Справа № 128/3913/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/3913/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Карпінська
Ю.Ф.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

28 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Вінницькому районі на постанову
Вінницького районного суду Вінницької
області від 19 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Вінницькому районі про оскарження дій
суб'єкта владних повноважень при
призначенні пенсії державного
службовця та зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Вінницького
районного суду Вінницької області з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Вінницькому районі про
оскарження дій суб'єкта владних
повноважень при призначенні пенсії
державного службовця та зобов'язання
вчинити дії.

Постановою Вінницького районного суду
Вінницької області від 19 серпня 2014 року
адміністративний позов задоволено у
повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
Вінницькому районі Вінницької області
з 28 березня 2014 року та отримує пенсію за
віком відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу» № 3723-XII
від 16.12.1993 року (в редакції чинній на час
призначенням пенсії) в розмірі 80
відсотків суми заробітної плати.

З відповіді управління Пенсійного
фонду України у Вінницькому районі
Вінницької області від 31.07.2014 року за №
В-30 видно, що дійсно при розрахунку
заробітної плати для призначення
пенсії позивачу відповідачем не було
враховано матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
індексації грошових доходів, та згідно
поданого заперечення на позовну заяву
відповідач не вбачає підстав для
включення цих сум до розрахунку
заробітної плати позивача при
визначенні пенсії.

Розглядаючи даний позов суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових питань, індексація
заробітної плати входить до системи
оплати праці, в тому числі державного
службовця. Колегія суддів погоджується
з таким висновком суду першої
інстанції виходячи з наступного

Згідно ст. 37 Закону України «Про
державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року
(в редакції чинній на час призначенням
пенсії) пенсія державним службовцям
призначається в розмірі до 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, з якої
було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно ст. 33 цього ж Закону
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань. Умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці» № 108/95-ВР від 24 березня 1995 року
визначено структуру заробітної плати,
до якої входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати. Статтею 33
цього Закону встановлено, що заробітна
плата працівника підлягає індексації,
що також встановлено ст. 95 КЗпП України.

Аналогічні положення містяться й в
підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13
січня 2004 року № 5, де вказано, що у склад
фонду додаткової заробітної плати
входять премії та винагороди, у тому
числі за вислугу років, що мають
систематичний характер, незалежно від
джерел фінансування (крім сум, указаних
у пп.2.3.2), а відповідно підпункту 2.3.3
пункту 2 цієї Інструкції матеріальна
допомога, що має систематичний
характер, надана всім або більшості
працівників (на оздоровлення, у зв'язку
з екологічним станом, крім сум,
указаних у п. 3.31) входить до складу
фонду оплати праці.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991року
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат па оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Як встановлено судом, позивачеві
призначена пенсія відповідно до Закону
України «Про державу службу», в
редакції яка діяла на момент
призначення розміру пенсії. При цьому,
суд звертає увагу, що позивачу під час
перебування на посаді державного
службовця була виплачена матеріальна
допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
індексація за 2012-2013 роки, з яких
нарахований єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Однак,
відповідачем при призначенні розміру
пенсії позивачеві вказані виплати не
включені до обчислення її розміру.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що вказані виплати, з яких було
фактично нараховано та сплачено збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
перевага надається спеціальним нормам,
що визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії (ст. 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та ст. 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»), а
не законів України «Про державну
службу» та «Про оплату праці», які щодо
спірних відносин є загальними.

Аналогічна позиція викладена також у
постанові Верховного Суду України від
04.03.2014 року, де зазначено, що отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Тому, враховуючи вищезазначене,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Вінницькому
районі залишити без задоволення, а
постанову Вінницького районного суду
Вінницької області від 19 серпня 2014 року
- без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
03 листопада 2014 року .

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Гонтарук В. М.

Курко О. П.