Справа № 2а/331/94/14(331/10076/13-а)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 рокусправа №
2а/331/94/14(331/10076/13-а) Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді
Чередниченко В.Є.,

суддів: Коршуна
А.О., Панченко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську адміністративну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 03 вересня 2014 року у
справі №2а/331/94/14(331/10076/13-а) за позовом
ОСОБА_1 до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області, Головного управління юстиції
у Запорізькій області, третя особа -
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Запоріжжя про
визнання дій протиправними, скасування
постанови та стягнення шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 грудня 2013 звернувся до суду з
позовом до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області, Головного управління юстиції
у Запорізькій області, у якому, з
урахуванням уточнень просить суд:

- визнати дії відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області незаконними, з явним
перевищенням своїх службових
повноважень по затвердженню постанови
про повернення виконавчого документа
стягувачеві №30211949 від 25 червня 2012 року
- злочинній службовій бездіяльності та
зобов'язати вчинити певні дії
державними службовцями Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області по виконанню рішень
Українських судів відповідно до
виконавчим провадження №30211949 від
08.12.2011 року за виконавчим листом у
справі №2-а-760/2011 від 01.12.2011 року - щодо
стягнення недоотриманої суми
щомісячної компенсації за втрату
здоров'я як інваліду Чорнобиля 2-ї групи
відповідно до постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року у справі №2-а-760/2011;

- принудити відповідача поновити
виконання виконавчим провадженням
№30211949 від 08.12.2011 року за виконавчим
листом у справі №2-а-760/2011 від 01.12.2011 року
- щодо стягнення недоотриманої суми
щомісячної компенсації за втрату
здоров'я як інваліду Чорнобиля 2-ї групи
відповідно до постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року у справі №2-а-760/2011, згідно якої
боржник зобов'язаний сплатити позивачу
в стислі строки, як інваліду Чорнобиля
і війни недоотримані кошти по
щомісячній компенсації за втрату
здоров'я і його загальний борг
матеріальних збитків складає не менше
30624,84 грн;

- визнати та призначити позивачу
матеріальне відшкодування по
матеріальному збитку за рахунок
відповідача - державними службовцями
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області, бо його
переступна службова бездіяльність та
халатне відношення до своїх службових
обов'язків, нанесло позивачу
матеріальну шкоду у розмірі 30624,84 грн.;

- визнати та призначити позивачу
моральне відшкодування по моральному
збитку за рахунок відповідача -
державними службовцями Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області, бо його переступна службова
бездіяльність та халатне відношення до
своїх службових обов'язків, нанесло
позивачу моральну шкоду у розмірі 12150
грн.;

- встановити судовий контроль за
виконанням судових рішень.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідач безпідставно
прийняв постанову про повернення
виконавчого листа у справі №2-а-760/2011
стягувачу, оскільки рішення суду не
виконано в частині виплати нарахованих
сум.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Запоріжжя від 03 вересня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
постанова державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області ґрунтується на
чинному законодавстві, а дії
відповідача щодо винесення вказаної
постанови є правомірними.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції позивач оскаржив її
до апеляційного суду з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права. Просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позов у повному обсязі,
скасувавши постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Запорізькій області від 25 червня 2012
року ВП №30211949 про повернення стягувачу
виконавчого листа №2-а-760/2011 виданого 01
грудня 2012 року Жовтневим районним
судом м. Запоріжжя.

Апеляційна скарга фактично
обґрунтована доводами позивача
викладеними в адміністративному
позові щодо протиправності постанови
№30211949 від 25 червня 2012 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1
-задоволено частково.

Суд скасував постанову Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 03
лютого 2011 року в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
визнання дій Головного Управління
пенсійного фонду України у Запорізькій
області неправомірними та зобов'язав
Головне Управління пенсійного фонду
України у Запорізькій області вчинити
певні дії щодо нарахування та виплати
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, передбачену ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.07.2009 року по
31.12.2010 року - та прийняв нову постанову в
цій частині позовних вимог, якою
зобов'язав Головне Управління
пенсійного фонду України у Запорізькій
області нарахувати та виплати ОСОБА_1,
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком,
обрахованої згідно ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
період з 01.07.2009 року по 31.12.2010 року, з
урахуванням сум, отриманих за вказаний
період (а.с.15-16).

24 жовтня 2011 року Жовтневим районним
судом м. Запоріжжя ОСОБА_1 видано
виконавчий лист у справі №2а-а-760/2011
(а.с.17).

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Запорізькій
області від 27.10.2011 року ВП №29469431
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа у справі
№2а-а-760/2011 (а.с.18).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 24 листопада 2011 року
змінено спосіб виконання виконавчого
листа у справі №2а-а-760/2011 виданого
Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 24
жовтня 2011 року шляхом заміни боржника
за виконавчим документом з Головного
Управління пенсійного фонду України у
Запорізькій області на управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Запоріжжя (а.с.19).

У зв'язку з постановленням ухвали
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 24 листопада 2011 року про зміну
способу виконання виконавчого листа у
справі №2а-а-760/2011, судом 01.12.2011 року
видано ОСОБА_1 виконавчий лист у справі
№2а-а-760/2011 (а.с.20).

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Запорізькій
області від 08.12.2011 року ВП №30211949
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа у справі
№2а-а-760/2011 (а.с.21).

25 червня 2012 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Запорізькій
області винесено постанову ВП №30211949
про повернення стягувачу виконавчого
листа №2-а-760/2011 виданого 01 грудня 2011
року Жовтневим районним судом м.
Запоріжжя.

Постанова мотивована тим, що Законом
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" від 14 червня 2011 року,
прикінцеві положення Закону доповнено
пунктом 4, відповідно до якого
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. 06
липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року, відповідно до
пунктів 1, 3 якої, встановлено розміри
виплат особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, на думку відповідача,
виникли обставини, що виключають
можливість виконання відповідного
рішення суду в повному обсязі, що є
підставою для повернення виконавчого
документа стягувачеві на підставі
пункту 9 частини 1 статті 47 Закону
України «Про виконавче провадження».

Суд апеляційної інстанції
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оскарженої постанови, виходить з
наступного.

Правомірність дій відповідача та
законність постанови від 25 червня 2012
року ВП №30211949 про повернення стягувачу
виконавчого листа №2-а-760/2011 виданого 01
грудня 2012 року Жовтневим районним
судом м. Запоріжжя є предметом спору
переданого на вирішення суду.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до частини першої статті 255
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Закон України "Про виконавче
провадження" визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Відповідно до положень частини 1 та
частини 2 статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходи
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
19 Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону
України "Про виконавче провадження"
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті
47 Закону України "Про виконавче
провадження" виконавчий документ, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу у разі, якщо
наявна встановлена законом заборона
щодо звернення стягнення на майно чи
кошти боржника, якщо у нього відсутнє
інше майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Як вбачається з оскаржуваної
постанови, державний виконавець
повернув виконавчий документ у зв'язку
із наявністю обставин, що передбачені
пунктом 9 частини 1 статті 47 Закону
України "Про виконавче провадження", з
посиланням на Постанову №745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року, відповідно до
пунктів 1, 3 якої. встановлено розміри
виплат особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Разом з тим, Постанова №745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету" не встановлює
заборону щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Також, відповідно до частини першої
статті 36 Закону України "Про виконавче
провадження" за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власною ініціативою чи
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення або
зміну способу і порядку виконання
судового рішення.

Крім того, згідно з частиною першою
статті 263 Кодексу адміністративного
судочинства України за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Окрім цього, колегія суддів зазначає,
що органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
підставу невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені ст. 46
Конституції України. Аналогічна
позиція висловлена в рішенні
Європейського Суду і з прав людини у
справі "Кечко проти України".

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції зробив
помилковий висновок про те, що
постанова державного виконавця про
повернення виконавчого документа
стягувачеві ґрунтується на чинному
законодавстві.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає
за необхідне скасувати постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Запорізькій області від 25 червня 2012
року ВП №30211949 про повернення стягувану
виконавчого листа №2-а-760/2011 виданого 01
грудня 2012 року Жовтневим районним
судом м. Запоріжжя, як таку, що винесена
передчасно, без урахування усіх
обставин, що мають значення для справи.

При цьому, суд апеляційної інстанції
вважає безпідставними вимоги позивача
апеляційної скарги щодо визначення та
призначення позивачу матеріального
відшкодування по матеріальному збитку
за рахунок відповідача - державними
службовцями Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області, бо його переступна службова
бездіяльність та халатне відношення до
своїх службових обов'язків, нанесло
позивачу матеріальну шкоду у розмірі
30624,84 грн., оскільки законодавством не
передбачено обов'язку відшкодування за
рахунок відповідача - державними
службовцями Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області сум нарахованих, але не
виплачених Пенсійним фондом України
пенсій.

Щодо вимог позивача в частині
принудити відповідача поновити
виконання виконавчим провадженням
№30211949 від 08.12.2011 року за виконавчим
листом у справі №2-а-760/2011 від 01.12.2011
року, суд апеляційної інстанції вважає
за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною 1 статті 51 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі якщо постанова державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа стягувачу
визнана судом незаконною чи скасована
начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Таким чином, Законом України «Про
виконавче провадження» визначено
обов'язок державного виконавця
відновити виконавче провадження
протягом трьох робочих днів з дня
надходження рішення суду про
скасування постанови державного
виконавця про повернення виконавчого
документа стягувачу.

Отже, суд апеляційної інстанції не
вбачає підстав для задоволення вимог
позивача в цій частині, оскільки права
позивача на відновлення виконавчого
провадження порушено не було.

Крім того, суд апеляційної інстанції не
вбачає підстав і для задоволення вимог
позивача щодо відшкодування йому за
рахунок відповідача моральної шкоди у
розмірі 12150 грн., оскільки позивачем не
наведено обґрунтувань з посиланням на
докази які б свідчили про спричинення
йому моральної шкоди, яка б виражалася
у моральних стражданнях чи приниженні
його честі, гідності чи ділової
репутації.

Щодо вимог позивача в апеляційній
скарзі про встановлення судового
контролю за виконанням судових рішень,
суд апеляційної інстанції зауважує на
наступному.

Відповідно до частини 1 статті 267
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Згідно частини 2 статті 267 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наслідками розгляду звіту суб'єкта
владних повноважень про виконання
постанови суду або в разі неподання
такого звіту суддя своєю ухвалою може
встановити новий строк подання звіту,
накласти на керівника суб'єкта владних
повноважень, відповідального за
виконання постанови, штраф у розмірі
від десяти до тридцяти мінімальних
заробітних плат.

З аналізу вищезазначених норм
вбачається, що суд має право, але не
зобов'язаний зобов'язувати суб'єкта
владних повноважень, не на користь
якого ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

При цьому, окремі порушення під час
виконання постанови суду не можуть
бути підставою для зобов'язання
суб'єкта владних повноважень подати
звіт про виконання судового рішення чи
накладення на нього штрафу, якщо
відсутній причинно-наслідковий зв'язок
між цими порушенням і невиконанням
постанови.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції, з метою повного захисту прав
позивача та забезпечення виконання
судового рішення, вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити
частково, постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову про часткове задоволення
позову.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198,
статтями 205, 207 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 03 вересня 2014 року у
справі №2а/331/94/14(331/10076/13-а) - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Запорізькій
області від 25 червня 2012 року ВП №30211949
про повернення стягувачу виконавчого
листа №2-а-760/2011 виданого 01 грудня 2012
року Жовтневим районним судом м.
Запоріжжя.

У задоволенні позову в іншій частині
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко