Справа № 2а-58/13
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/40317/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Луганської обласної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
певні дії,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в
якому просила зобов'язати відповідача
визнати право на залишення автомобіля,
виданого інваліду війни ОСОБА_5 після
його смерті за членами його сім'ї, а
саме за ОСОБА_4; зобов'язати відповідача
встановити розрахункову суму для
викупу автомобіля марки ЗАЗ, модель
11027-40, 2006 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 з урахуванням його
зношення та надати ОСОБА_4
довідку-рахунок для сплати залишкової
вартості автомобіля до Державного
бюджету України.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 22 квітня 2013року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Натомість, постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10 липня 2013 року, рішення суду першої
інстанції скасовано та прийнято нове,
яким в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4
звернулась з касаційною скаргою, у якій
просить його скасувати, посилаючись на
порушення судоми норм матеріального та
процесуального права та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який
мешкав за адресою: АДРЕСА_1 був
ветераном і інвалідом 1 групи Великої
Вітчизняної Війни.

На підставі рішення управління
соціального обслуговування й захисту
населення Головного управління праці
та соціального захисту населення, як
інваліду ВОВ, йому наданий в
безоплатне користування автомобілі
марки ЗАЗ модель 11027-40, 2006 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Згідно з
актом від 23.10.12р. обстеження
матеріально-побутових умов мешкання
родини, складеного комісією
Райгородської сільської ради
Новоайдарського району, ОСОБА_4 спільно
з чоловіком ОСОБА_6 дійсно мешкали з 2008
року до наступного часу за адресою
АДРЕСА_1, без реєстрації.

24.05.2012 року до ГУПСЗН надійшла заява від
громадянки ОСОБА_4 щодо викупу та
переоформлення її чоловіком ОСОБА_6
автомобіля, яким було забезпечено
26.01.2007 року Головним управлінням праці
та захисту населення Луганської
облдержадміністрації її батька
інваліда ОСОБА_5

Головне управління праці та
соціального захисту населення
Луганської облдержадміністрації
відмовило ОСОБА_6 у викупі вказаного
автомобіля з підстав відсутності в
нього реєстрації за місцем постійного
проживання і реєстрації інваліда
ОСОБА_5

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вказав, що при
розгляді заяви позивача про викуп
автомобіля Головне управління праці
та соціального захисту населення
Луганської обласної державної
адміністрації формально розглянуло
вказану заяву.

Натомість, суд апеляційної інстанції
скасовуючи та приймаючи рішення про
відмову в задоволенні позову вказав, що
основною умовою для передачі
транспортного засобу є реєстрація
члена сім'ї за місцем реєстрації
померлого інваліда, а не їх спільне
проживання. Крім того до відповідача
звернулася ОСОБА_4 з приводу викупу
спірного автомобілю не нею, а її
чоловіком ОСОБА_7, отже правові
підстави для задоволення позовних
вимог відсутні.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, з огляду на
наступне.

Згідно з частиною 2 статті 38 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» після
смерті інваліда, дитини-інваліда
автомобіль, виданий безоплатно чи на
пільгових умовах, у тому числі визнаний
гуманітарною допомогою, за бажанням
членів його сім'ї може бути переданий у
їх власність безоплатно у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України. Технічні та інші засоби
реабілітації можуть бути залишені у
власності членів сім'ї померлого
інваліда, дитини-інваліда в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до пункту 16 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року №
999 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
після смерті інваліда автомобіль, яким
він був забезпечений головним
управлінням соціального захисту або
управлінням виконавчої дирекції, строк
експлуатації якого більше ніж 10 років,
залишається безоплатно члену сім'ї,
який на час смерті інваліда проживав та
був зареєстрований за місцем
постійного проживання і реєстрації
інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого
менше ніж 10 років (крім випадку,
зазначеного в абзаці другому цього
пункту), після смерті інваліда
залишається у користуванні його сім'ї,
якщо в ній є інвалід, який: мав підстави
для забезпечення автомобілем на час
смерті інваліда або протягом не більше
6 місяців з дня його смерті; проживав і
був зареєстрований на час смерті
інваліда за місцем його постійного
проживання і реєстрації; не має іншого
автомобіля, у тому числі отриманого
через головне управління соціального
захисту або управління виконавчої
дирекції.

Перереєстрація автомобіля на ім'я
інваліда з числа членів сім'ї,
законного представника недієздатного
інваліда, дитини-інваліда проводиться
підрозділом МВС протягом 10 діб з
моменту визначення особи, що буде
експлуатувати автомобіль на законних
підставах, шляхом видачі письмової
довідки, форма якої затверджується
Мінпраці. До визначення такої особи
автомобіль перебуває на зберіганні у
членів сім'ї померлого інваліда, а у
разі їх відсутності повертається
головному управлінню соціального
захисту або управлінню виконавчої
дирекції. Довідка видається інваліду,
законному представнику недієздатного
інваліда, дитини-інваліда головним
управлінням соціального захисту, в
якому інвалід перебував на обліку, а
інваліду внаслідок трудового каліцтва
- відповідним управлінням виконавчої
дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є
також інвалідом, має право повторно
стати на облік, але не раніше
закінчення строку експлуатації
автомобіля, отриманого за життя
інвалідом чи законним представником
недієздатного інваліда,
дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда,
який проживає та зареєстрований за
місцем постійного проживання і
реєстрації інваліда, автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
залишається у разі сплати ним протягом
шести місяців з дня смерті інваліда до
державного бюджету на рахунки,
відкриті в органах Державного
казначейства, а членом сім'ї померлого
інваліда внаслідок трудового каліцтва
- на рахунки відповідних управлінь
виконавчої дирекції вартості
автомобіля з урахуванням
розрахункової суми для викупу
автомобіля та суми, сплаченої за нього
інвалідом.

В іншому разі автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
повертається (вилучається) головному,
районному управлінню соціального
захисту або управлінню виконавчої
дирекції у повному комплекті.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком апеляційного суду щодо
відсутності правових підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу скаргою ОСОБА_4
залишити без задоволення, а постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: