Справа № 826/12811/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді Дегтярьової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмережа»

до

Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про

скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 28 травня 2014 року № 69-01-21, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудмережа» (далі – позивач, ТОВ «Фудмережа») з позовом до Головного управління Міндоходів у Полтавській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 28 травня 2014 року № 69-01-21.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ПК України не передбачено таку форму рішення податкового органу як рішення про застосування фінансових санкцій, у зв’язку з чим спірне рішення відповідача є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував, надавши суду письмові заперечення від 06.10.2014р. № 351/10/16-31-10-03-09. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято на підставі діючого законодавства та у межах компетенції органів доходів і зборів України.

В призначеному судовому засіданні у справі представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також 27.10.2014р. звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні.

За таких умов, 27 жовтня 2014 року в судовому засіданні судом було ухвалено перейти до письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

В ході судового розгляду було встановлено, що 15.05.2014р перевіряючими Головного управління Міндоходів у Полтавській області за результатами проведення фактичної перевірки з питань додержання суб’єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов’язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами у магазині, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Ковпака, 26-В та належить позивачу, складено Акт № 16-93-21-36387249 (далі — Акт перевірки), в якому встановлено продаж 1 пачки цигарок «Вог Блу слім» по ціні 15,50 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 19.05.2104р. № 0013, а на пачці виробником ВАТ «Прилуки» нанесена ціна 14,50 грн., чим порушено вимоги ч. 13 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Всього тютюнових виробів на суму 176853,25 грн.

28.05.2014р. на підставі Акту перевірки відповідачем винесено рішення про застосування фінансових санкцій № 69-01-21, яким до позивача відповідно до абз. 14 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та у зв’язку з порушенням вимог ч. 13 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 176853,25 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 111 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення. Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

Частиною 13 ст. 18 вказаного Закону встановлено, що за наявності у місці торгівлі тютюновими виробами таких виробів однієї власної назви, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких вказані різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими, ніж ті, що вказані на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках.

Суд зауважує, що позивач не зазначає та не надає жодних обґрунтувань та доказів щодо неправомірності встановлених в акті перевірки порушень, за які до нього застосовані штрафні санкції, а відтак не оскаржує суть самого правопорушення.

В той же час, позиція позивача зводиться до того, що він вважає, що ПК України не передбачено таку форму рішення податкового органу як рішення про застосування фінансових санкцій, а тому відповідач перевищив встановлену ПК України компетенцію, у зв’язку з чим спірне рішення підлягає скасуванню.

Згідно з п. 1 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 (далі – Порядок), цей Порядок визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Пунктом 2 Порядку передбачено, що фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

За змістом п.п. 5, 6, 8 Порядку, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки додержання суб’єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов’язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства. Рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, ДПС, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством. Рішення про застосування фінансових санкцій до суб’єкта підприємницької діяльності за порушення норм Закону складається за формою згідно з додатком до цього Порядку.

З системного аналізу викладених норм видно, що норми Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Порядку, які встановлюють, зокрема, механізм застосування вказаних фінансових санкцій, форму рішення про застосування фінансових санкцій до суб’єкта підприємницької діяльності, є спеціальними нормами та підлягають переважному застосуванню перед тими нормами ПК України, які містять відповідне загальне регулювання.

При цьому, як встановлено судом, оскаржуване рішення у даній справі в цілому відповідає встановленій Порядком формі рішення про застосування фінансових санкцій до суб’єкта підприємницької діяльності за порушення норм Закону.

Крім того, судом також враховується, що відповідно до змісту інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014р. № 375/11/14-14 якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. У такому разі рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення. Запропонований підхід є універсальним принципом розгляду податкових спорів, відповідно до якого перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Зважаючи на викладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач прийняв спірне рішення про застосування фінансових санкцій від 28 травня 2014 року № 69-01-21 в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, у суду відсутні належні правові підстави для скасування зазначеного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, у зв’язку з чим адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст.ст. 69 - 71, ст. 94, ст.ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмережа» відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 185 – 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя О.В. Дегтярьова