Справа № 813/7188/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2014 року
№ 813/7188/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді Сидор Н.Т.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Лавріва В.В.,
представника відповідача Кошевого А.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
про зобов'язання до вчинення дій та
Управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської
області звернулося до суду із вказаним
вище позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді,
в якому просить суд зобов'язати
відповідача включити в Акт звірки
виплачену позивачем суму допомоги на
поховання ОСОБА_3 у розмірі 302,37 грн. та
стягнути з відповідача на їх користь
виплачений розмір допомоги на
поховання за квітень 2014 року в розмірі
Позовні вимоги мотивовані тим, що у
зв'язку зі смертю гр. ОСОБА_3 Управління
відповідно до вимог ст. 53 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року виплатило допомогу на
поховання на загальну суму 302,37 грн.
Сума допомоги була включена у Списки на
відшкодування допомоги на поховання за
квітень 2014 року, однак відповідач
відмовився прийняти до відшкодування
виплачену допомогу на поховання,
зазначаючи про відсутність
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю та трудовим каліцтвом або
професійним захворюванням. Вважає
відмову неправомірною. Зокрема,
позивач зазначив, що обов'язок
відшкодування відповідачем витрат на
виплату допомоги на поховання
передбачений п.4 Порядку відшкодування
Фондом витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійних захворювань та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задоволити позов повністю.
Представник відповідача проти позову
заперечила, з підстав, викладених у
письмовому запереченні на позовну
заяву. Представник відповідача в
засіданні суду позовні вимоги
заперечив. Спростовуючи твердження
позивача зазначивши, що його дії є
правомірними, оскільки Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» не передбачає такого
способу як включення до актів звірки
сум, що підлягають відшкодуванню. Цей
Порядок передбачає механізм
відшкодування на центральному рівні
Фондом Пенсійному фонду витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Покликається також на
невірний спосіб захисту прав позивача,
що є окремою підставою для відмови у
задоволенні позову. Просить у
задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши долучені до
матеріалів справи докази, оцінивши їх в
сукупності, встановив наступні
фактичні обставини справи.
У зв'язку зі смертю гр. ОСОБА_3 позивач
відповідно до вимог ст. 53 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року виплатило родичам допомогу
на поховання на загальну суму 302,37 грн.
Сума допомоги була включена у Списки на
відшкодування допомоги на поховання за
квітень 2014 року, однак Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Червонограді
відмовилося внести цю суму до Акту
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, про що між
сторонами складено таблиці
Причиною не включення виплачених сум є
те, що смерть не пов'язана зі страховим
випадком державного соціального
Статтею 1 Закону України від 14.01.1998
року №16/98-ВР «Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон №16/98-ВР) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.
Відповідно до ст. 4 цього Закону в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.
У ст. 25 Закону №16/98-ВР перелічені види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного,
включають в себе допомогу на поховання.
Так, зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, -
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
Пунктом 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі настання
страхового випадку Фонд у
встановленому законом порядку повинен,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати відповідні кошти йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організовувати поховання
померлого, відшкодовувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.
Відповідно до ч. 8 ст. 34 Закону №16/98-ВР, у
разі смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11.07.2001 року №826,
регулює питання відшкодування Фондом
таких витрат страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).
Згідно з абз. 2 ч. 9 ст. 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.
Аналіз норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який визначає правову
основу, економічний механізм та
організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.
У той же час, наявності такого
причинного зв'язку смерті громадянки
ОСОБА_3 з одержаним каліцтвом судом не
встановлено і позивачем не доведено.
Більше того, як було встановлено в
судовому засіданні громадянка ОСОБА_3
на день проведення звірки як потерпіла
на виробництві та така як померла
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у відділенні виконавчої
дирекції Фонду в м. Червонограді не
перебувала, а лише отримувала виплату у
зв'язку зі смертю годувальника, а
відповідно не являється потерпілою на
Одночасно з викладеним, суд вважає, що
обраний у цій справі спосіб захисту
(відновлення) порушеного, на думку
позивача, права в частині зобов'язання
відповідача включити в Акт звірки
виплачену позивачем суму допомоги на
поховання ОСОБА_3 у розмірі 302,37 грн. є
таким, що не відповідає змісту прав
Управління Пенсійного фонду України
щодо відшкодування понесених ним
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04.03.2003 року №5-4/4, не
врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору.
У разі незгоди на підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків вимоги про стягнення
мають вирішуватись у судовому порядку
в судах адміністративної юрисдикції, а
не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.
Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
працездатності»(крім осіб, зазначених
у п. 2 ст. 8 цього Закону), у тому числі
добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.
Враховуючи викладене, а також
твердження, викладені в Ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
19.03.2012 року по справі №21-364а11, у випадку
відсутності згоди на підписання актів
з боку Фонду соціального страхування
від нещасних випадків у судовому
порядку мають вирішуватися вимоги про
стягнення, тоді як пред'явлення вимог
про спонукання до вчинення дій шляхом
прийняття до заліку сум пенсій в
судовому порядку не повинні
здійснюватися, оскільки правило
підписання актів звірки розрахунків
стосується випадків, коли спір
Таким чином, виходячи з заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи,
враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги позивача є
безпідставними, не ґрунтуються на
законі, і тому в задоволені позову слід
Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати у формі
судового збору із сторін стягненню не
Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд
в задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.
Судові витрати стягненню зі сторін не
Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Повний текст постанови складено
та підписано 06.11.2014 року.

Суддя
Сидор
Н.Т.