Справа № 2а-5907/2011(6а/337/72/2014)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" жовтня 2014 р. справа №
2а-5907/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за апеляційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
Хортицькому районі м. Запоріжжя

на ухвалу Хортицького районного
суду м.Запоріжжя від 13 березня 2014 р. у
справі №2а-5907/2011 за поданням державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області про зміну порядку і способу
виконання судового рішення у справі

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду
України в Хортицькому районі м.
Запоріжжя

про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії,-

встановив:

У квітні 2011 року позивач
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив:

- визнати незаконним
бездіяльність відповідача щодо
нарахування соціальної допомоги
відповідно до ст. 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" за
останні шість місяців з моменту
звернення до суду;

- зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплатити
пенсію за останні шість місяців з
моменту звернення до суду по
теперішній час, з урахуванням
підвищення її на 30% від мінімальної
пенсії за віком як дитини війни та
сплачувати в подальшому.

Постановою Хортицького районного
суду м.Запоріжжя від 18 квітня 2011 року
позов задоволено, а саме:

- визнано бездіяльність
відповідача щодо нездійснення
перерахунку позивачу підвищення
пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком -
неправомірною;

- зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплачувати
позивачу з 08.10.2010 року по 31 грудня 2010
року та з 1 січня 2011 року, відповідно до
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" та частини 1 статті
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" урахуванням різниці, яка
була виплачена у цей період.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 вересня 2012 року апеляційну скаргу
відповідач залишено без задоволення, а
постанову Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 19.04.2011 залишено без
змін.

Ухвалою Хортицького районного
суду м.Запоріжжя від 13.03.2014 року подання

державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про зміну порядку
і способу виконання судового рішення у
справі №2а-5907/2011 задоволено: змінено
спосіб і порядок подальшого виконання
судового рішення на підставі
виконавчого листа № 2а-5907/2011 від 03.09.2013
року виданого Хортицьким районним
судом м. Запоріжжя, з зобов'язання
Управління пенсійного фонду України у
Хортицькому районі м.Запоріжжя
здійснити перерахунок та виплачувати
ОСОБА_1 з 08.10.2010 року по 31.12.2010 року та з
січня 2011 року суми пенсії, відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» та ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період на стягнення з
Управління пенсійного фонду України у
Хортицькому районі м.Запоріжжя на
користь ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» від 18.11.2004 року, виходячи з
розміру встановленого ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року в сумі 1657 грн.99 коп.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, відповідач оскаржив її в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та відмовити у задоволенні подання
державного виконавця.

Представники сторін по справі,
належним чином повідомлені про дату,
час та місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явилися, що не
перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено та знайшло своє
підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що під час
виконавчого провадження з виконання
виконавчого документа за постановою
Хортицького районного суду м.Запоріжжя
від 19.04.2011 відповідач листом від 16.12.2013
року №8782/11 повідомив державного
виконавця про неможливість виконання
рішення суду в повному обсязі у зв'язку
з відсутністю відповідних асигнувань.

Відповідно довідки відповідача №3256
від 12.12.2013 р. року позивачу здійснено
перерахунок та нарахована доплата до
пенсії, як дитині війни, у розмірі 1657,99
грн. з 08.10.2010 року та в подальшому, але не
виплачено.

У зв'язку з наведеним, державний
виконавець звернувся до суду першої
інстанції з поданням про зміну способу
і порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 13.03.2014 року подання
державного виконавця задоволено.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необхідність задоволення подання
державного виконавця, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
постанову Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 19.04.2011 відповідачем
виконано частково, а саме: здійснено
перерахунок підвищення до пенсії
позивачу з 08.10.2010 року та нараховано
1657,99 грн., проте, у зв'язку з відсутністю
бюджетного фінансування, відповідач
позбавлений можливості виплатити
вказану суму.

З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", який
встановлює гарантії держави щодо
судових рішень та виконавчих
документів, за якими боржником є
державні органи, державні
підприємства. Установи, організації,
юридичні особи, примусова реалізація
майна яких забороняється відповідно до
законодавства.

Статтею 3 Закону України "Про державні
гарантії щодо виконання судових
рішень" визначено, що виконання рішень
суду про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Постанова Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 19.04.2011 є рішенням
зобов'язального характеру, що
унеможливлює її виконання в порядку,
передбаченому Законом України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень". Така обставина є
підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

В даному випадку зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі
проти Італії" зазначив, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції
передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі "Горнсбі проти
Греції" від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі "Піалопулос та інші проти
Греції" від 15 березня 2001 року, пункт 68).

З урахуванням викладеного,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що для
забезпечення виконання постанови
Хортицького районного суду м.Запоріжжя
від 19.04.2011 необхідно задовольнити
подання державного виконавця та
змінити спосіб і порядок виконання
рішення шляхом зміни зобов'язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, яким
обставини в справі встановлені
правильно та порушень норм
матеріального і процесуального права
не допущено, тому підстав для
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м. Запоріжжя залишити без
задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 13 березня 2014 року у
справі № 2а-5907/2011 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун