Справа № 826/11384/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд
міста Києва в складі судді Качура І.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПАВАСАРІС» до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управлянні Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю
«ПАВАСАРІС» (далі по тексту також -
позивач) з позовом до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управлянні
Міндоходів у м. Києві (надалі також -
відповідач), в якому просило:
- визнати наказ Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві № 605-П від 15.05.2014р.
про проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
протиправним та скасувати його, з чого
слідує, що даний наказ не породжує
жодних правових наслідків від моменту
- судові витрати відшкодовувати
позивачу з Державного бюджету.
В позовній заяві, позивач в
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем у порушення
норм діючого податкового
законодавства України, видано
протиправний наказ про проведення
відносно нього перевірки за
відсутності на те законних підстав, а
письмовий запит про надання пояснень
та документального підтвердження, який
би стосувався спірного наказу та
проведеної перевірки позивач не
отримував, що призвело до порушення
його прав та законних інтересів.
Позивач у судове засідання не
прибув, проте через канцелярію суду
надіслав заяву про розгляд справи за
Відповідач проти задоволення позову
заперечував з мотивів
необґрунтованості та безпідставності.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи відсутність перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
суд з підстав, визначених ч. 6 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, прийшов до висновку про
розгляд справи в порядку письмового
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню не підлягає з
огляду про наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем 15.05.2014р. оформлено
направлення від №528, та видано наказ
від 15.05.2014 року №605-П про проведення
позапланової документальної виїзної
Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Підпунктом 16.1.5 пункту 16.1. статті 16
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. № 2755-VI із змінами та
доповненнями (далі - ПК України)
передбачено, що платник податків
зобов'язаний подавати на належним
чином оформлену письмову вимогу
контролюючих органів (у випадках,
визначених законодавством) документи з
обліку доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних із визначенням
об'єктів оподаткування (податкових
зобов'язань), первинні документи,
регістри бухгалтерського обліку,
фінансову звітність, інші документи,
пов'язані з обчисленням та сплатою
податків та зборів. У письмовій вимозі
обов'язково зазначаються конкретний
перелік документів, які повинен надати
платник податків, та підстави для їх
Контролюючі органи мають право
звернутися до платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
із письмовим запитом про подання
інформації (вичерпний перелік та
підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій, завдань, та її документального
Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) контролюючого
органу і повинен містити перелік
інформації, яка запитується, та
документів, що її підтверджують, а
також підстави для надіслання запиту.
Письмовий запит про подання інформації
надсилається платнику податків або
іншим суб'єктам інформаційних відносин
за наявності хоча б однієї з таких
1) за результатами аналізу податкової
інформації, отриманої в установленому
законом порядку, виявлено факти, які
свідчать про порушення платником
податків податкового, валютного
законодавства, законодавства у сфері
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи;
2) для визначення рівня звичайних цін на
товари (роботи, послуги) під час
проведення перевірок та в інших
випадках, передбачених статтею 39 цього
3) виявлено недостовірність даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків;
4) щодо платника податків подано скаргу
про ненадання таким платником податків
податкової накладної покупцю або про
порушення правил заповнення
податкової накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) в інших випадках, визначених ПК
Запит вважається врученим, якщо його
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення за
податковою адресою або надано під
розписку платнику податків або іншому
суб'єкту інформаційних відносин або
його посадовій особі.
Платники податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті контролюючого органу, та її
документальне підтвердження протягом
одного місяця з дня, що настає за днем
надходження запиту (якщо інше не
передбачено цим Кодексом). У разі коли
запит складено з порушенням вимог,
викладених в абзацах першому та
другому цього пункту, платник податків
звільняється від обов'язку надавати
відповідь на такий запит.
Інформація на запит контролюючого
органу надається Національним банком
України, іншими банками безоплатно у
порядку і обсягах, встановлених
Законом України «Про банки і
банківську діяльність».
Порядок отримання інформації
контролюючими органами за їх письмовим
запитом визначається Кабінетом
Міністрів України (п. 73.3 ст. 73 ПК
Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК
України документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК
України документальна позапланова
перевірка здійснюється за наявності
хоча б однієї з таких обставин: за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
Як встановлено судом,
відповідачем копію наказу від 15.05.2014
року №605 - П вручено директору ТОВ
«Павасаріс» громадянці Колотун Н.Є.
В ході проведення перевірки
відповідачем запити від 20.05.2014 року
№4064/10/26-51-22-01 та від 21.05.2014 року
№4127/10/26-51-22-01 про надання копій
документів, щодо подальшої реалізації
товарів, робіт, послуг отриманих від
ТОВ «Дек Україна» у червні 2013 року, було
вручено особисто директору
підприємства Колотун Н. Є. під підпис.
Станом на 23.05.2014р., відповіді на запити
відповідачу не надано.
На підставі направлення від 15.05.2014
№528, та наказу ДПІ у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 15.05.2014 року №605-П виданого ДПІ
у Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведена позапланова виїзна
перевірка ТОВ «Павасаріс» () щодо фінансово - господарських
взаємовідносин з ТОВ «Дек Україна» (код
За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 30.05.2014р.
№4320/26-51-22-01/38138980.
Таким чином, документальна
позапланова виїзна перевірка ТОВ
«Павасаріс» була фактично проведена
службовими особами ДПІ у Дарницькому
районі ГУ Міндоходів у м. Києві у період
з 15.05.2014р. по 21.05.2014р., за наслідками
проведення якої складено акт від
30.05.2014р. №4320/26-51-22-01/38138980.
З приводу встановлених під час
розгляду справи фактів, суд зазначає
За змістом п. 81.1 ст. 81 ПК України
посадові особи органу державної
податкової служби вправі приступити до
проведення документальної виїзної
перевірки за наявності підстав для її
проведення, визначених цим Кодексом, і
фактичної перевірки, яка проводиться з
підстав, визначених цим Кодексом, та за
умови пред'явлення направлення на
проведення такої перевірки, в якому
зазначаються дата видачі, найменування
органу державної податкової служби,
реквізити наказу про проведення
відповідної перевірки, найменування та
реквізити суб'єкта (об'єкта), перевірка
якого проводиться (прізвище, ім'я, по
батькові фізичної особи - платника
податку, який перевіряється), мета, вид
(планова або позапланова), підстави,
дата початку та тривалість перевірки,
посада та прізвище посадової
(службової) особи, яка проводитиме
перевірку. Направлення на перевірку у
такому випадку є дійсним за наявності
підпису керівника органу державної
податкової служби або його заступника,
що скріплений печаткою органу
державної податкової служби.
Непред'явлення платнику податків
(його посадовим (службовим) особам або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) направлення на
проведення перевірки або пред'явлення
направлення, оформленого з порушенням
вимог, установлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб органу державної
податкової служби до проведення
документальної виїзної або фактичної
Відмова платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) від допуску до перевірки на
інших підставах, ніж визначені в абзаці
другому цього пункту, не дозволяється.
Так, згідно позиції Верховного
Суду України, висловленій в постанові
від 24 грудня 2010 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Foods and Goods L.T.D.» до
Державної податкової інспекції у
Калінінському районі м. Донецька, третя
особа - Державна податкова
адміністрація в Донецькій області, про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, платник
податків, який вважає порушеним
порядок та підстави призначення
податкової перевірки щодо нього, має
захищати свої права шляхом не допуску
посадових осіб контролюючого органу до
такої перевірки. Якщо ж допуск до
проведення перевірки відбувся, в
подальшому предметом розгляду в суді
має бути лише суть виявлених порушень
податкового та іншого законодавства,
дотримання якого контролюється
контролюючими органами.
Тобто, згідно з правовою позицією
Верховного Суду України, саме на етапі
допуску до перевірки платник податків
може поставити питання про
необґрунтованість її призначення та
проведення, реалізувавши своє право на
захист від безпідставного та
необґрунтованого здійснення
податкового контролю щодо себе.
Водночас, допуск до перевірки нівелює
правові наслідки процедурних порушень,
допущених контролюючим органом при
призначенні податкової перевірки.
Відтак, з огляду на наведене,
позови платників податків, спрямовані
на оскарження рішень (у тому числі
наказів про призначення перевірки), дій
або бездіяльності контролюючих
органів щодо призначення та/або
проведення перевірок можуть бути
задоволені лише в тому разі, якщо до
моменту винесення судового рішення не
відбулося допуску посадових осіб
контролюючого органу до спірної
В іншому разі в задоволенні
відповідних позовів має бути
відмовлено, оскільки правові наслідки
оскаржуваних дій за таких обставин є
вичерпаними, а отже, задоволення позову
не може призвести до відновлення
порушених прав платника податків,
оскільки після проведення перевірки
права платника податків порушують лише
наслідки проведення відповідної
Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Як підтверджено матеріалами
справи, позивач допустив посадових
осіб відповідача до проведення
перевірки, фактично погодився з діями
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управлянні Міндоходів у м. Києві, що
були вчинені останніми до початку
виїзної документальної позапланової
перевірки. При цьому, своїм правом не
допуску посадових осіб до проведення
перевірки не скористався.

Таким чином, враховуючи викладене
вимога позивача про визнання
незаконним та скасування наказу ДПІ у
Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м.
Києві № 605- П від 15 травня 2014 року щодо
проведення документальної
позапланової перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ПАВАСАРІС», задоволена бути не може.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які
беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає,
що позовні вимоги є необґрунтованими, у
зв'язку із чим в задоволені
адміністративного позову слід
відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, відшкодування судового збору
позивачу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128,
ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А. Качур