Справа № 810/3224/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/3224/14
інстанції: Головенко О.Д.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

28 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Києво -
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 17
червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Хімбудпластмас» до Державної
податкової інспекції у Києво -
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Хімбудпластмас»
(далі - позивач, ТОВ«Хімбудпластмас»)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у Києво
- Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області (далі - відповідач, податковий
орган) про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 19.05.2014.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року адміністративний позов було
задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, у
зв'язку із порушенням судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права та прийняти нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та свідчать матеріали справи, на
підставі направлення від 17.04.2014 за № 343,
згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.1 п. 78.1
ст. 78., п. 82.2 ст. 82 ПК України була
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка товариства з
обмеженою відповідальністю
«Хімбудпластмас» з питань повноти
нарахування та своєчасності сплати
податку на додану вартість та податку
на прибуток при взаємовідносинах із
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ВКФ Мілана» за весь
період діяльності.

За результатами проведення перевірки
працівниками податкової служби було
складно Акт перевірки від 30.04.2014 №
190/10-13-2201-121/31672940 про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хімбудпластмас» з
питань повноти нарахування та
своєчасності сплати податку на додану
вартість та податку на прибуток при
взаємовідносинах із Товариством з
обмеженою відповідальністю «ВКФ
Мілана» за весь період діяльності.

Під час проведення перевірки
відповідачем були встановлені
порушення п.п. 198.3, п.п. 198.6 ст. 198, п.п. 201.4,
п.п. 201.6, п.п. 201.10 ст. 201 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість всього у сім 89 344,00 грн.
за квітень 2011 року.

На підставі вказаного акту перевірки,
позивачу винесено податкове
повідомлення - рішення, а саме №
від 19.05.2014, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, у тому числі із
застосуванням штрафних санкцій.

Позивач, не погоджуючись з даними
податковим повідомленням-рішенням,
звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що подані позивачем
документи є належними і допустимими
доказами, які підтверджують факти
здійснення господарських операцій з
придбання товарів.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
основним видом діяльності позивача є:
неспеціалізована оптова торгівля,
оптова торгівля хімічними продуктами,
оптова торгівля деревиною,
будівельними матеріалами та санітарно
- технічним обладнанням, виробництво
інших будівельних конструкцій і
столярних виробів, виробництво
будівельних виробів із пластмаси,
вантажний автомобільний транспорт.

Так, між позивачем та Товариством з
обмеженою відповідальністю «ВКФ
Мілана» було укладено договір поставки
№ 1204/1 від 12.04.2011, предметом якого був
товар, а саме: пластик білий та сірий,
пластик паперово - шаруватий,
поліетилен.

За наслідками проведених поставок,
контрагентом були виписані податкові
накладні.

На підставі виписаних податкових
накладних позивачем було сформовано
податковий кредит у розмірі 89 344,00 грн.

Реальність здійснення господарських
операцій підтверджується наступними
документами, що містяться в матеріалах
справи: копією договору № 1204/1 від
12.04.2011, копіями податкових накладних
від 12.04.2011 № 22, від 26.04.2011 № 38,
видатковими накладеними від 12.04.2011 № 22,
від 26.04.2011 № 38, копіями платіжних
доручень від 05.05.2011 № 1069, від 24.05.2011 № 1157,
від 25.05.2011№ 1170, з яких вбачається, що
позивачем було сплачено рахунок за
послуги поставки за вищевказаним
договором, копія оборотно - сальдової
відомості за квітень - травень 2011 року,
довіреності на отримання товару від
контрагента, відомостями про
транспортні засоби, що має у власності
позивач та яким було здійснено
поставку товару, копіями товаро -
транспортних накладних від 12.04.2011,
26.04.2011, копією договору № 31/2 оренди
нежитлового приміщення у якому
зберігається придбана продукція.

Поряд з цим, матеріалами справи також
підтверджується використання
придбаного позивачем товару у власній
господарській діяльності, а саме:
копіями видаткових накладних, з яких
вбачається подальша реалізація
придбаного товару позивачем, копіями
специфікацій та накладних на передачу
готової продукції.

Колегія суддів звертає увагу, що акт
перевірки не містить доказів
невідповідності наданих позивачем під
час перевірки первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку
приписам п.2 ст.3, ст. 4, п.1, 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Досліджені документи бухгалтерського
та податкового обліку мають
обов'язкові реквізити відповідно до
нормативних документів, які
регламентують порядок їх складання.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що надані позивачем первинні документи
за змістом і формою є первинними
документами у розумінні положень
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та містять інформацію про
здійснені господарські операції.

Висновки податкового органу про
порушення позивачем вимог чинного
законодавства України, сформовані на
підставі аналізу Акту про неможливість
проведення зустрічної звірки
контрагента позивача, на переконання
судової колегії є необґрунтованими,
оскільки результати аналізу
фінансово-господарської діяльності
контрагента, відповідно до вимог
податкового законодавства України, не
можуть бути підставами для
застосування санкцій щодо позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що судова
практика вирішення податкових спорів
виходить з презумпції добросовісності
платників та інших учасників
правовідносин у сфері економіки. У
зв'язку з цим презюмується, що дії
платника, результатом яких є отримання
податкової вигоди, вважаються
економічно виправданими, а відомості,
що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
включення сплаченого податку на додану
вартість до податкового кредиту. Разом
з тим, у справі, що переглядається,
податковим органом не доведено
існування таких обставин.

Враховуючи, що юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, позивач не може нести
відповідальність за можливі
протиправні дії інших юридичних осіб.
Крім того, порушення контрагентом
позивача вимог законодавства про
порядок здійснення господарської
діяльності не може бути підставою для
висновку щодо безтоварності
відповідних господарських операцій.

Відомості, що є обов'язковими для
перевірки підприємством стосовно
свого контрагента, це включення його до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також наявність свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість на час здійснення
господарських операцій.

Крім того, неприпустимість притягнення
до відповідальності однієї компанії, у
випадку за неправомірні дії іншої
компанії підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини чітко
визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагентом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів зазначає, що судом першої
інстанції в повній мірі проаналізовано
зміст правих норм, викладених у пп. п.п.
198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.4, 201.10 ст. 201 ПК
України, ст.ст. 204, 215 ЦК України, надано
належну оцінку обставинам справи, у
зв'язку з чим, судова колегія підтримує
висновок суду першої інстанції про
протиправність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Києво -
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.