Справа № 2а/0570/8383/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

27 жовтня 2014 року м. Київ
В/800/4488/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Мороз В.Ф. (доповідач)

Донець О.Є.

Логвиненко А.О.

Маслій В.І.

Цуркан М.І.

перевіривши заяву Харківської митниці
Міндоходів про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 09
квітня 2014 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лемтранс" до
Харківської митниці Міндоходів,
головного управління Державної
казначейської служби України в
Харківській області, Прокуратури
Донецької області про визнання
нечинними картки відмови та рішення,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Лемтранс" звернулось
із позовом про визнання протиправними
дій, скасування рішення та стягнення
надмірно сплачений податок на додану
вартість.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 09 квітня 2014 року постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року залишено без змін.

Харківська митниця Міндоходів
звернулась із заявою про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 09 квітня 2014 року на
підставі п.1 ч.1 ст.237 КАС України. У заяві
зроблено посилання на неоднакове
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст. 264-269 Митного кодексу України.,
пунктів 11-14 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 №1766, п. 2 Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, затвердженого
постановою КМУ від 09 квітня 2008 року №
339.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 237 КАС України
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень може бути
виключно неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 № 2 "Про судову практику
застосування статей 235- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України» передбачено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

На підтвердження неоднакового
застосування норм матеріального права
Митниця надала копію постанови Вищого
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року, предметом спору у якій було
скасування рішення Митниці про відмову
в поверненні митних платежів та
зобов'язання митну службу прийняти
рішення про повернення платежів шляхом
накладання резолюції на службовій
записці та відписати висновок про
повернення коштів, зареєструвати та
передати висновок до органу
казначейства. Відмовляючи у
задоволенні позову дійшов висновку, що
підстави для повернення коштів
відсутні, оскільки митним органом
після сплати декларантом податків та
зборів згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митницею рішення
про застосування митної вартості,
заявленої декларантом не приймалось.

У даній справі предметом спору було
скасування рішення про визначення
митної вартості товарів та стягнення
сум надміру сплачених митних платежів
на підставі даного рішення.

Судове рішення, на яке здійснено
посилання, та рішення, про перегляд
якого поставлено питання прийняті за
різних фактичних обставин та предмету
спору, а тому не може бути підставою для
висновку про неоднакове застосування
судами норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Посилання заявника на постанову Вищого
адміністративного суду України від 19
червня 2013 року та ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 26
лютого 2014 року, з урахуванням спливу на
момент подання заяви тримісячного
строку з дня ухвалення (ч. 1 ст. 238 КАС
України), є неправомірним.

Враховуючи вищенаведене, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав, встановлених
пунктом 1 частини першої статті 237 КАС
України, для допуску заяви до
провадження.

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи для
перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 09
квітня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

А.О. Логвиненко

В.І. Маслій

М.І. Цуркан