Справа № 826/15186/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 11/390
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

м. Київ

22 жовтня 2014 року 08:20
№ 826/15186/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Белтімпорт" до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
20.06.2014 № та № , В С Т А Н О В И
В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Белтімпорт" (далі -
позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
20.06.2014 № та № .

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06.10.14 року відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/15186/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06.10.2014 року
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні 15.10.2014 представник
позивача підтримала позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
та просила задовольнити позов у
повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча був
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання по справі.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, в
судовому засіданні 15.10.2014 суд ухвалив
перейти до розгляду справи в
письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, встановив.

На підставі наказу відповідача № 1013
від 18.05.2014, згідно ст. 77 Податкового
кодексу України (далі - ПК України) була
проведена документальна планова
виїзна перевірка ТОВ "Белтімпорт" () з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 по
31.12.2013, за результатом якої складено акт
перевірки від 06.06.2014 № 221/1-26-50-22-03-23540590 (т.
1, а.с. 11-31).

Відповідачем за результатами
перевірки встановлені наступні
порушення податкового законодавства:

- п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.5 п. 139.1 ст. 139, п. 141.1
ст. 141, п. 146.4 ст. 146 ПК України, в
результаті чого встановлено заниження
податку на прибуток всього на 474 183,00
грн.;

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.
198.1, 198.2, 198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.6 ст. 201 ПК
України, в результаті чого встановлено
заниження ПДВ всього на суму 95 738,00 грн.

На підставі складеного акту перевірки
від 06.06.2014 № 221/1-26-50-22-03-23540590 податковим
органом винесені податкові
повідомлення-рішення від 20.06.2014:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання в розмірі 117 646,00
грн., з якої: за основним платежем - 95 738,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 21 908,00 грн. за платежем: ПДВ,
код платежу: 14010100 (т. 1, а.с. 33).

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання в розмірі 558 592,00
грн., з якої: за основним платежем - 474
183,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 84 409,00 грн. за платежем:
податок на прибуток, код платежу: 11021000
(т. 1, а.с. 32).

Як вбачається з акту перевірки,
підставою для прийняття відповідачем
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень стали (т. 1, а.с. 17):

- акт ДПІ у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 27.04.2012 № 228/22-3/36857716 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Білдальянс" ();

- акт ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва від 01.03.2013 № 621/2260/37317455 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Ді-Рект Енерджі" ();

- акт ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва від 01.03.2013 № 621/2260/37317455 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Іланд Груп" ();

- акт ДПІ у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 10.10.2013 № 1630/26-55-22-03/38262237 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Вестлінг Альянс" ().

У зв'язку з проведенним аналізом
матеріалів податкової звітності,
реєстраційних документів, звітів, атів
перевірок контрагентів-постачальників
та інших документів, податковим
органом було встановлено неможливість
фактичного здійснення ТОВ "Білдальянс",
ПП "Інтенція", ТОВ "Авантіс-Дніпро", ТОВ
"Ді-Рект Енерджі", ТОВ "Іланд Груп", ТОВ
"Вестлінг Альянс", ПП "Пегас Буд"
господарських операцій через
відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій з
купівлі-продажу, відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів економічної діяльності у
зв'язку з відсутністю трудових
ресурсів, основних фондів, складських
приміщень, транспортних засобів.

Таким чином, ДПІ у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві дійшла висновку,
що у ТОВ "Белтімпорт" відсутнє право на
формування валових витрат по операціях
з підприємствами - постачальниками: ТОВ
"Білдальянс", ПП "Інтенція", ТОВ
"Авантіс-Дніпро", ТОВ "Ді-Рект Енерджі",
ТОВ "Іланд Груп", ТОВ "Вестлінг Альянс",
ПП "Пегас Буд" (т. 1, а.с. 17) та встановлено
завищення ТОВ "Белтімпорт" податкового
кредиту по взаємовідносинах з
вищенаведеними контрагентами (т. 1, а.с.
23).

Крім того, відповідач дійшов висновку
про порушення ТОВ "Белтімпорт" норм ПК
України під час відображення у рядку 06.3
Декларації «Фінансові витрати»
відсотків по кредиту на купівлю
основних фондів (нежилих приміщень),
згідно кредитного договору від 06.06.2006 №
0 з АКІБ «УкрСиббанк» МФО 351005 (т. 1,
а.с. 18-19).

Крім іншого, з акту перевірки
вбачається, що податковий орган дійшов
висновку про завищення позивачем
податкового кредиту на суму 16 487,20 грн.
на підставі порушень ТОВ
"Авантіс-Дніпро" та ПАТ
"Дніпропетровськ-Авто", які, згідно АІС
«Подактовий Блок», не задекларували
податкові зобов'язання з ТОВ
"Белтімпорт".

Однак, ТОВ "Белтімпорт" не погоджується
такою позицією податкового органу та
прийнятими податковими повідомленнями
- рішеннями від 20.06.2014 № , № ,
а тому звернулося з відповідним
позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, та враховуючи,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд прийшов до переконання про
задоволення позовних вимог виходячи з
наступних міркувань.

Засади регулювання, організації,
ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності в
Україні врегульовані Законом України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV
(далі - Закон № 996-XIV). Відповідно до
статті 9 розділу 3 Закону № 996-XIV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Господарські операції, як
зазначено в пункті 5 статті 9 цього
Закону, повинні бути відображені в
облікових регістрах у тому звітному
періоді, в якому вони були здійснені.
Відповідно до статті 11 Закону, на
основі даних бухгалтерського обліку
підприємства зобов'язані складати
фінансову звітність.

Як зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 № 742/11/13-11, з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємства або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясувати,
зокрема, такі обставини: рух активів у
процесі здійснення господарської
операції; установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг), спорудження
основних фондів, імпортом товарів
(послуг), понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку

Згідно частини 1 статті 3 Закону № 996-ХІV
метою ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№ 996-ХІV підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Визначення терміну "первинний
документ" наведено у статті 1 Закону №
996-ХІV: первинний документ - документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Частиною 2 статті 9 даного Закону
встановлено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно пп. 14.1.178 п. 14.1 ст. 17 ПК України,
податок на додану вартість - непрямий
податок, який нараховується та
сплачується відповідно до норм розділу
V цього Кодексу

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України,
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з постачання товарів
та послуг, місце постачання яких
розташоване на митній території
України.

Пунктом 188.1 ст. 188 ПК України
встановлено, що базою оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України,
доходи, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до статті 137, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
з:

доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються
відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за
винятком доходів, визначених у пункті
135.3 цієї статті та у статті 136 цього
Кодексу.

Згідно п. 135.2 ст. 135 ПК України, доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пп. 135.5.15 п. 135.5 ст. 135, інші
доходи включають: інші доходи платника
податку за звітний податковий період.

Згідно пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Крім того, відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1
ст. 14 ПК України, господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України
встановлено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу,
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно п. 141.1 ст. 141 ПК України, до складу
витрат включаються будь-які витрати,
пов'язані з нарахуванням процентів за
борговими зобов'язаннями (в тому числі
за будь-якими кредитами, позиками,
депозитами, крім фінансових витрат,
включених до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку) протягом звітного періоду, якщо
такі нарахування здійснюються у
зв'язку з провадженням господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Отже, формування валових витрат
обумовлено придбанням платником
податків товарів, робіт (послуг) з метою
їх використання в межах господарської
діяльності та реалізується за
наявності у платника належно
оформлених підтверджуючих проведення
господарських операцій первинних
документів.

Згідно п. 3 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 31 "Фінансові
витрати", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 28
квітня 2006 р. № 415 та зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 26 травня
2006 р. за № 610/12484, яким визначені терміни,
кваліфікаційний актив - актив, який
обов'язково потребує суттєвого часу
для його створення.

Капіталізація фінансових витрат -
включення фінансових витрат до
собівартості кваліфікаційного активу.

Собівартість кваліфікаційного активу -
витрати на придбання, будівництво,
створення, виготовлення, виробництво,
вирощування і доведення
кваліфікаційного активу до стану, у
якому він придатний для використання
із запланованою метою або продажу (далі
- витрати на створення
кваліфікаційного активу).

Отже, виходячи з наведеного, після
доведення кваліфікаційного активу до
стану, в якому він придатний для
використання, капіталізація
фінансових витрат припиняється.

Згідно додатку № 1 до Положення
(стандарт) бухгалтерського обліку 31,
інвестиційна нерухомість - будівля, яка
потребує добудови, реконструкції,
реставрації та іншого поліпшення.

Згідно пункту 198.3 статті 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

При цьому, відповідно до пункту 201.8
статті 201 ПК України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті
14 ПК України податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно розділу V
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК
України датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а у разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Крім цього, відповідно до пункту 198.6
статті 198 ПК України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Положеннями пункту 201.10 статті 201 ПК
України передбачено, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів (послуг), на вимогу їх покупця,
та є підставою для нарахування
податкового кредиту.

Із системного аналізу положень цих
норм законодавства України вбачається,
що право на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
виникає у платника податків за
наступних умов: наявності у сторін
спеціальної податкової
правосуб'єктності (особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість); фактичного
(реального) здійснення оподатковуваних
операцій постачальником на користь
покупця; наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
операцією з придбання товарів чи
послуг та потребою використання в
господарській діяльності;
документального підтвердження факту
здійснення господарської операції
сукупністю належним чином складених
(оформлених) первинних та інших
документів (у т.ч. платіжних), які
супроводжують операції певного виду та
підтверджують їх фактичне виконання;
наявності у покупця належним чином
складеної податкової накладної, яка
має усі обов'язкові реквізити.

Отже, виникнення права платника
податку на податковий кредит є
наслідком фактичного проведення
господарської операції, яка є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість, за наявності первинних
документів.

Крім того, в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02.06.2011 зазначено, що судам
належить звертати особливу увагу на
дослідження обставин реальності
здійснення господарських операцій
платника податку, на підставі яких
таким платником були сформовані дані
податкового обліку. При цьому приймати
на підтвердження даних податкового
обліку можна лише достовірні первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати рух активів у процесі
здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції: договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, між ТОВ "Белтімпорт"
(покупець) та ОСОБА_1 (продавець) було
укладено договір купівлі-продажу від
06.12.2006 (т. 1, а.с. 58-60), згідно якого
покупець купив нежилі будівлі (літ. А, Г)
загальною площею 873,10 кв.м., які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, згідно п. 2.1 договору
встановлено, що продаж нежилих
будівель вчинено за 6 060 000 грн., що
згідно курсу НБУ на день укладення
договору еквівалентно 1 200 000 доларів
США, з яких 303 000 грн. сплачені, а решта - 5
757 000 грн. буде перераховано продавцю на
р/р 6100 в АКІБ «УкрСимбанк», МФО
351005.

У зв'язку з чим, між ТОВ "Белтімпорт"
(позичальник) та АКІБ «УкрСимбанк»
(банк) було укладено кредитний договір
від 06.12.2006 № 0 (т. 1, а.с. 62-72).

Згідно п. 1.4 договору, цільове
призначення (мета) кредиту: придбання
нежилого приміщення літ. «А» та
приміщення прийому сировини літера
«Г», розташованих за адресою: м. Київ,
вул. Червонопрапорна, 34, загальною
площею 871,3 кв.м., ринковою вартістю 6 298 820
грн.

Крім того, до даного договору вносилися
зміни щодо графіку погашення кредиту,
валюти за кредитним договором та
видача нових траншів в гривні суб'єкту
господарської діяльності (т. 1, а.с. 73-80).

На підтвердження реальності
господарських операцій за вище
зазначеним договором позивачем надано
до суду: виписки по кредитному
договору, звіт про оцінку майна
(внутрішній стан оздоблення - добрий,
задовільний), справи по вул.
Червонопрапорна, 34, літ. Г та А,
фотографії (т. 1, а.с. 90-119).

Відтак, як вбачається з матеріалів
справи, придбані нежилі приміщення літ.
«А» та приміщення прийому сировини
літера «Г», розташовані за адресою: м.
Київ, вул. Червонопрапорна, 34 не є
кваліфікаційним активом відповідно до
п. 3 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 31, оскільки з
моменту придбання їх позивачем вони
вже готові до експлуатації, а тому не
відноситься до інвестиційної
нерухомості (будівля, яка потребує
добудови, реконструкції, реставрації
та іншого поліпшення), а, відтак, не є
кваліфікаційним активом (актив, який
обов'язково потребує суттєвого часу
для його створення).

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем правомірно відображено у
рядку 06.3 Декларації «Фінансові
витрати» відсотки по кредиту на
купівлю основних фондів (нежилих
приміщень), згідно кредитного договору
від 06.06.2006 № 0 з АКІБ «УкрСиббанк»
МФО 351005.

Крім цього, між ТОВ "Белтімпорт" та ТОВ
"Авантіс-Дніпро" (виконавець), в особі
директора Лавірко І.А. було укладено
договір про надання агентських послуг
№ 98 від 02.08.2011 (т. 1, а.с125-126).

Згідно умов даного договору, замовник
доручає, а виконавець дає згоду
виконувати для замовника наступні
послуги: сприяння застосуванню
продукції/моторів-редукторів,
приводних пасів, транспортерних
стрічок, ланцюгів і ін./замовника в
сегменті промислової індустрії;
здійснювати пошук потенційних
замовників на придбання продукції ТОВ
"Белтімпорт". Погоджений вид продукції
зазначений в специфікаціях - додатках
до даного договору; надавати сприяння
при укладенні договорів.

На підтвердження реальності
господарських операцій за вище
зазначеним договором позивачем надано
до суду: специфікації (дод. № 2, № 3),
акти прийому-передачі виконаних робіт
та податкові накладні (т. 1, а.с. 127-132).

Крім цього, на підтвердження
використання наданих послуг у власній
господарській діяльності, позивачем
надано до суду: видаткові та податкові
накладні (т. 1, а.с. 133-139).

Крім цього, між ТОВ "Белтімпорт" та ПАТ
"Дніпропетровськ-Авто" (виконавець), в
особі директора Дьяченко О.В. було
укладено договір на відновлювальний та
поточний ремонт № БІ-132 від 23.12.2013 (т. 1,
а.с. 140-143).

Згідно умов даного договору, замовник
доручає, а виконавець зобов'язується
виконувати поточний ремонт автомобіля
замовника. Здача автомобіля в ремонт
здійснюється після узгодження з
інженером по транспорту, механіком або
іншим фахівцем замовника у кожному
конкретному випадку по акту
приймання-передання автомобілів, в
якому відображається технічний стан,
комплектність автомобілів, що здаються
в ремонт та який підписується і
завіряється печатками сторін.

На підтвердження реальності
господарських операцій за вище
зазначеним договором позивачем надано
до суду: акт виконаних робіт, податкову
накладну та додаток № 5 до декларації
ПАТ "Дніпропетровськ-Авто", квитанцію №
2 про направлення ПАТ
"Дніпропетровськ-Авто" уточнюючого
розрахунку до декларації ПДВ (т. 1, а.с.
144-149).

Крім цього, між ТОВ "Белтімпорт" та ТОВ
"Вестлінг Альянс" (виконавець), в особі
директора Байдюк В.В. було укладено
договір про надання послуг № 3 від
08.01.2013 (т. 1, а.с. 151-153).

Згідно умов даного договору, замовник
доручає, а виконавець зобов'язується за
завданням замовника протягом
визначеного в договорі строку надати
за плату клінінгові послуги, а замовник
зобов'язується оплачувати надані
послуги.

На підтвердження реальності
господарських операцій за вище
зазначеним договором позивачем надано
до суду: специфікації послуг (дод. 1), акт
здачі-прийняття виконаних робіт,
податкову накладну (т. 1, а.с. 154-156).

Крім цього, між ТОВ "Белтімпорт" та ТОВ
"Білдальянс" (виконавець), в особі
директора Кононенко О.Д. було укладено
договір на розробку веб-сайту № 06/11 від
06.06.2011 (т. 1, а.с. 165-167).

Згідно умов даного договору,
виконавець зобов'язується виконати за
завданням замовника, а замовник
зобов'язується прийняти і оплатити
наступну роботу: розробка та оновлення
програмного забезпечення «Веб-сайт»,
згідно технічного завдання (дод. № 1).

На підтвердження реальності
господарських операцій за вище
зазначеним договором позивачем надано
до суду: технічне завдання та розробку
та оновлення сайта (дод. 1), акт
здачі-прийняття виконаних робіт,
податкову накладну, фотографії
роздруківки веб-сайту (т. 1, а.с. 168-179).

Крім цього, між ТОВ "Белтімпорт" та ТОВ
"Іланд Груп" (виконавець), в особі
директора Даніловського С.В. було
укладено договір про надання
агентських послуг № 216 від 12.09.2011 (т. 1,
а.с. 180-181).

Згідно умов даного договору, замовник
доручає, а виконавець дає згоду
виконувати для замовника наступні
послуги: сприяння застосуванню
продукції/моторів-редукторів,
приводних пасів, транспортерних
стрічок, ланцюгів і ін./замовника в
сегменті промислової індустрії;
здійснювати пошук потенційних
замовників на придбання продукції ТОВ
"Белтімпорт". Погоджений вид продукції
зазначений в специфікаціях - додатках
до даного договору; надавати сприяння
при укладенні договорів.

На підтвердження реальності
господарських операцій за вище
зазначеним договором позивачем надано
до суду: специфікації (дод. № 5, № 6, № 8),
акти прийому-передачі виконаних робіт
та податкові накладні (т. 1, а.с. 181-189).

Крім цього, на підтвердження
використання наданих послуг у власній
господарській діяльності, позивачем
надано до суду: видаткові та податкові
накладні (т. 1, а.с. 190-195).

Крім цього, між ТОВ "Белтімпорт" та ПП
"Інтенція" (виконавець), в особі
директора Гарматько О.В. було укладено
договір про надання послуг № 155 від
04.07.2011 (т. 1, а.с. 196-197).

Згідно умов даного договору, замовник
доручає, а виконавець бере на себе
зобов'язання щодо тиражування і прямої
адресної доставки
рекламно-інформаційних матеріалів
замовника, згідно технічних завдань,
які є невід'ємною частиною договору.

На підтвердження реальності
господарських операцій за вище
зазначеним договором позивачем надано
до суду: технічне завдання (дод. 1), акт
здачі-прийняття виконаних робіт,
податкову накладну, рекламні буклети
(т. 1, а.с. 198-208).

Крім цього, між ТОВ "Белтімпорт" та ПП
"Пегас Буд" (підрядник), в особі
директора Лукіна А.Ю. було укладено
договір підряду № 17 від 01.07.2013 (т. 1, а.с.
209-212).

Згідно умов даного договору, підрядник
зобов'язується відповідно до умов
договору, на власний ризик виконати
ремонтно-будівельні роботи, а саме:
ремонт підлоги у складському
приміщенні за адресою: м. Київ, вул.
Червонопрапорна, 34Г.

На підтвердження реальності
господарських операцій за вище
зазначеним договором позивачем надано
до суду: кошторис (дод. 1), акт
здачі-прийняття виконаних робіт,
податкові накладні, фотографії (т. 1, а.с.
213-219).

Крім цього, між ТОВ "Белтімпорт" та ТОВ
"Ді-Рект Енерджі" (виконавець), в особі
директора Висікан О.О. було укладено
договір про надання послуг № 5 від
30.01.2012 (т. 1, а.с. 220-221).

Згідно умов даного договору, замовник
доручає, а виконавець бере на себе
обов'язки щодо тиражування і прямої
адресної доставки
рекламно-інформаційних матеріалів
замовника, згідно технічних завдань,
які є невід'ємною частиною договору.

На підтвердження реальності
господарських операцій за вище
зазначеним договором позивачем надано
до суду: технічні завдання (дод. № 1, № 2),
акти здачі-прийняття виконаних робіт,
податкові накладні, звіт про відправку
упакованої кореспонденції поштою,
рекламні буклети (т. 1, а.с. 222-292).

Крім цього, позивачем на виконання вище
перелічених договорів із спірними
контрагентами, позивачем було надано
до суду банківські виписки щодо оплати
ТОВ "Белтімпорт" наданих робіт/послуг
(т. 1, а.с. 293-317).

Крім іншого, на спростування позиції
контролюючого органу про відсутність
спірних контрагентів ТОВ "Белтімпорт"
за місцезнаходженням, позивачем було
надано до суду судові рішення, якими
задоволенні позовні вимоги ТОВ "Ді-Рект
Енерджі", ПП "Інтенція", ТОВ "Іланд Груп"
щодо оформлення актів перевірок про
відсутність даних товариств за
місцезнаходженням (т. 2, а.с. 3-75).

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що податковий
орган, на основі припущень, прийняв
хибне рішення, оскільки порушення
податкового законодавства
контрагентами платника податків не
може бути підставою для обмеження
права покупця на податковий кредит за
умови реальності господарської
операції та донарахування податкових
зобов'язань.

Здійснюючи правовий аналіз
обґрунтованості висновків податкового
органу щодо нікчемності правочинів,
укладених між позивачем та
контрагентами, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Одним із юридичних елементів дійсності
правочину є його спрямування на
реальне настання правових наслідків,
обумовлених ним. При цьому в первинних
документах, які є підставою для
бухгалтерського обліку, фіксуються
дані лише про фактично здійснені
господарські операції. В свою чергу
дані бухгалтерського обліку та
податкового обліку відображуються у
податкових деклараціях платників
податків.

Вирішення спорів, пов'язаних із
правомірністю формування платниками
податку валових витрат та податкового
кредиту потребує встановлення всіх
обставин, що підтверджують реальне
здійснення господарських операцій, на
підставі яких визначено суми
податкового кредиту та валових
витрат підприємства.

За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оскаржуваний правочин). До
оскаржуваних правочинів належить
зокрема фіктивний правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним (ст. 234 ЦК
України).

Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

У складі цивільного правопорушення,
передбаченого ст. 228 ЦК України
міститься обов'язкова ознака -
специфічна мета - порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Наявність мети,
включеної до складу правопорушення
підлягає обов'язковому доведенню.

Мета юридичної особи має бути доведена
через мету відповідного керівника -
фізичної особи, яка на момент укладання
угоди виконувала представницькі
функції за статутом (положенням) або за
довіреністю. Слід зазначити, що
наявність мети зазначеної в диспозиції
ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне
кримінальну відповідальність за
відповідними статтями кримінального
кодексу України за скоєний злочин,
замах на злочин або готування до
злочину. Такі обставши можуть бути
доведені лише обвинувальним вироком.

Статтею 207 Господарського кодексу
України передбачено, що господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.
Недійсною може бути визнано також
нікчемну умову господарського
зобов'язання, яка самостійно або в
поєднанні з іншими умовами
зобов'язання порушує права та законні
інтереси другої сторони або третіх
осіб. Нікчемними визнаються, зокрема,
такі умови типових договорів і
договорів приєднання, що: виключають
або обмежують відповідальність
виробника продукції, виконавця робіт
(послуг) або взагалі не покладають на
зобов'язану сторону певних обов'язків;
допускають односторонню відмову від
зобов'язання з боку виконавця або
односторонню зміну виконавцем його
умов; вимагають від одержувача товару
(послуги) сплати непропорційно
великого розміру санкцій у разі
відмови його від договору і не
встановлюють аналогічної санкції для
виконавця.

Таким чином, необхідними умовами для
визнання угоди недійсною є її
укладання з метою, що завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства та наявність умислу хоча б
у однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків.

Однак, як підтверджується матеріалами
справи, відповідач не надав суду
жодного вироку суду ані по відношенню
до ТОВ "Белтімпорт", ані до його
контрагентів - ТОВ "Білдальянс", ПП
"Інтенція", ТОВ "Авантіс-Дніпро", ТОВ
"Ді-Рект Енерджі", ТОВ "Іланд Груп", ТОВ
"Вестлінг Альянс", ПП "Пегас Буд", в той
час як позивач наданими доказами
підтвердив реальність здійснення
господарських операцій по
взаємовідносинам із вищевказаними
контрагентами.

Крім цього, суд вважає доцільним
зазначити, що сам факт відсутності
підприємства за місцем реєстрації не
може бути доказом фіктивності його
фінансово-господарської діяльності.
Цей факт може бути встановлено лише на
підставі рішення суду. Однак, такого
рішення суду відповідачем не надано, в
т.ч. як позивач надав судові рішення на
спростування позиції податкового
органу про відсутність контрагентів за
місцезнаходженням, що і стало
підставою для визнання угод недійсними
та донарахування податкових
зобов'язань позивачеві.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовної
вимоги щодо визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 20.06.2014 №
та № .

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а, відтак, такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Белтімпорт"
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
20.06.2014 № та № .

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Белтімпорт" () понесені
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят
сім грн. 20 коп.).

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
Н.В. Клочкова