Справа № 816/1875/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/61133/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Кременчуцький сталеливарний завод»

на ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.10.2013

та постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 30.05.2013

у справі № 816/1875/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Кременчуцький
сталеливарний завод»

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області Державної податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Кременчуцький сталеливарний завод»
звернулось до суду з позовом про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області Державної податкової служби №
/1693 від 12.11.2012.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 30.05.2013, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15.10.2013, позов задоволено частково;
визнано протиправним та скасовано
спірне податкове повідомлення-рішення
в частині збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами із доходів
платника податку за основним платежем
в сумі 692,79 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 173,20 грн.; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати; прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Від представника відповідача до суду
касаційної інстанції надійшла заява
про заміну відповідача, в зв'язку з
реорганізацію із Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Полтавської області
Державної податкової служби на
правонаступника - Кременчуцьку
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області.

Відповідно до ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі вибуття або заміни сторони чи
третьої особи у відносинах, щодо яких
виник спір, суд допускає на будь-якій
стадії адміністративного процесу
заміну відповідної сторони чи третьої
особи її правонаступником. Усі дії,
вчинені в адміністративному процесі до
вступу правонаступника, обов'язкові
для нього в такій самій мірі, у якій
вони були б обов'язкові для особи, яку
він замінив.

Суд касаційної інстанції, розглянувши
подану заяву, дійшов висновку про її
задоволення.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної планової виїзної
документальної перевірки ПАТ
«Кременчуцький сталеливарний завод» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2011 по 30.06.2012, складено акт №
4617/22-209/05756783 від 06.11.2012, в якому
встановлено, зокрема, порушення: пп.
164.2.11 п. 164.2 ст. 164, абз. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2,
п. 164.5 ст. 164, абз. 2 п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1 п.
168.1 ст. 168, пп. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170, абз. «а» п.
176.2 ст. 176 Податкового кодексу України,
в результаті чого занижено податок з
доходів фізичних осіб на суму 22 400 грн.

На підставі результатів проведеної
перевірки, 12.11.2012 відповідачем прийняте
податкове повідомлення-рішення №
/1693 про визначення суми грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 28 000 грн., в т.ч.:
22 400 грн. основного платежу та 5 600 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи оскарження позивачем
судових рішень лише в частині відмови в
задоволенні позовних вимог та межі
перегляду, визначені ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, слід зазначити наступне.

Відповідно до пп. 164.2.11 та 164.2.17 п. 164.2 ст.
164 Податкового кодексу України до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включається сума надміру
витрачених коштів, отриманих платником
податку на відрядження або під звіт та
не повернутих у встановлені
законодавством строки, розмір якої
обчислюється відповідно до пункту 170.9
статті 170 цього Кодексу.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу
ставка податку становить 15 відсотків
бази оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри. Якщо база оподаткування, яка
визначена з урахуванням норм пункту 164.6
статті 164 цього розділу щодо доходів,
зазначених в абзаці першому цього
пункту, в календарному місяці
перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, до суми
такого перевищення застосовується
ставка 17 відсотків.

Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК
України податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Згідно з пп. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170 Податкового
кодексу України податковим агентом
платника податку під час оподаткування
суми, виданої платнику податку під звіт
та не повернутої ним протягом
встановленого підпунктом 170.9.2 цього
пункту строку, є особа, що видала таку
суму, а саме: а) на відрядження - у сумі,
що перевищує суму витрат платника
податку на таке відрядження,
розрахованій згідно з розділом ІІІ
цього Кодексу; б) під звіт для виконання
окремих цивільно-правових дій від
імені та за рахунок особи, що їх видала,
- у сумі, що перевищує суму фактичних
витрат платника податку на виконання
таких дій.

При визначенні об'єкта оподаткування
враховуються такі витрати подвійного
призначення: витрати на відрядження
фізичних осіб, які перебувають у
трудових відносинах із таким платником
податку або є членами керівних органів
платника податку, в межах фактичних
витрат особи, яка відряджена, на проїзд
(у тому числі перевезення багажу,
бронювання транспортних квитків) як до
місця відрядження і назад, так і за
місцем відрядження (у тому числі на
орендованому транспорті), оплату
вартості проживання у готелях
(мотелях), а також включених до таких
рахунків витрат на харчування чи
побутові послуги (прання, чищення,
лагодження та прасування одягу, взуття
чи білизни), на найм інших жилих
приміщень, оплату телефонних розмов,
оформлення закордонних паспортів,
дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове
страхування, інші документально
оформлені витрати, пов'язані з
правилами в'їзду та перебування у місці
відрядження, в тому числі будь-які
збори і податки, що підлягають сплаті у
зв'язку із здійсненням таких витрат (пп.
140.1.7 п. 140.1 ст. 140 ПК України).

Матеріалами справи встановлено, що
17.10.2011 між ПАТ «Кременчуцький
сталеливарний завод» (замовник) та
Федеральною бюджетною установою
«Регістр сертифікації на федеральному
залізничному транспорті» (виконавець)
було укладено договір № 2718.11ИС на
проведення інспекційного контролю
сертифікованої продукції. Предметом
вказаного договору було проведення
спеціалістами виконавця позапланового
інспекційного контролю сертифікованої
продукції у зв'язку з призупиненням дії
сертифікату відповідності на рами
бокові (креслення 100.00.002-4) № ССФЖТ
UA.ТМ01.Б.08303 від 08.08.2011 (пункт 1 договору).

Згідно договору № 2718.11ИС витрати
виконавця з проїзду, оренди житлового
приміщення та добові під час
перебування працівників виконавця у
відрядженні для виконання робіт по
договору, включені у вартість робіт по
договору. На виконання вказаного
договору позивачем були видані накази
відповідно до яких працівникам
позивача необхідно було здійснити
бронювання в готелі «Кремінь» кількох
місць для спеціалістів Федеральної
бюджетної установи «Регістр
сертифікації на федеральному
залізничному транспорті».

Протягом вересня - жовтня 2011 позивачем
перераховано кошти на загальну суму 14
339,38 грн. ТОВ «Укрпродуктсервіс готель
«Кремінь» за проживання спеціалістів
Федеральної бюджетної установи
«Регістр сертифікації на федеральному
залізничному транспорті», а саме:
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9

Враховуючи, що позивачем жодних
доказів укладання трудового або
цивільно-правового договору з
працівниками Федеральної бюджетної
установи «Регістр сертифікації на
федеральному залізничному транспорті»
не надано та ту обставину, що кошти на
загальну суму 14 339,38 грн., виплачені ПАТ
«Кременчуцький сталеливарний завод»
за проживання вказаних осіб в готелі
«Кремінь» є додатковим благом таких
осіб, а отже, відповідно до вимог
підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168
Податкового кодексу України
підлягають оподатковуванню податком з
доходів фізичних осіб.

Також перевіркою було встановлено, що
протягом періоду, що перевірявся,
позивачем виплачувалась працівникам,
що перебувають у відпустці для догляду
за дитиною доплата за рахунок коштів
підприємства у межах встановлених
колективним договором. При цьому до
суми такої доплати застосовувалась
податкова соціальна пільга.

Положеннями пп. 169.2.1 п. 169.2 ст. 169
Податкового кодексу України визначено,
що податкова соціальна пільга
застосовується до нарахованого
платнику податку місячного доходу у
вигляді заробітної плати тільки за
одним місцем його нарахування
(виплати).

Податкова соціальна пільга
застосовується до доходу, нарахованого
на користь платника податку протягом
звітного податкового місяця як
заробітна плата (інші прирівняні до неї
відповідно до законодавства виплати,
компенсації та винагороди), якщо його
розмір не перевищує суми, що дорівнює
розміру місячного прожиткового
мінімуму, діючого для працездатної
особи на 1 січня звітного податкового
року, помноженого на 1,4 та округленого
до найближчих 10 гривень (пп. 169.4.1 п. 169.4
ст. 169 ПК України).

Податкова соціальна пільга не може
бути застосована, серед іншого, до
доходів платника податку, інших ніж
заробітна плата (пп. 169.2.3 п. 169.2 ст. 169 ПК
України).

Відповідно до колективного договору,
укладеного між ПАТ «Кременчуцький
сталеливарний завод» та його
працівниками, визначено, що при
наявності прибутку підприємство
проводить щомісячну допомогу
непрацюючим матерям, які знаходяться у
відпустці по догляду за дитиною до 3-х
років і мають безперервний трудовий
стаж на підприємстві не менше одного
року на час виходу в декретну
відпустку: у розмірі 225 грн. - до одного
року, у розмірі 120 грн. - до 3-х років.

Відповідно до пункту 3.4 Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004
№ 5, до фонду оплати праці не належать
соціальні допомоги та виплати за
рахунок коштів підприємства,
установлені колективним договором
(працівникам, які перебувають у
відпустці для догляду за дитиною, на
народження дитини, сім'ям з
неповнолітніми дітьми).

З розрахункових листків позивача про
виплату допомоги непрацюючим матерям,
які знаходяться у відпустці по догляду
за дитиною до 3-х та розрахунків податку
на доходи фізичних осіб за 2011 рік та 2012
рік, нарахованого на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, вбачається, що вказана
допомога виплачувалась позивачем
ОСОБА_10 в 2011 році в розмірі 720 грн., в 2012
році в розмірі 12 грн., тобто
відповідачем було зазначено в 2012 році
невірну суму матеріальної допомоги,
виплаченої позивачем ОСОБА_10 всього за
2011-2012 рік отримано матеріальної
допомоги у розмірі 732 грн. (720 грн. + 12
грн.), тому і податок з доходів фізичних
осіб підлягає нарахуванню на суму 732
грн., а не 1 440 грн., та становить 109,80 грн.
Також, з розрахунку податку з доходів
фізичних осіб, нарахованого на
матеріальну допомогу, зазначено одну і
ту ж особу ОСОБА_11, що призвело до
подвійного зарахування суми в розмірі
432 грн., в зв'язку з чим сума податку, яка
підлягає скасуванню становить 216 грн.

Зважаючи на вказані обставини, межі
перегляду, відсутність порушень норм
матеріального та процесуального права,
висновок судів першої та апеляційної
інстанції про часткове задоволення
позовних вимог є вірним, а касаційна
скарга позивача - необґрунтованою та
такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі
відповідача - Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Полтавської області Державної
податкової служби її правонаступником
- Кременчуцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області.

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Кременчуцький сталеливарний завод»
відхилити.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.10.2013 та
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 30.05.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний