Справа № 369/9440/14-а
Суддя: Усатов Д. Д.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/9440/14-а
Провадження № 2-а/369/466/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року суддя
Києво-Святошинського районного суду
Київської області Усатов Д.Д.
розглянувши у скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області про стягнення недоотриманої
компенсації на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року позивач
звернувся до суду в порядку
адміністративного судочинства з
позовом до відповідача Управління
праці та соціального захисту населення
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області про стягнення недоотриманої
компенсації на оздоровлення.

Свої позовні вимоги позивач мотивував
тим, що він є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, інвалідом 2 групи внаслідок
професійного захворювання, яке
пов'язане з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» йому, як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інваліду 2-ї групи повинна
виплачуватись щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі 5-ти мінімальних
заробітних плат. Дану допомогу він
отримує в значно нижчому розмірі ніж
передбачено законодавством.

Враховуючи вище викладене просив
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області здійснити виплату щорічної
допомоги на оздоровлення та нарахувати
недоплачену допомогу з 23.03.2000 року і до
моменту розгляду даної справи, з
урахуванням виплачених сум щорічної
допомоги на оздоровлення, зобов»язати
відпвідача в подальшому нараховувати
та виплачувати щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі не нижчому
п»яти мінімальних заробітних плат,
звільнити від сплати судового збору.

Представник відповідача Управління
праці та соціального захисту населення
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області надав до суду заперечення на
позов. Проти позовних вимог
заперечував в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
зібрані у справі докази, вважає, що
позов до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно
посвідчення позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, 2-ї групи інвалідності.

Відповідно до ч. 4 ч. 5 ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в розмірах: інвалідам II
групи - 5 мінімальних заробітних плат.
Щорічна допомога на оздоровлення
виплачується громадянам за місцем їх
проживання органами соціального
захисту населення. У разі виникнення
права на щорічну допомогу з різних
підстав, передбачених частиною другою
цієї статті, надається одна з них, за
вибором особи.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесені змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Ч. 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відтак, виходячи з вищенаведеного та
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами, при вирішенні даного спору щодо
визначення розміру допомоги на
оздоровлення, застосуванню
підлягатиме саме положення ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 року, а не положення Закону
України «Про Державний бюджет України
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» та
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати
допомоги на оздоровлення.

Проте, дії Управління праці та
соціального захисту населення
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації щодо виплати
позивачу щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення є
правомірними, та не суперечать вимогам
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а тому виходячи із
загальних засад пріоритету законів над
підзаконними актами та враховуючи
розмір мінімальної заробітної плати,
встановленої на момент здійснення
виплати, здійснити позивачу
перерахунок та виплату державної
соціальної допомоги на оздоровлення з
23.03.2000 рік, з врахуванням раніше
здійснених виплат, підстав не має.

Враховуючи дату звернення
позивача до суду 15.09.2014 року, суд на
підставі ст.ст. 99 та 100 КАС України
відмовляє в задоволенні позову в
повному обсязі оскільки позивач не
навів поважних причин для поновлення
пропущеного строку, знаючи про
порушення свого права з 23.03.2000 року по
15.09.2014 року.

Згідно ч.1 ст..71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не надав суду належних та
допустимих доказів в обґрунтування
своїх вимог, а тому суд має відмовити у
задоволені позову.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд
і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку про відмову у задоволенні
позову.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які позивач
посилався як на підставу своїх вимог,
суд дійшов висновку про відмову в
задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19, 152 Конституції України, ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
Постанова Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 562 від
12.07.2005, ст.ст. 9, 11, 23, 71, 99, 159, 161-163 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя

Д.Д. Усатов