Справа № 826/6990/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/6990/14
інстанції: Каракашьян С.К.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.

Суддів
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі
Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
фондовий центр» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український фондовий центр» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ДПІ у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
серпня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач - ТОВ «Український фондовий
центр», звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ДПІ у Шевченківському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві проведено
документальну планову перевірку
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «Український Фондовий Центр» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012
року, за результатами якої складено акт
перевірки № 1748/2002/32401971 від 17 листопада
2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п. п. 135.5.15 п. 135.5 ст. 135 ПК
України внаслідок чого занижено інші
доходи за II квартал 2012 року на суму 1 002
482, 00 грн.

На підставі висновку акту перевірки
відповідачем прийнято наступні
податкові повідомлення - рішення :

- № від 09 грудня 2013 року, яким
визначено зобов'язання позивача зі
сплати податку на прибуток в розмірі 1
977 313, 00 грн. та застосовано штрафні
санкції в сумі 494 328, 00 грн.,

- № від 09 грудня 2013 року, яким
визначено завищення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток в сумі 6 800, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, між позивачем та FELIMORE VENTURES LTD
(Філіморе Венчерз ЛТД) було укладено
договір купівлі-продажу цінних паперів
№ Д-111109-1; 20111109-1 від 09 листопада 2011 року,
за яким позивачем продано акції
емітентом яких є ВАТ «Лебединська
Спеціалізована Колона № 11» () на суму 5 388 721, 20 грн., та №
Д-111109-1;20111109-1 від 09 листопада 2011 року на
суму 6 431 700, 00 грн.

Між позивачем та VENTURES LTD (Філіморе
Венчерз ЛТД), було укладено договір
купівлі-продажу цінних паперів №
Д-111207-2; 201111207-1 від 07 грудня 2011 року, за
яким позивачем придбано цінні папери,
емітентом яких є ВАТ «Лебединська
Спеціалізована Колона № 11» () за номінальною вартістю ЦП - 0, 25
грн., кількість акцій з договором
становить 98 000 штук, загальна сума
договору 5 405 680, 00 гривень.

Також позивачем було укладено з
зазначеним контрагентом договір
купівлі-продажу цінних паперів №
Д-111209-4; 201111209-1 від 09 грудня 2011 року, за
яким придбано акції того ж емітента на
суму 4 481 576, 00 гривень.

Крім того, між позивачем та FELIMORE VENTURES LTD
було укладено акт заліку взаємних
вимог Договорів купівлі продажу цінних
паперів № № Д-110929-1;20110929-1 від 29 вересня
2011 року, Д-111109-1;20111109-1 від 09 листопада 2011
року, Д-111110-1;20111110-1 від 10 листопада 2011
року, Д-111207-2;20111207-1 від 07 грудня 2011 року,
Д-111209-4;20111209-1 від 09 грудня 2011 року та
Д-111116-1;20111116-1 від 16 листопада 2011 року , в
якому зазначено, що сторони вважають
Договори купівлі-продажу цінних
паперів № № Д-110929-1;20110929-1 від 29 вересня
2011 року, Д-111109-1 ;20111109-1 від 09 листопада 2011
року, Д-111110-1; 20111110-1 від 10 листопада 2011
року, Д-111207-2;20111207-1 від 07 грудня 2011 року,
Д-111209-4;20111209-1 від 09 грудня 2011 року та
Д-111116-1; 20111116-1 від 16 листопада 2011 року
виконаними та жодних претензій одна до
одної не мають.

Податковий орган посилається на те, що
оскільки акт заліку вимог було
укладено 10 травня 2012 року, тобто після
винесення ухвали Господарського суду
Сумської області від 29 березня 2012 року
№ 5021/427/12 якою було порушено
провадження у справі про банкрутство
емітента акцій - ВАТ «Лебединська
Спеціалізована Колона № 11», позивачем
порушено вимоги ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
цінні папери та фондовий ринок» - обіг
цінних паперів - це вчинення
правочинів, пов'язаних з переходом прав
власності на цінні папери і прав за
цінними паперами, за винятком
договорів, що укладаються під час
розміщення цінних паперів.

Згідно до ст. 2 Закону - емітентом цінних
паперів визнається юридична особа,
Автономна Республіка Крим або міські
ради, а також держава в особі
уповноважених нею органів державної
влади, яка від свого імені розміщує
емісійні цінні папери та бере на себе
зобов'язання щодо них перед їх
власниками.

Статтею 6 Закону визначено, що акція - це
іменний цінний папір, який посвідчує
майнові права його власника
(акціонера), що стосуються акціонерного
товариства, включаючи право на
отримання частини прибутку
акціонерного товариства у вигляді
дивідендів та право на отримання
частини майна акціонерного товариства
у разі його ліквідації, право на
управління акціонерним товариством, а
також немайнові права, передбачені
Цивільним кодексом України та законом,
що регулює питання створення,
діяльності та припинення акціонерних
товариств. Емітентом акцій є тільки
акціонерне товариство. Порядок
прийняття відповідним органом
акціонерного товариства рішення про
розміщення акцій визначається законом,
що регулює питання утворення,
діяльності та припинення акціонерних
товариств. Прості акції надають їх
власникам право на отримання частини
прибутку акціонерного товариства у
вигляді дивідендів, на участь в
управлінні акціонерним товариством, на
отримання частини майна акціонерного
товариства у разі його ліквідації та
інші права, передбачені законом, що
регулює питання створення, діяльності
та припинення акціонерних товариств.
Прості акції надають їх власникам
однакові права.

Виходячи з аналізу вказаних норм,
проста іменна акція емітента
нерозривно пов'язана з особою емітента,
адже її економіко-правове значення
полягає у забезпеченні отриманні її
держателем прибутку (зокрема, у вигляді
дивіденду), тоді як наслідком
припинення юридичної особи-емітента є
втрата акцією своїх ознак
прибутковості, що виключає її
товарність.

Економічний ефект від продажу акцій
ліквідованого емітента відсутній, адже
такий ефект не може бути пов'язаний з
заниженням прибутку підприємства,
внаслідок безпідставного застосування
правил оподаткування, визначених
Податковим кодексом України.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» - підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Господарська операція згідно зі ст. 1
названого Закону - це дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№742/11/13-11 від 02 червня 2011 року - з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
рух активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Отже, з наведених законодавчих
приписів вбачається, що наслідки в
податковому обліку створюють лише
реально вчинені господарські операції,
тобто ті, що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника податків. При цьому
господарські операції мають бути
відображені в податковому обліку
відповідно до їх реального змісту та
відповідати господарській меті
підприємства.

Правомірність угоди передбачає, що
така угода має ознаки юридичного факту,
що породжує визначені законом для
такої угоди правові наслідки, настання
яких бажають особи - учасники угоди.
Тобто, дійсність угоди означає
визнання за нею ознак юридичного факту,
що створює той правовий результат, до
якого прагнули суб'єкти угоди.

Таким чином, здійснення протягом двох
місяців купівлі - продажу акцій
емітента, без жодних доказів наявності
економічної мети такої операції та
здійснення припинення зобов'язань
зарахуванням станом на дату, коли щодо
емітента відкрито провадження про
визнання банкрутом свідчить про
відсутність реальної господарської
мети, а лише для зміни даних
бухгалтерського обліку.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 09 липня 2014 року №
К/9991/44838/12.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції належним чином
дослідив реальність господарських
операцій, що є підставою для виникнення
права на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування,
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український фондовий центр» -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 04 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Літвіна Н.М.

Судді
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 04
листопада 2014 року.

Головуючий суддя
Літвіна Н. М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.