Справа № 826/11087/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
24 жовтня 2014 року місто
суд міста Києва у складі судді
Літвінової А.В., при секретарі судового
засідання Шведі В.С., здійснюючи у
порядку письмового провадження
розгляд адміністративної справи
за позовомОСОБА_1додержавної
податкової інспекції у Печерському
районі головного управління
Міністерства доходів і зборів у місті
Києві проскасування арешту,В С Т А Н О В
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
державної податкової інспекції у
Печерському районі головного
управління Міністерства доходів і
зборів у місті Києві про скасування
арешту накладеного на транспортний
засіб Subaru Impreza 2.0 GL, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.
Позовні вимоги мотивовано тим, що
накладений арешт на транспортний засіб
Subaru Impreza 2.0 GL, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 порушує права та
охоронювані законом інтереси позивача,
оскільки обставини, що зумовлювали
накладення арешту на рухоме майно
позивача відпали ще 03.04.2005.
Відповідач явку свого представника в
жодне із судових засідань не
забезпечив, про час та місце судового
розгляду справи повідомлявся належним
Під час судового розгляду справи у
судових засіданнях неодноразово
оголошувалась перерва у зв'язку із
необхідністю витребування з державної
податкової інспекції у Печерському
районі головного управління
Міністерства доходів і зборів у місті
Києві доказів по справі, невиконанням
суб'єктом владних повноважень вимог
ухвал суду, а також невиконанням
останнім приписів частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України.
Здійснюючи розгляд справи в письмовому
провадженні відповідно до частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд встановив, що згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу від 18.06.2002 КІА 316101
у власності ОСОБА_1 перебуває
автомобіль Subaru Impreza 2.0 GL, державний
номер НОМЕР_1, на який постановою
заступника начальника Харченка А.А. СВ
ПМ державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва від
14.06.2004 накладено арешт.
Так, з листа Управління державної
автомобільної інспекції головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві від 28.05.2014
№10/П-842 вбачається, що 12.07.2004 за
вх.№6471/9/26-0609 до Управління державної
автомобільної інспекції головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві надійшла
постанова заступника начальника
Харченка А.А. СВ ПМ державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва від 14.06.2004 про
накладення арешту на вказаний
автомобіль.

Крім того, вказаним листом роз'яснено
позивачеві, що для зняття арешту
необхідно до Управління державної
автомобільної інспекції головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві надіслати
відповідну ухвалу суду, завірену
відбитком оригінальної гербової
печатки суду.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Статтею 391 Цивільного кодексу України
встановлено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що у
провадженні СВ ПМ державної податкової
інспекції у Печерському районі міста
Києва перебувала кримінальна справа
№76-00107 від 10.01.2004 по обвинуваченню,
зокрема, ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
передбачених ч.3 ст.212 та ч.2 ста.366
Кримінального кодексу України.

За посиланням позивача, що не
спростовано відповідачем, з метою
забезпечення можливої конфіскації
майна, 14.06.2004 слідчим СВ ПМ державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва було винесено
постанову про накладення арешту на
майно ОСОБА_1, зокрема, на транспортний
засіб Subaru Impreza 2.0 GL, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Проте постановою начальника СВ ПМ
державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва від
03.04.2005 кримінальну справу №76-00107
відносно ОСОБА_1 закрито на підставі
пункту 2 статті 6 КПК України, чинного на
час виникнення спірних правовідносин.
При цьому питання про зняття арешту
майна названою постановою не вирішено.

Позивач звертався до начальника
слідчого управління фінансових
розслідувань державної податкової
інспекції у Печерському районі
головного управління Міністерства
доходів і зборів у місті Києві із
заявою, якою просив вирішити питання
щодо зняття арешту з автомобіля Subaru
Impreza 2.0 GL, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, додавши до заяви копію
постанови про закриття кримінальної
справи від 03.04.2005.

Листом від 17.09.2013 вих.№728/2655/09
позивачеві відмовлено у знятті арешту
з майна, посилаючись на статтю 174
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Отже, під час судового розгляду справи
судом було встановлено, що
правовідносини із накладення арешту на
майно позивача виникли в рамках
кримінальної справи відповідно до норм
КПУ України, а тому і скасовуватись
арешт має за правилами, встановленими
КПК України, тобто районним судом в
порядку кримінального судочинства.

Зазначена позиція суду узгоджується із
позицією Київського апеляційного
адміністративного суду, викладеної в
ухвалі від 10.12.2013 №826/14937/13-а.

Так, відповідно до частини другої
статті 4 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За змістом пункту 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

З аналізу вказаних норм вбачається, що
публічно-правовим спором за Кодексом
адміністративного судочинства України
є не будь-який публічно-правовий спір, а
лише той, який випливає із здійснення
суб'єктом владних повноважень своїх
владних управлінських функцій.

В той же час, спори щодо виконання
органами слідства та прокуратури
владних процесуальних функцій не
належать до юрисдикції
адміністративних судів, оскільки такі
спори не випливають із здійснення
суб'єктом владних повноважень своїх
владних управлінських функцій.

Так, відповідно до пункту 2 частини
третьої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів не
поширюється на публічно-правові спори,
що належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства України.

Завданнями кримінального провадження
відповідно до статті 2 Кримінального
процесуального кодексу України є
захист особи, суспільства та держави
від кримінальних правопорушень,
охорона прав, свобод та законних
інтересів учасників кримінального
провадження, а також забезпечення
швидкого, повного та неупередженого
розслідування і судового розгляду з
тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне
правопорушення, був притягнутий до
відповідальності в міру своєї вини,
жоден невинуватий не був обвинувачений
або засуджений, жодна особа не була
піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 3, 17, 157, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі
№826/11087/14.

2. Ухвалу про закриття провадження в
адміністративній справі надіслати
сторонам.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
і може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Літвінова А.В.