Справа № 9101/106633/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2014 рокусправа № 2а-3080/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 посв. №739

ОСОБА_2

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Запорізького районного
суду Запорізької області від 24.05.12

у справі № 2-а-3080/2011

за позовом ОСОБА_2

до Долинської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області

про скасування рішення суб'єкта
владних повноважень,-

встановиВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до
Долинської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області, в якому просила скасувати
рішення Долинської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області другої сесії шостого скликання
від 23.11.2010 № 35 у повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані відмовою
відповідача у задоволенні заяви про
безоплатну передачу ОСОБА_2 у власність
земельної ділянки площею 2284 кв. м, яка
перейшла до останньої від попереднього
власника на праві користування при
купівлі житлового будинку. Позивачу
передано у власність земельну ділянку
площею 0,0762 кв. м для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, про
що відповідачем винесено рішення № 11
від 20.10.2009. Оскаржуваним рішенням
безпідставно відмовлено у безоплатній
передачі земельної ділянки для ведення
особистого сільського господарства
площею 0,1435 кв. м з посиланням на те, що
до земель в межах населених пунктів
належать землі житлової та громадської
забудови. Така відмова суперечить
приписам ст.ст.120, 121 Земельного кодексу
України.

Постановою Запорізького районного
суду Запорізької області від 24.05.2012 у
задоволенні вищевказаного
адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду, з посиланням на ст.38 ЗК
України, мотивовано законністю
спірного рішення відповідача з огляду
на те, що земельна ділянка загальною
площею 0,145 га розташована в межах
населеного пункту на території
Долинської сільської ради, у зв'язку з
чим вказана земельна ділянка не
відноситься до земель для ведення
особистого селянського господарства.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу (а.с. 120), в якій
просить скасувати постанову суду,
прийняти нове рішення про задоволення
позову. Позивач зазначає, що судом
першої інстанції не дана оцінка тим
обставинам, що ст.377 Цивільного кодексу
України та ст.120 Земельного кодексу
України передбачено, що до особи яка
набула право власності на житловий
будинок, переходить право користування
на земельну ділянку, на умовах,
встановлених для попереднього
користувача. Тобто зазначені норми
відповідають волевиявленню позивача, з
яким остання звернулась до
відповідача, як суб'єкта владних
повноважень. Судом першої інстанції не
враховано, що починаючи з дня укладення
договору купівлі-продажу будинку і по
даний час позивач користується
земельною ділянкою на умовах,
встановлених для попереднього
землекористувача, і має законне право
згідно до ч.1 ст.170 ЗК України отримати у
відповідача згоду про безоплатну
передачу у власність земельної
ділянки.

Позивач, його представник в судовому
засіданні підтримали доводи, викладені
в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання відповідач
повідомлений судом належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

За хронологією подій обставини справи
свідчать про наступне.

01.12.2007 між гр. ОСОБА_3 (Продавець) та
ОСОБА_2 (Покупець) укладено та
нотаріально посвідчено договір
купівлі-продажу, за яким остання набула
права власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 (зазареєстрований в ОП
«Запорізьке МБТІ» 06.12.2007 за № 16944213) - а.
с.8, 9, 11.

Згідно п.1.2 цього Договору
купівлі-продажу вказаний житловий
будинок розташований на земельній
ділянці площею 2 284 кв. м.

Як зазначено в абз.3 п.1.2 Договору
купівлі-продажу, право власності на
земельну ділянку, на якій розташований
будинок, що відчужується, не оформлено
будь-яким способом, передбаченим
діючим законодавством України, і
питання про її оформлення не
вирішувалось.

За результатами розгляду поданої
позивачем заяви (а.с.151) Долинською
сільрадою 22.01.2008 на тринадцятій сесії
п'ятого скликання прийнято рішення № 46,
згідно п.1 якого ОСОБА_2 передано
безоплатно у власність земельну
ділянку площею 0,1900 га для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд в
АДРЕСА_1 та рекомендовано замовити в
ліцензованій землевпорядній
організації технічну документацію із
землеустрою щодо складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку (а.с.14).

Під час виготовлення технічної
документації із землеустрою
землевпорядною організацією виявлено,
що визначена позивачем та в рішенні № 46
від 22.01.2008 відповідачем земельна
ділянка розділена рівчаком та
складається із двох земельних ділянок,
а саме:

0,0762 га - для обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та
споруд, згідно з кадастровим планом;

0,1435 га - для ведення особистого
селянського господарства.

З огляду на наведені обставини позивач
звернулась до відповідача із письмовою
заявою від 07.08.2009, в якій просила внести
зміни до п.1 резолютивної частини
рішення № 46 від 22.01.2008, передати
безоплатну у власність ОСОБА_2 земельну
ділянку загальною площею 0,2197 га, в яку
входить земельна ділянка площею 0,0762 га
для обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд і
земельна ділянка площею 0,1435 га - для
ведення особистого селянського
господарства (а.с.43).

12.08.2009 Долинською сільрадою прийнято
рішення № 5, яким відмовлено ОСОБА_2 у
внесенні змін до п.1 резолютивної
частини вищевказаного рішення
Долинської сільради № 46 від 22.01.2008.
Одночасно зобов'язано позивача надати
на затвердження сесії Долинської
сільради технічну документацію із
землеустрою щодо складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку площею 0,0762 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд в
АДРЕСА_1 (а. с.54).

20.10.2009 Долинської сільрадою прийнято
рішення № 11, яким затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку з її
уточненою площею у розмірі 0,0762 га на
ім'я ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 та вирішено
передати безоплатно у власність
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0762 га
(а. с.53).

08.06.2010 ОСОБА_2 видано Державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0762 га в АДРЕСА_1 (а. с.12).

23.11.2010 на другої сесії шостого
скликання Долинської сільради за
результатами розгляду заяви ОСОБА_2
щодо безоплатної передачі у власність
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
(а. с.135) прийнято рішення № 35, яким
позивачу відмовлено у безоплатній
передачі земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,1435 га по АДРЕСА_1.

Підставою відмови, як зазначено
відповідачем в оскаржуваному рішенні,
є те, що до земель в межах населених
пунктів належать земельні ділянки
житлової та громадської забудови (а.
с.52).

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
не погоджується з висновком суду
першої інстанції про правомірність
оскаржуваного рішення.

Відповідач, з чим погодився суд першої
інстанції, вважає відмову у
безоплатній передачі земельної
ділянки площею 0,1435 га законною, з
посиланням на ст.38 Земельного кодексу
України зазначає, що позивач просила
передати земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства с.
Нове Запоріжжя, тобто в межах
населеного пункту, тоді як згідно
наведеної правової норми земельні
ділянки в межах населених пунктів
відносяться до земель житлової та
громадської забудови.

Одночасно відповідач виходив з того, що
позивач претендує на земельну ділянку,
що входить до земель колишнього КСП
«Дружба», яка розташована за межами
села Н.Запоріжжя - населеного пункту, не
має ніякого відношення до житлового
будинку ОСОБА_2

Проте, жодні докази на підтвердження
наведених обставин відповідачем, як
того вимагає ч.2 ст.71 КАС України, не
подані, в матеріалах справи відсутні.

Той факт, що спірна земельна ділянка
площею 0,1435 га по АДРЕСА_1 розташована в
межах населеного пункту на території
Долинської сільської ради,
підтверджується, зокрема, актом
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства, складеним 09.08.2010
відділом Держкомзему у Запорізькому
районі Запорізької області з
використанням картографічного
матеріалу 331.92.02-УГ меж Долинської
сільради, листом Запорізької районної
державної адміністрації від 13.08.2010
№0646/05-12 (а. с.79, 136).

Згідно даним технічної документації із
землеустрою, виготовленої
землевпорядною організацією ПП
«Сампо-А», складеного кадастрового
плану земельної ділянки з експлікацією
угідь земельна ділянка площею 0,1435 га по
АДРЕСА_1, знаходиться на території
Долинської сільської ради для ведення
особистого селянського господарства,
назва угіддя - рілля (а.с.145).

Місце розташування земельної ділянки
(в межах або поза межами населеного
пункту) відповідно до п.12 Перехідних
положень Земельного кодексу України,
що діяв на час прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення, впливало на
визначення органу, до повноважень
якого віднесені питання щодо
розпорядження землями державної та
комунальної власності.

Так, до розмежування земель державної
та комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Оскільки, як встановлено вище, спірна
земельна ділянка розташована в межах
населеного пункту на території
Долинської сільської ради, докази її
перебування у приватній власності
відсутні, саме до повноважень
відповідача входить питання щодо
передачі вказаної земельної ділянки у
власність громадянам в порядку,
встанровленому Земельним кодексом
України.

Стаття 116 ЗК України (в редакції на
момент виникнення спірних відносин)
визначає підстави набуття права на
землю.

Згідно наведеної норми громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади
або органів місцевого
самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

За правилами ч.3 ст.116 ЗК України
безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі:

а) приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно
у власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання
(ч.4 ст.116 ЗК України).

У відповідності до ч.6 ст.118 ЗК України (в
редакції на момент виникнення спірних
відносин) громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для
ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки,
що перебуває у користуванні інших
осіб) та висновки конкурсної комісії (у
разі надання земельної ділянки для
ведення фермерського господарства).

У ч.7, ч.8 ст.118 ЗК України визначено, що
районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Розроблений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня
одержання проекту надає відповідному
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування свій
висновок щодо погодження проекту або
відмови у його погодженні. У разі
відмови у погодженні проект
повертається

заявнику у зазначений у цій частині
строк.

Підставою відмови у погодженні
проекту може бути лише
невідповідність його положень
вимогам законів та прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів.

У разі якщо проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки підлягає
обов'язковій державній експертизі
землевпорядної документації,
погоджений проект подається Комісією
до відповідного органу земельних
ресурсів для здійснення такої
експертизи.

При цьому, згідно положень ч.1 ст.121 ЗК
України громадяни України мають право
на безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності в таких
розмірах:

б) для ведення особистого селянського
господарства - не більше 2,0 гектара;

г) для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
у селах - не більше 0,25 гектара, в
селищах - не більше 0,15 гектара, в
містах - не більше 0,10 гектара.

Як вбачається з матеріалів справи,
законодавчо встановлена процедура
передачі земельної ділянки у власність
відповідачем не дотримана.

Щодо наведеного в оскаржуваному
рішенні № 35 від 23.11.2010 обґрунтування, а
саме: належності спірної земельної
ділянки до земель житлової та
громадської забудови через те, що ця
земельна ділянка розташована в межах
населеного пункту, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідач, посилаючись на ст.38
Земельного кодексу України в якості
підстави відмови позивачу у
безоплатній передачі земельної
ділянки, невірно трактує вказану норму
права.

За приписами ч.1 ст.122 ЗК України
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст.19 ЗК України землі
України за основним цільовим
призначенням поділяються на категорії,
зокрема, землі сільськогосподарського
призначення; землі житлової та
громадської забудови.

Земельні ділянки кожної категорії
земель, які не надані у власність або
користування громадян чи юридичних
осіб, можуть перебувати у запасі.

Глава 6 Земельного кодексу України
встановлює перелік видів земель, які
відносяться до категорії «землі
житлової та громадської забудови».

За визначенням статті 38 ЗК України до
земель житлової та громадської
забудови належать земельні ділянки в
межах населених пунктів, які
використовуються для розміщення
житлової забудови, громадських
будівель і споруд, інших об'єктів
загального користування.

Використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм,
регіональних та місцевих правил
забудови (ст.39 ЗК України).

При цьому, у наведеній нормі не
встановлено, що загалом всі земельні
ділянки, що знаходяться в межах
населених пунктів, використовуються
виключно для житлової та громадської
забудови. До таких земель відносять в
межах населених пунктів лише землі, які
використовуються для розміщення
житлової забудови, громадських
будівель і споруд, інших об'єктів
загального користування.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.22 ЗК
України, землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури, у тому
числі інфраструктури оптових ринків
сільськогосподарської продукції, або
призначені для цих цілей.

Відповідно до ч.2 вказаної статті до
земель сільськогосподарського
призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя
(господарські шляхи і прогони,
полезахисні лісові смуги та інші
захисні насадження, крім тих, що
віднесені до земель
лісогосподарського призначення, землі
під господарськими будівлями і
дворами, землі під інфраструктурою
оптових ринків сільськогосподарської
продукції, землі тимчасової
консервації тощо).

За приписами пп. «а» ч.3 ст.22 ЗК України
землі сільськогосподарського
призначення передаються у власність
та надаються у користування громадянам
- для ведення особистого селянського
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння та випасання
худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

При цьому, з аналізу наведених норм
вбачається, що стосовно розташування
земельних ділянок категорії «землі
сільськогосподарського призначення»
відсутні законодавчі обмеження, тобто
землі вказаної категорії можуть
розташовуватись як в межах населених
пунктів, так і поза їх межами.

Крім того, згідно ст.20 ЗК України
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого
самоврядування, які приймають рішення
про передачу цих земель у власність або
надання у користування, вилучення
(викуп) земель і затверджують проекти
землеустрою або приймають рішення про
створення об'єктів природоохоронного
та історико-культурного призначення.

Види використання земельної ділянки
в межах певної категорії земель (крім
земель сільськогосподарського
призначення та земель оборони)
визначаються її власником або
користувачем самостійно в межах вимог,
встановлених законом до використання
земель цієї категорії, з урахуванням
містобудівної документації та
документації із землеустрою.

Земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
використовуються їх власниками або
користувачами виключно в межах вимог
щодо користування землями певного
виду використання, встановлених
статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

З наведених норм вбачається
помилковість висновків відповідача та
суду першої інстанції, що
розташування земельної ділянки в межах
населеного пункту автоматично
свідчить про те, що вказана земельна
ділянка відноситься виключно до земель
житлової та громадської забудови і не
може за своїм цільовим призначенням
відноситись до земель
сільськогосподарського призначення.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС
України не надано суду доказів які б
свідчили про те, що заявлена до
безоплатної передачі позивачем
земельна ділянка площею 0,1435 га по
АДРЕСА_1, має визначену у відповідності
до чинного законодавства категорію
«землі житлової та громадської
забудови» з певним цільовим
призначенням, що перешкоджало б
передачі даної земельної ділянки
ОСОБА_2 для ведення особистого
селянського господарства.

Таким чином, зазначення відповідачем в
оскаржуваному рішенні № 35 від 23.11.2010
такої підстави для відмови у передачі
земельної ділянки у власність
позивачу, як те, що земельні ділянки в
межах населених пунктів належать до
земель житлової та громадської
забудови, - є невірним, не
обґрунтованим документальними
доказами.

Отже, наведене свідчить про
недоведеність відповідачем
правомірності спірного рішення другої
сесії шостого скликання Долинської
сільради.

Відповідно до положень ст.202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
зокрема, є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладені обставини справи,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про те, що судом першої
інстанції ухвалено рішення з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, є підставою для скасування
постанови Запорізького районного суду
Запорізької області від 24.05.2012 у справі
№ 2-а-3080/2011, ухвалення нового рішення
про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.94, 196, 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Запорізького районного суду
Запорізької області від 24.05.2012 р. у
справі № 2-а-3080/2011 скасувати.

Позов задовольнити.

Скасувати рішення другої сесії шостого
скликання Долинської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області від 23 листопада 2010 року № 35.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко

Згідно з оригіналом.

Помічник судді
А.О. Зайцева