Справа № К/9991/59487/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/59487/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Луганській
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 серпня 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У березні 2011 року позивач звернувся до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Луганській області (далі
ГУПФУ) про визнання дій незаконними та
перерахунок пенсії з 1 лютого 2011 року,
виплата якої передбачена статтями 50, 54
Закону України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-ХІІ). В обґрунтування
позовних вимог зазначав, що є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, І категорії,
інвалідом 2-ої групи, а тому має право
на державну та додаткову пенсію згідно
вимог Закону № 796-ХІІ.

Посилаючись на те, що розмір його
пенсії є меншим, ніж передбачено
вказаним Законом просив про
задоволення позову.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 2 червня 2011 року
позовні вимоги задоволено, зобов'язано
відповідача провести перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком
у відповідності з вимогами статті 50
Закону № 796-ХІІ, та основної пенсії в
розмірі 8 мінімальних пенсії за віком
згідно вимог статті 54 Закону № 796-ХІІ, з
1 лютого 2011 року.

Оскаржуваною постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10 серпня 2011 року постанову суду
першої інстанції у частині задоволених
позовних вимог щодо перерахунку
основної пенсії позивача згідно вимог
статті 54 Закону № 796-ХІІ скасовано, і у
цій частині ухвалено нову постанову,
якою в позові відмовлено. В решті
рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального і
процесуального права, просить його
рішення скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і відмовляючи у задоволенні
зазначеної частини позовних вимог
апеляційний суд на підставі наявних у
справі даних встановив і правильно
виходив з того, що для стягнення з
відповідача спірної пенсії, що
передбачена статтею 54 Закону № 796-ХІІ
немає законних підстав.

У відповідності з частиною 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд апеляційної інстанції правильно
встановив, що позивач, як особа
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалід 2-ої
групи, має право на пенсію на підставі
статті 50 Закону № 796-ХІІ у розмірі 8
мінімальних пенсії за віком.

Разом з тим, позивач на момент
звернення із вказаною заявою,
перебував на обліку Головного
управління Пенсійного фонду України в
Луганській області і отримував пенсію
як військовий пенсіонер згідно із
Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Згідно зі статтею 10 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV)
особі, яка має одночасно право на
різні види пенсії (за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника), призначається один із
цих видів пенсії за її вибором. Така
сама позиція регламентована статтею 7
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб».

Відповідно до частин 3 та 5 статті 45
Закону № 1058-ІV, переведення з одного
виду пенсії на інший провадиться з
дня подання заяви з усіма необхідними
документами. Документи про
призначення (перерахунок) пенсії
розглядає територіальний орган
Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з
дня їх надходження приймає рішення
про призначення (перерахунок) або про
відмову в призначенні (перерахунку)
пенсії.

Порядок подання та перелік
документів, визначених Законом № 1058-ІV
передбачений Постановою Правління
Пенсійного фонду України «Про
затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсії відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Так, зокрема згідно з
абзацом 5 пункту 5 цього Порядку, днем
звернення за перерахунком пенсії,
переведенням з одного

виду пенсії на інший вважається день
приймання органом, що

призначає пенсію, заяви з усіма
необхідними документами.

Тобто, незалежно від наявності права
особи на перехід з одного виду пенсії
на іншу, існує обов'язкова процедура
такого переведення пенсії передбачена
Законом, зокрема подання заяви
встановленого зразка до відповідного
пенсійного органу за місцем обліку
пенсіонера, з поданням усіх необхідних
документів, а також заява за попереднім
місцем обліку.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку, що підстав
визнавати протиправними та
зобов'язувати вчинити дії щодо
призначення зазначеної пенсії у суду
першої інстанції не було, оскільки
відповідач діяв в межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Законом як
того вимагає стаття 19 Конституції
України.

Враховуючи зазначене,
рішення апеляційного суду відповідає
дійсним обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують, такі ґрунтуються
на помилковому трактуванні правових
норм, а тому підстав для скасування
судового рішення колегія суддів не
вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало