Справа № К/9991/11666/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/11666/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від 16.06.2009р. та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.01.2012р. у
справі № 2а-5/09/1715

за позовом ОСОБА_4 до Рівненської
міської ради про визнання протиправним
та скасування рішення міської ради від
13.07.2006 року №66 в частині передачі
ОСОБА_5 земельної ділянки;

за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
Рівненської міської ради про визнання
недійсним та таким, що втратив чинність
Державного акту на право власності на
земельну ділянку та зобов'язання
міської ради анулювати та вилучити цей
Державний акт;

за позовом ОСОБА_4 до Рівненської
міської ради, виконавчого комітету
Рівненської міської ради, ОСОБА_5 про
скасування рішення Рівненської
міської ради від 10.09.1998 року №45 в
частині відміни п.п.11 додатку №11 та п.5
додатку №2 до рішення Рівненської
міської ради від 27.03.1998 року №285,
визнання незаконним розпорядження
виконавчого комітету Рівненської
міської ради від 12.05.1996 року №601-р,
визнання недійсним п.42 рішення
Рівненської міської ради від 25.02.2004
року №688, зобов'язання повернути
земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до
Рівненської міської ради про визнання
нечинним та скасування рішення міської
ради від 13.07.2006 № 66 в частині передачі
ОСОБА_5 земельної ділянки.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
спірна земельна ділянка належить йому
на праві власності, що підтверджується
Державним актом від 9 червня 1998 року,
виданим на підставі рішення
Рівненської міської ради від 27 березня
1998 року № 285. Зазначає, що відповідач не
мав правових підстав передавати у
приватну власність ОСОБА_5 належну йому
земельну ділянку, оскільки виданий
йому Державний акт не скасовано.
Позивач вважає, що порушені його законі
права та інтереси, тому просить визнати
нечинним і скасувати рішення
відповідача від 13 липня 2006 року в
частині передачі ОСОБА_5 спірної
земельної ділянки.

В квітні 2007 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6
звернулись з позовом до ОСОБА_4,
Рівненської міської ради про визнання
недійсним та таким, що втратив чинність
зазначений вище Державний акт на право
власності на земельну ділянку та
покладення на міську раду зобов'язання
анулювати та вилучити цей Державний
акт.

Свої позовні вимоги обґрунтовували
тим, що рішення Рівненської міської
ради від 27.03.1998 року №285, на підставі
якого він був виданий скасовано іншим
рішенням цієї ж ради від 10.09.1998 року №45,
а виданий ОСОБА_4 Державний акт
анульовано Рівненським міським
управлінням земельних ресурсів.

У жовтні 2007 року дана справа була
об'єднана в одне провадження з іншою
справою за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до
ОСОБА_4 про визнання недійсним
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку від
09.06.1998 року та за позовом ОСОБА_4 до
Рівненської міської ради, виконавчого
комітету міської ради і ОСОБА_5 про
скасування рішення Рівненської
міської ради від 10.09.1998 року №45 в
частині відміни п.п.11 додатку №11 та п.5
додатку №2 до рішення Рівненської
міської ради від 27.03.1998 року №285,
визнання незаконним розпорядження
виконавчого комітету Рівненської
міської ради від 12.05.2006 року №601-р,
визнання недійсним п.42 рішення
Рівненської міської ради від 25.02.2004
року №687 (фактично №688), зобов'язання
повернути земельну ділянку площею 511
кв.м., яка повернулась до суду першої
інстанції після скасування
постановлених в ній судових рішень
Верховним Судом України.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 16 червня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.01.2012р., в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено за їх безпідставністю, а
позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено.

На постанову Рівненського міського
суду Рівненської області від 16.06.2009р. та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.01.2012р.
надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
прийняття нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що батькам ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 станом на 1953 рік належала
земельна ділянка розміром 1278 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету
Рівненської міської ради від 23.06.1961
року ОСОБА_5 було виділено під забудову
земельну ділянку 600 кв.м. з земельної
ділянки її батька ОСОБА_8 за згодою
останнього.

В зв'язку з наведеним суд першої
інстанції визнав безпідставними
доводи ОСОБА_4 в тій частині, що ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 самовільно захопили частину
земельної ділянки, яка раніше належала
ОСОБА_8

Також судом першої інстанції
обґрунтовано враховано, те що після
виділення 600 кв.м. з земель ОСОБА_8 в його
користуванні залишилось 678 кв.м. та
обґрунтовано цю обставину наявними в
матеріалах справи доказами.

Суд першої інстанції при прийнятті
рішення прийшов до вірного висновку
про правомірність рішення Рівненської
міської ради від 10.09.1998 року № 45,
розпорядження Рівненського міського
голови № 601-р від 12.05.1996 року, п.42 рішення
Рівненської міської ради № 688 від 25.02.2004
року, оскільки рішення Рівненської
міської ради та виконкому Рівненської
міської ради прийняті в межах
компетенції міської ради та у
відповідності до діючого на той час
законодавства.

Також судами вірно відмовлено в позові
ОСОБА_4 до Рівненської міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення Рівненської міської ради № 66
від 13.07.2006 року, оскільки дане рішення
було прийнято у відповідності до ст.ст.
78, 81 Земельного кодексу України та ст. 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», а також на
підставі заяви та документів наданих
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 16.06.2009р. та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.01.2012р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: