Справа № 813/6041/14
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 р.
Справа № 876/8772/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Обрізка І.М.,Сеника Р.П.,

за участі секретаря судових засідань
Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Сокальської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від
03.09.2014 року у справі за поданням
Сокальської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області до публічного акціонерного
товариства "Шахта "Надія" про стягнення
боргу, -

в с т а н о
в и в:

Сокальська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (надалі - Сокальська ОДПІ)
звернулася до Львівського окружного
адміністративного суду з поданням про
примусове стягнення коштів в розмірі
1563720,71 грн з рахунків публічного
акціонерного товариства "Шахта "Надія"
у банках, обслуговуючих такого
платника податків.

Подання обґрунтоване тим, що публічне
акціонерне товариство "Шахта "Надія" не
сплатило грошове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 1557668
грн на підставі декларації від 20.08.2014
року № та земельний податок в
сумі 6052,71 грн на підставі декларації
від 30.01.2014 року №.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 03.09.2014 року
провадження у адміністративній справі
за поданням Сокальської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області до ПАТ "Шахта "Надія"
про стягнення боргу - закрито.

Роз'яснено Сокальській об'єднананій
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області, що вимоги,
наведенні в поданні, підлягають
розгляду Львівським окружним
адміністративним судом у позовному
провадженні.

Не погодившись з рішенням суду, його
оскаржила Сокальська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Львівській області покликаючись на
його незаконність та
необґрунтованість. Вважає постанову
суду першої інстанції прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права на неповно
з'ясованих обставинах справи.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу
та направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Закриваючи провадження у справі
за поданням податкового органу про
стягнення коштів за податковим боргом,
суд першої інстанції виходив з того, що
недоліком даного подання є
недотримання заявником строку
звернення до суду, встановленого
частиною другою статті 183-3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки заявником не
долучено докази надіслання податкової
вимоги платнику податків та те що,
оскільки відповідач не визнає даної
заборгованості, то наявним є спір про
право.

Суд апеляційної інстанції, з
урахуванням норм законодавства, чинних
на час виникнення спірних
правовідносин, не може погодитися з
таким висновком суду першої інстанцій,
з огляду на таке.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий борг - це сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Порядок стягнення податкового боргу
платників податків, крім фізичних осіб,
регулюється статтями 95 - 99 Податкового
кодексу України.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадиться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
моменту надіслання такому платнику
податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95
Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу
виникає у контролюючого органу на
наступний день після закінчення 60 днів
з дня надіслання платникові податків
податкової вимоги.

Згідно із частиною другою статті 183-3
Кодексу адміністративного судочинства
України подання подається до суду
першої інстанції протягом двадцяти
чотирьох годин з моменту встановлення
обставин, що зумовлюють звернення до
суду.

Разом з тим, відповідно до пункту 59.5
статті 59 Податкового кодексу України у
разі коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

В силу вимог підпункту 60.1.1 пункту 60.1
статті 60 цього ж Кодексу податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними, якщо,
зокрема, сума податкового боргу
самостійно погашається платником
податків або органом стягнення.

Таким чином, надіслана платникові
податків податкова вимога на
податковий борг, що не погашений, не
втрачає своєї правової дії за умови,
якщо від моменту надсилання податкової
вимоги до моменту звернення до суду,
податковий борг не зменшився до нуля.
При цьому чинним податковим
законодавством України не передбачено
необхідності повторного відправлення
платнику податків податкової вимоги у
разі збільшення податкового боргу.

Відповідно до пункту 102.4 статті 102
Податкового кодексу України у разі
якщо грошове зобов'язання нараховане
контролюючим органом до закінчення
строку давності, визначеного у пункті
102.1 цієї статті, податковий борг, що
виник у зв'язку з відмовою у
самостійному погашенні такого
грошового зобов'язання, може бути
стягнутий протягом наступних 1095
календарних днів з дня виникнення
податкового боргу. Якщо платіж
стягується за рішенням суду, строки
стягнення встановлюються до повного
погашення такого платежу або
визначення боргу безнадійним.

У такому разі право на стягнення коштів
у рахунок погашення податкового боргу
виникає у контролюючого органу на
наступний день після закінчення 60 днів
з дня надіслання платникові податків
податкової вимоги, надісланої на
раніше існуючий податковий борг, з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 ПК України, а
право на стягнення новоствореного
податкового боргу - на наступний день,
що настає за днем граничного строку
сплати узгодженого грошового
зобов'язання.

Встановлено, що перша податкова вимога
№ 1/7 від 23.10.2001 року вручена відповідачу
01.12.2001 року, друга податкова вимога № 2/6
від 26.11.2001 року - 16.04.2002 року.

Новостворений податковий борг у
відповідача виник внаслідок несплати
суми самостійно визначеного
зобов'язання у податковій декларації з
податку на додану вартість в сумі 1557668
грн на підставі декларації від 20.08.2014
року № та земельний податок в
сумі 6052,71 грн на підставі декларації
від 30.01.2014 року №, граничний строк
сплати якого сплив 30.08.2014 року.

01.09.2014 року заявник звернувся до суду
01.09.2014 року з поданням про стягнення
коштів у зв'язку із неробочим днем
31.08.2014 року (неділя).

Частиною шостою ст. 103 КАС України
визначено, якщо закінчення строку
припадає на вихідний, святковий чи
інший неробочий день, останнім днем
строку є перший після нього робочий
день.

Стосовно, невизнання стороною
відповідача заявлених вимог, то
останнім не наведено жодних доказів
часткового чи повного погашення
узгодженого зобов»язання.

За таких обстави, враховуючи
помилковість висновків судів
попередніх інстанцій про неможливість
встановити розрахунок 60-денного строку
через відсутність податкової вимоги
стосовно новоствореного боргу по
деклараціях з податку на додану
вартість за серпень місяць 2014 року та
земельного податку за січень місяць 2014
року, та, як наслідок, закриття
провадження у справі, є підстави
вважати, що судом порушено норми
закону.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право:
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін;
змінити ухвалу суду; скасувати ухвалу
суду і постановити нову ухвалу з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду
справи; скасувати ухвалу суду і
залишити позовну заяву без розгляду
або закрити провадження у справі;
визнати ухвалу суду нечинною і закрити
провадження у справі; скасувати ухвалу
суду і постановити нову ухвалу, що
визначено ст.199 КАС України.

Таким чином колегія суддів прийшла до
висновку, що судом першої інстанції,
при винесенні оскаржуваної ухвали
прийнято судове рішення з порушенням
норм процесуального права та що згідно
п.3 ч.1 ст.199 КАС України є підставою для
скасування ухвали суду та направлення
справи для продовження розгляду в суд
першої інстанції.

Керуючись ч.3 ст. 160, п.3 ч.1 ст. 199, п.6 ч.1
ст.205, ст.206, ч.2 ст.212, ст. 254 КАС України,
суд апеляційної інстанції,-

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області -
задовольнити.

Скасувати ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від
03.09.2014 року про закриття провадження у
справі №813/6041/14 та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала остаточна та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
І.М. Обрізко

Р.П. Сеник

Повний текст виготовлено 04.11.2014 р.