вимоги визнає та
просить розглядати справу за його
відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом
прийнято рішення про розгляд справи у
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, судом
встановлено наступне.

Відповідач є юридичної особою,
ідентифікаційний код 08680187,
місцезнаходження: 08290, Київська обл.,
смт. Гостомель, вул. Мирна, 3.

Позивач у позовній заяві посилається
на порушення відповідачем вимог ч. 1 ст.
19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», в якій визначено, що для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій,
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Відповідачем подано позивачу Звіт про
наявність та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік ( форма № 10-ПІ).

Відповідно до цього Звіту у 2013 році
середньооблікова кількість штатних
працівників на підприємстві становила
42 особи, з них кількість осіб, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність, становила 1
особа, фонд оплати праці штатних
працівників становив 1 316 700 грн.,
середня річна заробітна плата штатного
працівника становила 2 438,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону
підприємства, установи, організації, в
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць, виходячи з
вимог ст. 18 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону
працевлаштування інвалідів
здійснюється центральним органом
виконавчої влади з питань праці та
соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.

Отже підприємства здійснюють
самостійно працевлаштування
інвалідів, але виходячи з вимог ст. 18
Закону.

У ст. 18 Закону зазначено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування здійснюється двома
шляхами:

1) безпосереднє звернення інваліда до
підприємства;

2) звернення інваліда до державної
служби зайнятості (з подальшим його
направленням на підприємство, на якому
є відповідні вакансії).

У ч. 3 ст. 18 Закону чітко визначено
зобов'язання підприємства, що
використовує найману працю:

1) виділяти та створювати робочі
місця для працевлаштування інвалідів;

2) надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для
працевлаштування інвалідів;

3) звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів.

Відповідачем не було надано жодних
доказів того, що він звертався до
державної служби зайнятості з питанням
щодо направлення до нього на роботу
інваліда, а також те, що ним були
виділені та створені робочі місця для
працевлаштування інвалідів.

Таким чином, за одне робоче місце, яке
призначене для працевлаштування
інвалідів і не зайняте інвалідом,
відповідач до 16.04.2014 року повинен був
самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 31 350,00 грн., що підтверджується
розрахунком заборгованості та визнано
його представником.

У зв'язку з несплатою відповідачем
адміністративно-господарських санкцій
йому нараховано пеню у сумі 1 254,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги чи
заперечення. крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Враховуючи викладене, а також те, що
відповідачем визнано позовні вимоги,
адміністративний позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 69, 70, 71, 122, 158-163, 167, 257 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Підприємства Бучанської
виправної колонії № 85 Управління
державного департаменту України з
питань виконання покарань в м. Києві та
Київській області (ідентифікаційний
код 08680187) на користь Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів 32 604
(тридцять дві тисячі шістсот чотири)
грн. 00 коп., з яких 31 350,00 грн. -
адміністративно-господарські санкції
та 1 254,00 грн. - пеня за порушення
термінів їх сплати.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лапій С.М.