Справа № 222/1073/14-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 р. Справа № 222/1073/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.

Суддів: Бартош Н.С. , Донець Л.О.

розглянувши у порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Володарському районі
Донецької області на постанову
Володарського районного суду
Донецької області від 08.09.2014р. по
справі № 222/1073/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Володарському районі
Донецької області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання провизнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання нарахувати та сплатити
щомісячне підвищення до пенсії
відповідно до Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за 2014
рік,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2014 року ОСОБА_1 (надалі-позивач)
звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Володарському районі Донецької
області (далі-відповідач) в якому
просить: - визнати неправомірною
бездіяльність відповідача щодо
виплати у неповному обсязі державної
соціальної допомоги як дитині війни на
підставі ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 01.01.2014 року. - Зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату державної соціальної допомоги
як дитині війни на підставі ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, визначеної відповідно до ч.1
ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та ЗУ
"Про Державний бюджет України на 2014", за
період з 01.01.2014 року по день
постановленого рішення суду, з
урахуванням фактично сплачених сум.
Зобов'язати відповідача призначити та
виплачувати у подальшому підвищення до
пенсії у розмірі меншому за
встановлений ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
визначеної відповідно до ч. 1 ст.28 "Про
загально обов'язкове пенсійне
страхування".

19.08.2014 року ухвалою Володарського
районного суду Донецької області
позовні вимоги за період з 01.01.2014 р. по
17.02.2014 р. - залишено без розгляду.

Постановою Володарського районного
суду Донецької області від 08.09.2014 року
задоволено частково позов.

Визнано протиправною бездіяльність та
зобов'язати відповідача провести
позивачу, нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії,
встановленої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 18 лютого 2014 року по 03 серпня
2014 року, з відрахуванням фактично
проведених виплат.

В решті частини позовних вимог -
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
законодавчо визначене право Кабінету
Міністрів України встановлювати
розміри пенсійних виплат, яке останнім
використано шляхом прийняття 28.12.2011
року постанови № 1381 «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верст населення», а подалі - у
2014 році шляхом прийняття 25.03.2014 року
постанови № 112 «Про внесення змін до
деяких постанов Кабінету Міністрів
України з питань пенсійного
забезпечення». Також, апелянт,
посилаючись на положення п.п. 20, 29 ч. 1 ст.
116 Бюджетного кодексу України, зазначає
про неможливість взяття на себе
зобов'язань без відповідних бюджетних
асигнувань та здійснення видатків
бюджету із перевищенням бюджетних
призначень. Крім того, відповідач
зазначає про відсутність публічно-
правового спору.

Виходячи з приписів ст. 197 КАС України
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має статус дитини війни та за
приписами ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» має
право на отримання підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Колегія суддів вважає, що
задовольняючи частково позов суд
першої інстанції правильно застосував
до спірних правовідносин норми
матеріального права надавши перевагу
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» над постановою
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2011 року за № 1381 «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення», як
нормативно-правовому акту, що має вищу
юридичну силу. Також судом правильно
визначено розмір мінімальної пенсії за
віком, виходячи із приписів ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача на отримання
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни з 18.02.2014 року
по 03.08.2014 року.

Колегія суддів частково погоджується з
даним висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», який
набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відповідно до Конституції України
закон про Державний бюджет України діє
з 1 січня по 31 грудня календарного року.

Пунктом 4 розділу VІІ Закону України від
23.12.2010 року № 2857-VI «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», в редакції закону,
що набула чинності з 22.07.2011 року згідно
із Законом України від 14 червня 2011 року
N 3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», п. 3 Прикінцевих положень
Закону України від 22.12.2011 року № 4282-VI
«Про Державний бюджет України на 2012
рік» п. 4 Прикінцевих положень Закону
України від 06.12.2012 року № 5515-VI «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
передбачалось, що у 2011, 2012 , 2013 роках
розмір підвищення дітям війни пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії призначаються і здійснюються в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

На виконання п. 7 Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» 06.07.2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнята
постанова № 745 «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету».

28.12.2011 року Кабінетом Міністрів
прийнята постанова N 1381 "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення" із змінами
і доповненнями, внесеними постановами
Кабінету Міністрів України від 5 квітня
2012 року N 293, від 23 квітня 2012 року N 327, від
13 березня 2013 року N 149, від 25 березня 2014
року N 112, що набрала чинності 12.01.2012
року.

Закон України від 16.01.2014 року № 719-VII "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" до
змін, внесених Законом України від
31.07.2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", який набрав чинності
03.08.2014 року, не передбачав того, що
підвищення дітям війни призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Таким чином, з 01.01.2014 року (до 03.08.2014 року)
відновили свою дію положення ст. 6
Закону України від 18.11.2004 року № 2195-IV
"Про соціальний захист дітей війни".

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян з 03.08.2014
року делеговано Кабінету Міністрів
України.

Отже, у період з 03.08.2014 року розмір
підвищення до пенсії особам, які мають
статус дітей війни повинен визначатися
відповідно до урядових постанов, а тому
позовні вимоги про зобов'язання
відповідача здійснити позивачу
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії передбаченого ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за 03.08.2014 року -
задоволенню не підлягають.

Колегія суддів зазначає, що вказані
вище зміни до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
набули чинності до ухвалення
оскаржуваного судового рішення у цій
справі, проте суд першої інстанції,
приймаючи рішення від 08.09.2014 року,
необґрунтовано не обмежив строк таких
виплат 02.08.2014 року, оскільки після
зазначеної дати виплати повинні
проводитись у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Враховуючи те, що судом першої
інстанції невірно визначено період, за
який відповідач повинен здійснити
перерахунок пенсії позивачеві, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції через порушення ним
норм матеріального, які призвели до
ухвалення неправильного рішення,
підлягає скасуванню в частині
задоволення позову за 03.08.2014 року.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги щодо
відсутності між сторонами у справі
публічно-правового спору, оскільки
позивач не звертався до УПФУ з питання
проведення перерахунку його пенсії.
Так, зазначені вище щомісячні виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць. Порядок та строки
нарахування пенсійних виплат
(основного розміру пенсії, доплат,
підвищень та ін.) можуть бути змінені за
умов іншого законодавчого регулювання.
Період, протягом якого суб'єкт владних
повноважень має здійснювати
нарахування підвищення до пенсії,
встановленого ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
відповідно до вимог закону чітко
визначений Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік».
Відтак, в обов'язок позивача не входить
звернення до УПФУ з вимогою про
виконання останнім приписів закону.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Володарському районі Донецької
області - задовольнити частково.

Постанову Володарського районного
суду Донецької області від 08.09.2014. по
справі 222/1073/14-а скасувати в частині
задоволення позову за 03.08.2014 року. В цій
частині ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня отримання копії
цієї постанови.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова
Л.В.Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С.
Донець Л.О.