Справа № 530/475/14-а
Суддя: Должко С. Р.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 530/475/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року Зіньківський
районний суд Полтавської області в
складі: головуючого-судді Должко С.Р,
при секретарі Кравченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Зіньків, справу за
позовом

ОСОБА_1 до старшого дільничого
інспектора міліції Зіньківського РВ
УМВС України в Полтавській області
ОСОБА_2, третя особа ВДВС Зіньківського
управління юстиції Полтавської
області про скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення від 05.01.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся в
Зіньківський районний суд Полтавської
області із позовною заявою, в якій
вказує, що з 4 на 5 січня 2014 року
перебував у смт. Опішня, Зіньківського
району, Полтавської області, де
відпочивав у місцевому клубі «Гламур»,
що знаходиться за адресою смт. Опішня,
вул. Леніна, в центрі. В указаному
закладі перебував з 21.00 год. до 23.30 год.
04.01.2014 року, алкогольних напоїв та
наркотичний засобів не вживав. Біля 00.00
год. вказаного числа разом із
товаришем, ОСОБА_3, який проживає по
сусідству, вийшли додому. Пройшовши
метрів 700-800 метрів від закладу «Гламур»
в напрямку м. Полтави, біля них
зупинився автомобіль ВАЗ 2107
темно-зеленого кольору з синіми
номерами. З автомобіля вийшли два
працівники міліції - брати ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, які, як йому відомо, є
дільничними інспекторами
Зіньківського РВ УМВС України в
Полтавській області. На його погляд
працівники міліції перебували у
нетверезому стані, оскільки від обох
було чути спиртними напоями. Один із
ОСОБА_2, а саме ОСОБА_4 став цікавитись
звідки вони йдуть та що тут роблять.
Позивач відповів, що йдуть додому та
продовжив рух разом з Канівцем у
напрямку - додому. Братам ОСОБА_2 це не
сподобалось і ОСОБА_2 наказав позивачу
зупинитись. Позивач став запитувати на
якій підставі його затримують та, що
від нього потрібно. При цьому не
сперечався, а лише прохав, щоб йому
пояснили, чому затримують. На його
думку, це відбулося біля 00 год.15 хвилин
05.01.2014 року.

На шляху до відділку міліції, брати
ОСОБА_2 повідомили, що він буде
«наркет». Що це означає «наркет» він
зрозумів лише у відділку міліції, де
ОСОБА_2 поміж собою розмовляти, що
позивача потрібно везти на освідування
на наркотичний стан до м. Зіньків.

Позивач, знову прохав подзвонити своїм
батькам, а потім пригадав, що, коли
затримують, то повинен бути адвокат та
попрохав надати йому захисту, згідно
закону. На його прохання працівники
міліції відмовляли. Після цього його
знову посадили до автомобіля та
повезли до м.3іньків у лікарню. Там
оглянув лікар, який нічого позивачу не
пояснював, а лише про щось розмовляв з
працівниками міліції, а потім позивачу
надали підписати якийсь аркуш паперу.
Яка була інформація в аркуші паперу -
йому не відомо. Після того як позивач
вийшов з лікарні, його знову посадили
до автомобіля та повезли до
Зіньківського РВ УМВС України в
Полтавській області, де стали
фотографувати.

В подальшому його вивели з відділу
міліції, посадили до автомобіля, де
один з братів ОСОБА_2 став щось писати,
після чого надав аркуш паперу та
наказав підписати та написати, що він
ні до кого претензій не має. ОСОБА_1 не
хотів нічого писати, але ОСОБА_2
повідомили, що у такому випадку його не
відпустять додому, а також зроблять
йому неприємності у навчальному
закладі. Позивач написав необхідне під
диктовку і його привезли додому. Вдома
брати ОСОБА_2 почали розмовляти з
батьками позивача та прохати кошти, але
яку суму він не чув, так як його батько
відразу відправив до будинку. Через
вікно він лише чув суперечку що, у разі,
якщо батьки не розрахуються з ним, то
вони всьому селищу будуть розповідати,
що позивач наркоман.

6.01.2014 року батьки відвезли
позивача до м. Полтави, де він пройшов
освідування і будь яких наркотичних
речовин у нього не виявлено, як і стан
сп'яніння. 14.02.2014 року позивачу стало
відомо, коли отримав повідомлення із
Зіньківського ВДВС що дільничним
інспектором міліції Зінківського РВ
УМВС України в Полтавській області,
лейтенант міліції ОСОБА_2, була
винесена постанова за
адміністративною справою про
адміністративне правопорушення,
датована 05.01.2014 р. в якій, співробітник
міліції вказав, що позивачем було
скоєне адміністративне правопорушення
передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП та
накладено штраф у розмірі 51 гривня,
який направлений для виконання.

Проте позивач вказує, що ні Протокол та
Постанова не відповідають вимогам
статей 251, 256, 280 КУпАП України. Це
випливає з самого складу зазначеного
правопорушення та обсягу доказів,
наявних у Протоколі та Постанові.

ОСОБА_1 вважає, що Постанова яку він
оскаржує є незаконною, такою, що
суперечить нормам матеріального права
та не відповідає вимогам норм
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню виходячи з наступного.

При розгляді справи про
адміністративне правопорушення
дільничним інспектором ОСОБА_2 на місці
без надання позивачу часу для
звернення за правовою допомогою, без
інших доказів по справі, не тільки було
порушено його права, передбачені ст. 59
Конституції України та ст.268 КпАП, але й
призвело до того, що при винесенні
Постанови не було враховано обставин,
які повинні бути враховані при
призначенні адміністративного
стягнення відповідно до ст.280 КУпАП. За
таких умов його права, при такому
розгляді справи, грубо порушено.

Позивач, ОСОБА_1, дільничному
інспектору ОСОБА_2 пояснював свою
правоту, але дільничний інспектор всі
пояснення позивача, якими останній
намагався довести свою непричетність
до адміністративного порушення, яке на
його думку не мало місце - відкинув,
проігнорувавши їх. Вказавши, що буде
так як він вирішив.

Позивач вказує, що достовірність
його пояснень може підтвердити свідок,
який записаний в протоколі про
адміністративне правопорушення, а саме
ОСОБА_3, з яким він повертався додому.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1,
підвердив свідчення викладені в
позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_5 підтримав
позовні вимоги та доповнив, що протокол
про адміністративне правопорушення та
постанова мають дописки різного
кольору кульовими річками. Права
позивачу, як правопорушнику не було
роз'яснено. Матеріал складався після
винесення постанови про
адміністративне правопорушення на
ОСОБА_1. Також зазначив, що під час
складання протоколу відповідач не
роз'яснив права особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності передбачені ст..63
Конституції України та ст.. 268 КУпАП.
Додавши, що під час винесення постанови
не було враховано, особу
правопорушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини що обтяжують
та пом'якшують відповідальність, не
витребував його характеристики,
довідки про склад його сім'ї та інші
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення питання. Також вказав, що
відповідачем складено в той же день, а
саме 05.01.2014 року інший протокол про
адміністративне правопорушення
передбачене ст.. 173 КУпАП на ОСОБА_1, який
на сьогоднішній день не розглянуто та
не прийнято судом, якому підвідомча
справа, відповідного рішення, що вказує
на невинність позивача.

Свідок, ОСОБА_2 суду показав, що 04.01.2014
року біля 23 год. під час несення служби
ним було виявлено громадянина ОСОБА_1,
який повертаючись із клубу « Гламур»
разом із ОСОБА_3 мав нестійку ходу,
неохайний вигляд, що ображав людську
гідність та громадську мораль,
нерозбірливу мову. В зв'язку з цим, його
було доставлено до міліції, написано
пояснення, відвезено до лікарні м.
Зіньків. Зібрано адміністративний
матеріал та складено протокол і
винесено постанову 05.01.2014 року, після
того, як ОСОБА_1 привезли із медичного
закладу, біля 3 год. ночі.

ОСОБА_2 доповнив, що свідка, ОСОБА_3 було
у адміністративний протокол вписано
після того, як він пішов додому, а саме
05.01.2014 року в ранці. На запитання
представника позивача, чому в
протоколі та постанові про
адміністративне правопорушення різні
кольору пасти пояснив, що ручка
закінчилася а потім він дописав іншою
ручкою як протокол так і постанову. А на
питання чому не було надано позивачу
копію постанови та чому постанова про
адміністративне правопорушення в ВДВС
різні по почерку, а не копії, пояснити
не зміг. На запитання, чому на ОСОБА_1
складено протокол про адміністративне
правопорушення передбачене ст.. 173
КУпАП України і не притягнуто до
адміністративної відповідальності
пояснити не зміг, як і пояснити в чому
виражалося порушення громадського
порядку та спокою громадян.

Свідок ОСОБА_4 суду дав покази
аналогічні, як і свідок ОСОБА_2
добавивши, що він 05.01.2014 року в
приміщенні Опішнянського відділення
опитав ОСОБА_3 а потім відпустив
додому, а потім разом із братом поїхали
до медичного закладу м. Зіньків, де було
освідовано ОСОБА_1 та складено
адміністративний протокол.

Свідок, ОСОБА_3 суду показав, що дійсно з
4 на 5 січня 2014 року перебував у смт.
Опішня, Зіньківського району,
Полтавської області, де відпочивав у
місцевому клубі «Гламур», що
знаходиться за адресою смт. Опішня, вул.
Леніна, в центрі селища. Біля 00.00 год.
вказаного числа разом із товаришем,
ОСОБА_1, який проживає по сусідству
вийшли додому. Мова була в нього
нормальна. Одяг був охайний. ОСОБА_1, не
був випивши чи п'яний. Пройшовши метрів
500-700 метрів від закладу «Гламур»
додому, біля них зупинився автомобіль.
З автомобіля вийшли два працівники
міліції - брати ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які, як
йому відомо, є працівниками
Зіньківського РВ УМВС України в
Полтавській області. Один із ОСОБА_2, а
саме ОСОБА_4 став цікавитись звідки
вони йдуть та що тут роблять. Потім
працівники міліції, не пояснивши
нічого, запропонували ОСОБА_1 проїхати
з ними до міліції і на його відмови не
реагували. Не дали також повідомити
батьків по телефону. Він після такого
обурення, самостійно пішки пішов до
приміщення міліції, яке знаходиться
поряд. Прийшовши до приміщення міліції,
хвилин через 15-20 постукав, на його
прохання, йому відчинили двері, які
бучи зачинені із середини. Вийшов до
нього працівник міліції, а саме ОСОБА_4
провів в сусідній кабінет та поговорив
з ним. При цьому ніхто нічого не писав,
ні працівник міліції, ні він сам. ОСОБА_1
в цей час знаходився у іншому кабінеті
міліції, як йому пояснили. Після бесіди,
ОСОБА_4 запропонував іти йому додому.

Через день, а саме 06.01.2014 року, в ранці,
біля 9 год. ранку, вдома його розбудила
його мати та повідомила, що прийшли
працівники міліції та просять його
вийти. Він побачив братів ОСОБА_4, які
відізвали його в сторону та почали
«тиснути» на нього з метою підпису
паперів, які вони тримали в руках. Потім
вийшла його мати і працівники міліції
почали говорити, що 04.01.2014 року його та
ОСОБА_1 було затримано та доставлено до
міліції, що вони були п'яні і що після
написання відповідних документів їх
відпустили. Коли він, ОСОБА_3 почав
вказувати що це неправда, його змусили
просто підписати нужні їм «бумаги», а
йому за це нічого не буде, що він і
зробив. А тому в судовому засіданні
підтвердив та наголосив, що 04 січня та 5
січня 2014 року він ніяких, пояснень не
писав, протоколів не підписував, а
підписав саме 6 січня 2014 року в себе
дома в присутності матері під тиском
працівників міліції. Зі слів ОСОБА_1,
який розповів після 6.01.2014 року на його
прохання, знає що останього возили в
лікарню та міліцію і повідомили ОСОБА_1
що він вживає наркотики.

ОСОБА_3, під час ознайомлення із
матеріалами про адміністративне
правопорушення за ст.. 178 ч.1 та ст..173
КУпАП України в судовому засіданні
вказав, що підписи його, які він
поставив 06.01.2014 року, а не 05.01.2014 року.
Пояснення він не писав, а написано
працівником міліції, а підпис стоїть
його. Йому, ОСОБА_3 ніяких прав
передбачених законом ніхто не
пояснював, в тому числі і ст.. 63
Конституції України.

Свідчення сина, ОСОБА_3 за 06.01.2014 року
підтвердила мати, ОСОБА_6.

Заслухавши позивача, представника
позивача, свідків, суд прийнявши до
уваги заяви сторін, вивчивши та
проаналізувавши наявні матеріали
цивільної справи і давши їм належну
оцінку, приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і
такі, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ст.. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких, суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи….

Згідно п.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.. 72 КАС України.

Норма ст.61 Конституції України
встановлює, що юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Згідно частин 1,2 ст.7 КУпАП ніхто не
може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. При цьому,
застосування уповноваженими на те
посадовими особами заходів
адміністративного впливу здійснюється
в точній відповідності з законом (ч.3
ст.7 КУпАП).

Відповідно до ст.222 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
розгляд справ про правопорушення,
передбачені ч.1 ст.178 цього Кодексу,
покладено на органи внутрішніх справ
(міліцію).

Згідно ст.254 КпАП України, про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовими особами або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст.283 КпАП України,
розглянувши справу про
адміністративне правопорушення, орган
(посадова особа) виносить постанову по
справі.

У відповідності до ст.245 КУпАП
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Під час огляду проколу №129429 про
адміністративне правопорушення за
ст..178 ч.1 КУпАП (а.с.33-34) було встановлено,
що дійсно протокол про адміністративне
правопорушення та постанова мають
дописування іншого кольору ручкою. В
графі «свідки» мається одне прізвище -
ОСОБА_3. Інший дані на другого свідка - у
протоколі відсутні.

Під час огляду постанови (а.с.6),
яка направлялася до Зіньківського
ВДВС та під час співставлення із
оригіналом постанови (а.с.34)
встановлено, що на постанові а.с.6
відсутній напис копія а тільки напис «
З оригіналом вірно», хоч при
порівнянні видно що дані постанови
мають відміності у розташуванні напису
на аркуші.

Під огляду адміністративного
матеріалу за ст..173 КУпАП встановлено,
що протокол №129471 було складено 06.01.2014
року старшим дільничним інспектором
ОСОБА_2, де вказано, що ОСОБА_1 05.01.2014 року
о 0 год. 06 хвилин перебуваючи в
с.м.т.Опішня вул.. Леніна,4,
Зіньківського району висловлювався
нецензурною лайкою в адресу
працівників міліції на зауваження не
реагував, чим порушив громадський
порядок і спокій громадян.

В даному ж протоколі вказано,
свідок - ОСОБА_3 може підтвердити даний
факт.

До протоколу додається також
медичний огляд про встановлення факту
вживання психоактивних речовин та
стану сп'яніння №5 від 05.01.2014 року. Де
вказано, що огляд проводився о 2 год.16
хвилин - 1,2 %, а другий раз огляд
проводився о 2 год. 35 хвилин -0,8%.

З огляду на протокол №129471 та
медичний огляд суд приходить до
висновку, що дії у протоколі ОСОБА_1
охвачуються ст.. 185 КУпАП а не ст..173
КУпАП. Якщо провести порівняння із
протоколом №129429 то можна виявити, що в
протоколі за ст..178 ч.1 - ОСОБА_1 був у
стані алкогольного сп'яніння, а
протоколі, де складено за ст.. 173 КУпАП
він не був в даному стані, а тому суд до
даний дій старшого дільничного
інспектора ОСОБА_2 підходить критично
та бере до уваги протокол №129471, де
ОСОБА_1 не був в стані алкогольного
сп'яніння.

Крім того, протокол №129471 на
ОСОБА_1 надійшов вперше до
Зіньківського районного суду
Полтавської області - 12.03.2014 року.
Рішення по ньому не прийняте на
сьогоднішній день.

В зв'язку з цим суддя не має можливості
правильно встановити фактичні
обставини справи, дати правильну
юридичну кваліфікацію вчиненого
ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення так як в матеріалах
справи є протиріччя та наявний
протокол, який не відповідає вимогам
КУпАП та діям позивача.

Статтею ст.251 КпАП України передбачено,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, про
старшим дільничим інспектором не
роз'яснено право особі, яка
притягується до адміністративної
відповідальності, таким чином на думку
суду, винесена постанова по справі про
адміністративне правопорушення в
даному випадку порушує права особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності, передбачені ст..268
КУпАП.

Відповідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідачем, ОСОБА_2, не надано
доказів в обґрунтування заперечень
проти позову та не було спростовано
аргументи позивача, а також доказів,
які б підтверджували факт своєчасного
отримання позивачем винесеної
відносно нього постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності і надання йому
терміну 10 днів для добровільного
виконання.

За таких обставин, протокол про
адміністративне правопорушення № 129429
від 05.01.2014 року складений з порушенням
вимог, передбачених ст.ст. 251, 256, 280 КупАП
України, містить обставини, які не
відповідають дійсності, суті
правопорушення, а натомість описують
неіснуюче адмінправопорушення, за яке
не передбачена адміністративна
відповідальність.

Такий протокол не може вважатись
достатнім та належним доказом у справі
про адміністративне порушення.

Вказане вище свідчить про те, що
старший дільничий інспектор розглянув
та притягнув позивача до
відповідальності за відсутності
доказів вчинення ОСОБА_1
правопорушення за відсутності доказів
його вини, упережено, оскільки не взяв
до уваги пояснення останнього, не
дослідив обставини справи в
сукупності, а керувався лише домислами,
припущеннями та неіснуючими даними.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ст.178 ч 1 КУпАП.

Керуючись ст.. ст. 122, 251, 268, 283, 288 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, ст. ст. 2,4,7, 17, 71,94, 158-163, 167
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до дільничого інспектора
міліції Зіньківського РВ УМВС України
в Полтавській області ОСОБА_2, третя
особа ВДВС Зіньківського управління
юстиції Полтавської області про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення від
05.01.2014 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову від 05 січня 2014 року винесену
старшим дільничним інспектором
Зіньківського РВ УМВС України в
Полтавській області лейтенантом
міліції ОСОБА_2 про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч.1 ст. 178 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, і
закрити провадження у справі.

Постанова набирає законної сили
негайно, після її винесення є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області
С.Р. Должко