Справа № 2а-0370/2588/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.
Справа № 126888/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Качмара В.Я., Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Нововолинського міського
управління юстиції у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19.09.2011 року звернувся з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Нововолинського міського управління
юстиції у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження № 27504193 від 08.07.2011 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що
08.07.2011 року головним державним
виконавцем ВДВС Нововолинського МУЮ
Шульган В.І. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
27504193 про стягнення з нього недоїмки в
сумі 632,46 грн. зі сплати страхових
внесків на користь ПФУ згідно вимоги №
Ф-46 У від 01.11.2010 року. Вважає, дану
постанову необґрунтованою, незаконною,
такою що не відповідає нормам
Конституції України, Закону України
«Про виконавче провадження» винесеною
з перевищенням компетенції суб'єкта
владних повноважень та такою, що
підлягає скасуванню, оскільки
державний виконавець не мала права
відкрити виконавче провадження за
вимогою про сплату боргу ПФУ. Серед
вказаних в ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» документів, на
підставі яких відкривається виконавче
провадження, вимоги ПФУ не значаться.
Вимога УПФУ не є рішенням органу
державної влади. Вимога не відповідає
ст.18 вищевказаного Закону, оскільки в
ній відсутня дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ,
а отже державний виконавець
зобов'язаний був відмовити УПФУ в м.
Нововолинську у відкритті виконавчого
провадження за вимогою про сплату
боргу і повернути вимогу назад. Крім
того зазначає, що постанова про
відкриття виконавчого провадження в
супереч закону, не була йому надіслана,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. Просить суд визнати
протиправними та скасувати постанову
про відкриття виконавчого провадження
від 08.07.2011 року та визнати судом вимогу
пенсійного фонду такою, що не підлягає
виконанню та закрити виконавче
провадження.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2011 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Нововолинського міського
управління юстиції у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження - відмовлено
повністю.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає, що суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, порушив норми
матеріального та процесуального права.
Просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою позов задоволити
повністю. На обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначає, що серед
вказаних в ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» документів, на
підставі яких відкривається виконавче
провадження, вимоги ПФУ не значаться.
Вимога УПФУ не є рішенням органу
державної влади. Вимога не відповідає
ст.18 вищевказаного Закону, оскільки в
ній відсутня дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ,
а отже державний виконавець
зобов'язаний був відмовити УПФУ в м.
Нововолинську у відкритті виконавчого
провадження за вимогою про сплату
боргу і повернути вимогу назад. Крім
того зазначає, що постанова про
відкриття виконавчого провадження в
супереч закону, не була йому надіслана,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. Просить суд визнати
протиправними та скасувати постанову
про відкриття виконавчого провадження
від 08.07.2011 року та визнати судом вимогу
пенсійного фонду такою, що не підлягає
виконанню та закрити виконавче
провадження.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції виходив з того, що абзацом
шостим пункту 8.2 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою УПФ
України № 21-1 від 19.12.2003 року
передбачено, що вимога про сплату
недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до п. 8.8 Інструкції у разі,
якщо страхувальник, який одержав
вимогу і протягом десяти робочих днів
після її отримання не сплатив
зазначену у вимозі суму, або не узгодив
вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі, якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
протягом десяти робочих днів після
отримання узгодженої вимоги, орган
Пенсійного фонду звертається у
встановленому законом порядку і подає
вимогу до відповідного органу
державної виконавчої служби, у якій
зазначає суму боргу за даними карток
особових рахунків платників на дату
подання. До сум боргу, що подаються до
органів державної виконавчої служби за
даними карток особових рахунків
платників, включаються також суми,
узгоджених з платником, але не
сплачених у встановлений термін,
фінансових санкцій (штрафів) та пені.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV
надалі (Закон України № 606-XIV)
встановлено, що виконавче провадження
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 17 Закону України № 606-XIV
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:
рішення інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу.

Судом встановлено, що 08.07.2011 року
головним державним виконавцем
Нововолинського міського управління
юстиції у Волинській області Шульган
В.І. винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження щодо
виконання вимоги Управління ПФУ в м.
Нововолинську № Ф-46 від 01.11.2010 року про
стягнення з ОСОБА_1 632,46 грн. недоїмки зі
сплати страхових внесків.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України №
606-XIV, державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на ту обставину, що ПФУ не є
органом державної влади, а отже його
вимога не є виконавчим документом,
відповідно до Закону України № 606-XIV,
виходячи з наступного. Абзацом шостим
пункту 8.2 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою УПФ
України № 21-1 від 19.12.2003 року
(надалі-Інструкція) передбачено, що
вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Відповідно до п. 8.8 Інструкції у разі,
якщо страхувальник, який одержав
вимогу і протягом десяти робочих днів
після її отримання не сплатив
зазначену у вимозі суму, або не узгодив
вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі, якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
протягом десяти робочих днів після
отримання узгодженої вимоги, орган
Пенсійного фонду звертається у
встановленому законом порядку і подає
вимогу до відповідного органу
державної виконавчої служби, у якій
зазначає суму боргу за даними карток
особових рахунків платників на дату
подання. До сум боргу, що подаються до
органів державної виконавчої служби за
даними карток особових рахунків
платників, включаються також суми,
узгоджених з платником, але не
сплачених у встановлений термін,
фінансових санкцій (штрафів) та пені.

Частиною 1 та 2 ст. 25 Закону України №
606-XIV визначено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

А отже, головним державним виконавцем
Нововолинського міського управління
юстиції у Волинській області Шульган
В.І. відповідно до вимог ст. 19 Закону
України № 606-XIV винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
щодо виконання вимоги Управління ПФУ в
м. Нововолинську.

Що стосується посилання позивача на ту
обставину, що у вимозі про сплату боргу,
відсутня дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ,
а отже вона не відповідає вимогам ст. 18
вищевказаного Закону, то суд вважає
твердження позивача безпідставним,
оскільки в даній вимозі ПФУ м.
Нововолинська № Ф-46 від 01.11.2010 року
вказано дату винесення, порядковий
номер та зазначено, що вимога є
узгодженою. У вимозі також зазначено,
що вона винесена на підставі картки
особового рахунку платника та вказано
дату набрання даною вимогою про сплату
боргу чинності. Підстави формування та
винесення вимоги встановленні
Інструкцією, в якій відсутні посилання
на те, що у вимозі повинно в
обов'язковому порядку зазначатись
номер рішення.

Отже, посилання позивача на те, що
державний виконавець зобов'язаний був
відмовити УПФУ в м. Нововолинську у
відкритті виконавчого провадження, є
помилковим. З акту державного
виконавця від 12.09.2011 року вбачається, що
ОСОБА_1 ознайомився з постановою про
відкриття виконавчого провадження від
08.07.2011 року тільки 12.09.2011 року.

Суд погоджується з твердженнями
позивача, що постанова про відкриття
провадження у справі направлена йому з
порушенням вимог Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 31 вищевказаного
Закону, копії постанов державного
виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.
Доказів того, що постанова про
відкриття виконавчого провадження від
08.07.2011 року вчасно, рекомендованим
листом з повідомленням про вручення,
була направлена позивачу, відповідачем
не надано.

Однак, суд вважає, що вищевказане
порушення допущене головним державним
виконавцем ВДВС Нововолинського МУЮ
Шульган В.І. не є підставою для
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження в цілому.

Суд, відмовляє позивачу в задоволенні
його вимоги про зупинення та закриття
виконавчого провадження оскільки
вирішення питань про відкриття,
зупинення та закриття виконавчого
провадження Законом України «Про
виконавче провадження» покладено на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України, а отже суд не може
підміняти функції покладені
вищевказаним законом на ДВС.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 11 Закону України № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, виконав покладений на
нього обовязок щодо доказування
правомірності вчинених ним дій по
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження № 27504193 від
08.07.2011 року.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 2 КАС
України, надаючи оцінку діям та
рішенням суб'єкта владних повноважень,
які є предметом оскарження, суд
перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на
підстави, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Зважаючи на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що головний
державний виконавець ВДВС
Нововолинського МУЮ Шульган В.І. по
винесенню постанови про відкриття
виконавчого провадження № 27504193 від
08.07.2011 року, діяла в межах повноважень
та у спосіб, передбачений Конституцією
України та Законом України «Про
виконавче провадження», з
використанням цих повноважень з метою,
з якою це повноваження надано, а отже
відсутні підстави для визнання
вищевказаної постанови протиправною
та її скасування.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України,
суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2011 року у справі № 2а/0370/2588/11 - залишити
без змін.

Ухвала бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар