Справа № 553/909/14-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.Справа № 553/909/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Військового інституту
телекомунікацій та інформації
Державного університету
телекомунікацій на постанову
Ленінського районного суду м. Полтава
від 21.07.2014р. по справі № 553/909/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Військового інституту
телекомунікацій та інформації
Державного університету
телекомунікацій

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 до суду з адміністративним
позовом до Військового інституту
телекомунікацій та інформації
Державного університету
телекомунікацій про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії. В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що він проходив
військову службу на посаді старшого
наукового співробітника
науково-дослідної лабораторії
наукового центру зв'язку та
інформатизації Військового інституту
телекомунікацій та інформатизації
Національного технічного університету
України "Київський політехнічний
інститут", правонаступником якого
згідно спільної директиви Міністра
оборони України та начальника
Генерального штабу-Головнокомандувача
Збройних Сил України від 02 вересня 2013
року №Д-322/1/03т є Військовий інститут
телекомунікацій та інформатизації
Державного університету
телекомунікацій. Відповідно до наказу
Начальника Генерального штабу -
Головнокомандувача ЗС України №610 від
06.09.2013р. був звільнений з військової
служби у запас за пунктом «б» частини
6(за станом здоров'я) статті 26 Закону
України «Про військовий обов'язок і
військову службу». Наказом начальника
Військового інституту телекомунікацій
та інформатизації Національного
технічного університету України
"Київський політехнічний інститут"№186
від 18.09.2013р. його виключили зі списків
інституту. Цим же Наказом прийнято
рішення про виплату йому одноразової
грошової допомоги за 21 календарний рік
служби. Відповідно до вищезазначеного
наказу позивачу виплачена грошова
допомога при звільненні, передбачена
частиною другою статті 15 Закону
України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей" у розмірі 50% місячного
грошового забезпечення позивача за 21
повних календарних років служби. Проте,
ОСОБА_1 вважає неправомірним виплату
йому вихідної допомоги, без урахування
щомісячної додаткової грошової
винагороди, передбаченої постановою
Кабінету Міністрів України від 22
вересня 2010 року №889. Тому, позивач
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Постановою Ленінського районного суду
м. Полтави від 21.07.14 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнано протиправними дії Військового
інституту телекомунікацій та
інформатизації Державного
університету телекомунікацій щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1
одноразової грошової допомоги при
звільненні(за 21 календарний рік
служби), передбаченої статтею 15 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей», без урахування щомісячної
додаткової грошової винагороди,
передбаченої постановою Кабінету
Міністрів України від 22 вересня 2010 року
№889 «Питання грошового забезпечення
окремих категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Міністерства надзвичайних ситуацій».

Зобов'язати Військовий інститут
телекомунікацій та інформатизації
Державного університету
телекомунікацій здійснити перерахунок
та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги
при звільненні(за 21 календарний рік
служби), з урахуванням додаткової
щомісячної грошової винагороди,
передбаченої постановою Кабінету
Міністрів України від 22 вересня 2010 року
№889 «Питання грошового забезпечення
окремих категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Міністерства надзвичайних ситуацій».

Військовий інститут телекомунікацій
та інформації Державного університету
телекомунікацій, не погодившись з
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою відмовити у задоволені
позовних вимог в повному обсязі. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з
ОСОБА_1 проходив військову службу на
посаді старшого наукового
співробітника науково-дослідної
лабораторії наукового центру зв'язку
та інформатизації Військового
інституту телекомунікацій та
інформатизації Національного
технічного університету України
"Київський політехнічний інститут".

Наказом Начальника Генерального штабу
- Головнокомандувача ЗС України №610 від
06.09.2013р. був звільнений з військової
служби у запас за пунктом «б» частини
6(за станом здоров'я) статті 26 Закону
України «Про військовий обов'язок і
військову службу».

Відповідно до наказу начальника
Військового інституту телекомунікацій
та інформатизації Національного
технічного університету України
"Київський політехнічний інститут"№186
від 18.09.2013р. виключено зі списків
інституту.

На підставі статті 15 Закону України
"Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" позивачу виплачено грошову
допомогу у розмірі 50% місячного
грошового забезпечення позивача за 21
повних календарних років служби.

Однак, позивач вважає, що у розмір
грошової допомоги при звільненні не
була включена щомісячна додаткова
грошова винагорода, передбачена
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 вересня 2010 року №889 "Питання
грошового забезпечення окремих
категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Міністерства надзвичайних ситуацій".

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції дійшов висновку , що
відповідач неправомірно здійснив
нарахування та виплату позивачу
вихідної допомоги, без урахування
щомісячної додаткової грошової
винагороди передбаченої Постановою
Кабінету Міністрів України від 22
вересня 2010 року №889.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Закон який визначає основні засади
державної політики у сфері соціального
захисту військовослужбовців та членів
їх сімей, встановлює єдину систему їх
соціального та правового захисту,
гарантує військовослужбовцям та
членам їх сімей в економічній,
соціальній, політичній сферах
сприятливі умови для реалізації їх
конституційного обов'язку щодо захисту
Вітчизни та регулює відносини у цій
галузі є Закон України "Про соціальний
та правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі -
Закон України №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону України
№2011-XII соціальний захист
військовослужбовців - це діяльність
(функція) держави, спрямована на
встановлення системи правових і
соціальних гарантій, що забезпечують
реалізацію конституційних прав і
свобод, задоволення матеріальних і
духовних потреб військовослужбовців
відповідно до особливого виду їх
службової діяльності, статусу в
суспільстві, підтримання соціальної
стабільності у військовому середовищі.
Це право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, у старості, а також в
інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 15
Закону України №2011-XII
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, які звільняються зі
служби за станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби. У разі
звільнення з військової служби за
віком, у зв'язку із скороченням штатів
або проведенням організаційних
заходів, закінченням строку контракту,
у зв'язку з безпосереднім
підпорядкуванням близькій особі,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
років і більше.

Відповідно до пункту 38.1 наказу
Міністра оборони України від 11 червня
2008 року №260 "Про затвердження
Інструкції про порядок виплати
грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних сил
України та деяким іншим особам"
встановлено, що особам офіцерського
складу, особам рядового, сержантського
і старшинського складу, які проходять
військову службу за контрактом, які
звільняються зі служби за станом
здоров'я, виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

Статтею 9 Закону України №2011-XII
визначено, що держава гарантує
військовослужбовцям достатнє
матеріальне, грошове та інші види
забезпечення в обсязі, що відповідає
умовам військової служби, стимулює
закріплення кваліфікованих військових
кадрів.

Згідно з частиною другою статті 9
Закону України №2011-XII до складу
грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим
званням; щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премія), одноразові додаткові
види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України
"Про упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу" від 07 листопада
2007 року №1294 встановлено, що грошове
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу
складається з посадового окладу,
окладу за військовим ( спеціальним)
званням щомісячних (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премії) та одноразових
додаткових видів грошового
забезпечення.

Частиною четвертою статті 9 Закону
України Закону України №2011-XII
визначено, що грошове забезпечення
виплачується у розмірах, що
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, та повинно забезпечувати
достатні матеріальні умови для
комплектування Збройних Сил України,
інших утворених відповідно до законів
України військових формувань та
правоохоронних органів кваліфікованим
особовим складом, враховувати
характер, умови служби, стимулювати
досягнення високих результатів у
службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 вересня 2010 року №889 "Питання
грошового забезпечення окремих
категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Міністерства надзвичайних ситуацій",
зі змінами, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 13
березня 2013 року №161
військовослужбовцям Збройних Сил (крім
тих, що зазначені у підпункті 1 цього
пункту, та військовослужбовців
строкової військової служби)
встановлена щомісячна додаткова
грошова винагорода: з 1 квітня 2013 року -
у розмірі, що не перевищує 20 відсотків
місячного грошового забезпечення; з 1
вересня 2013 року - у розмірі, що не
перевищує 40 відсотків місячного
грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи , а
саме з довідки Військового інституту
телекомунікацій та інформатизації
Державного університету
телекомунікацій №13/187/33 від 11.03.2014 року
при розрахунку одноразової грошової
допомоги за основу бралося місячне
грошове забезпечення за кожний повний
календарний рік служби в розмірі 4419,50
грн., яке складалося з посадового
окладу, з окладу за військовим званням,
35% надбавки за вислугу років, 50%
надбавки за виконання особливо
важливих завдань, 10% надбавки за знання
та використання іноземної мови, 15%
надбавка за таємність, 105% премії.

Однак, відповідачем не включено при
розрахунку одноразової грошової
допомоги щомісячну додаткову грошову
винагороду, яку він отримував у
попередні періоди служби з посиланням
на пункт 9 наказу від 15 листопада 2010
року №595 "Про затвердження Інструкції
про розміри і порядок виплати
щомісячної додаткової грошової
винагороди військовослужбовцям
Збройних Сил України".

При цьому, при визначенні розміру
грошового забезпечення позивачу,
виходячи із пріоритетності законів над
підзаконними актами, підлягає
застосуванню Закон України "Про
соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей", а не Інструкція, яка звужує
поняття грошового забезпечення,
визначеного у частині другій статті 9
Закону України "Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей".

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Верховного суду України від
12 листопада 2013 року.

Таким чином , Військовий інститут
телекомунікацій та інформації
Державного університету
телекомунікацій при нарахуванні
ОСОБА_1 вихідної допомоги при
звільненні повинен врахувати
щомісячну додаткову грошову
винагороду, яка передбачена Постановою
Кабінету Міністрів України від 22
вересня 2010 року №889.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів вважає правомірним висновок
суду першої інстанції щодо задоволення
позовних вимог про зобов'язання
провести перерахунок та виплатити
грошову допомогу при звільненні з
включенням до грошового забезпечення
щомісячної додаткової грошової
допомоги, передбаченої постановою
Кабінету Міністрів України від 22
вересня 2010 року №889 до складу грошової
допомоги при звільненні.

Доводи апеляційної скарги є
помилковими та не впливають на
правомірність висновків суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Військового
інституту телекомунікацій та
інформації Державного університету
телекомунікацій залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Полтава від 21.07.2014р. по справі №
553/909/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В.
Григоров А.М. Повний текст ухвали
виготовлений 03.11.2014 р.