Справа № 821/1333/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

29 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1333/14

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції:
Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної екологічної інспекції
України у Херсонській області про
визнання дій протиправними та
скасування наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
екологічної інспекції України у
Херсонській області про визнання дій
протиправними та скасування наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
26.03.2014 року наказом Державної
екологічної інспекції у Херсонській
області № 50-ос ОСОБА_2 - головного
спеціаліста сектору екологічного
контролю земельних ресурсів, за
поводженням з відходами та хімічними
небезпечними речовинами відділу
екологічного контролю атмосферного
повітря, водних ресурсів, земельних
ресурсів, за поводженням з відходами та
хімічними речовинами - державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища Херсонської
області притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, шляхом оголошення
догани, за неналежне ставлення до своїх
посадових обов'язків.

Позивач вважає наказ нечинним та
просить його скасувати. Крім того,
зазначив, що винесення рішення
Держекоінспекцією є правом, а не
обов'язком, також вказав, що будівля
насосної станції з обладнанням для
збору та подачі води передано в
строкове платне користування ВК
«Великолепетиський сіль комунгосп» на
підставі договору від 15.05.2012 року, отже
зупинення експлуатації неможливо у
зв'язку з тим, що свердловина не
належить Фермерському господарству
«Міша».

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Заперечення у
встановлений строк до суду не подав.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2
звернувся з апеляційною скаргою на
зазначену постанову. Апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання не прибули сторони, які
беруть участь у справі, про те про
розгляд справи були належним чином
повідомлені.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що 11.02.2014
року за № 86/029 вих. 14 начальнику
Державної екологічної інспекції у
Херсонській області винесено подання
про усунення порушень вимог
екологічного законодавства при
здійсненні державного контролю за
додержанням вимог законодавства при
видобуванні підземних вод, причин та
умов, що їм сприяли. Відповідно до
вказаного подання Херсонський
міжрайонний екологічний прокурор
просив вирішити питання про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності інспектора Державної
екологічної інспекції у Херсонській
області ОСОБА_2

Підставою для винесення подання стала
перевірка Херсонською міжрайонною
екологічною прокуратурою під час якої
встановлено, що в частині додержання
вимог Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
Водного кодексу України та Кодексу
України про надра в діяльності
Державної екологічної інспекції в
Херсонській області щодо законності та
повноти здійснення державного
контролю за додержанням вимог
законодавства про охорону праці та
раціональне використання надр та
підземної води виявлено, що
держінспектором з охорони
навколишнього природного середовища
Херсонської області ОСОБА_2 за
результатами перевірки Фермерського
господарства «Міша» від 15.03.2013 року
складено акт перевірки 04-11/164, у якому
вказано, що господарством в порушення
вимог ст. ст. 16,19,23 Кодексу України про
надра не отримано спеціальний дозвіл
на користування надрами, внаслідок
чого охоронюваним законом державним
інтересам завдано збитків. За
результатами проведеної перевірки
рішення про тимчасову заборону
(зупинення) експлуатації артезіанських
свердловин Держекоінспекцією не
приймалося.

Наказом від 26.03.2014 року № 50-ос «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_2» за неналежне
виконання службових обов'язків
оголошено догану ОСОБА_2 - головному
спеціалісту сектору екологічного
контролю земельних ресурсів, за
поводженням з відходами та хімічними
небезпечними речовинами відділу
екологічного контролю атмосферного
повітря, водних ресурсів, земельних
ресурсів, за поводженням з відходами та
хімічними речовинами - державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища Херсонської
області.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність відмови у
задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Центральним органом виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики із здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів є Державна екологічна
інспекція України, правовий статус
якої визначено у Положенні,
затвердженого Указом Президента
України «Про Положення про Державну
екологічну інспекцію України» від
13.04.2011 року № 454/2011.

Відповідно до вимог п. 4
вищезазначеного Положення про
Державну екологічну інспекцію України
відповідно до покладених завдань,
зокрема, здійснює державний нагляд
(контроль) за додержанням центральними
органами виконавчої влади та їх
територіальними органами, місцевими
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування в частині
здійснення делегованих їм повноважень
органів виконавчої влади,
підприємствами, установами та
організаціями незалежно від форми
власності і господарювання,
громадянами України, іноземцями та
особами без громадянства, а також
юридичними особами - нерезидентами
вимог законодавства про охорону
атмосферного повітря щодо наявності та
додержання дозволів на викиди
забруднюючих речовин (підпункт «г»
пункту 2 частини 4 Положення).

Відповідно до пункту 7 Положення
Держекоінспекції України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, морські
екологічні інспекції (Азовська,
Азово-Чорноморська, Північно-Західного
регіону Чорного моря).

Вимогами ст.19Кодексу України про надра
передбачено, що надра надаються у
користування підприємствам, установам,
організаціям і громадянам лише за
наявності у них спеціального дозволу
на користування ділянкою надр. Право на
користування надрами засвідчується
актом про надання гірничого відводу.
Відповідно до вимог ст. 5 Водного
кодексу України, до водних об'єктів
загальнодержавного значення належать
підземні води, які є джерелом
централізованого водопостачання.

Пунктом 9 статті 44 Водного кодексу
України передбачено, що
водокористувачі зобов'язані
здійснювати спеціальне
водокористування лише за наявності
дозволу.

Згідно до вимог ст. 54 Водного кодексу
України, користування водними
об'єктами, які мають особливе державне
значення, наукову або культурну
цінність, а також тими, що входять до
складу систем оборотного
водопостачання теплових та атомних
електростанцій, може бути частково чи
повністю заборонено в порядку,
встановленому законодавством.

Таким чином, забір підземної води без
отримання відповідного дозволу не
допускається.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
посилання позивача на те, що будівля
насосної станції з обладнанням для
забору та подачі води головою ФГ «Міша»
передано в строкове платне
користування, тому зупинення
свердловини не є можливим, тому як
свердловина вказаному підприємству не
належить - є необґрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що саме
власником будівлі насосної станції з
обладнанням для забору та подачі води є
ФГ «Міша». Пунктом 3.5. посадової
інструкції головного спеціаліста
сектору екологічного контролю
земельних ресурсів, за поводженням з
відходами та хімічними небезпечними
речовинами відділу екологічного
контролю атмосферного повітря, водних
ресурсів, земельних ресурсів, за
поводженням з відходами та хімічними
речовинами - державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища Херсонської області,
головний спеціаліст - державний
інспектор сектора відділу забезпечує
належну якість і дотримання термінів
виконання покладених на нього завдань.

Таким чином, проаналізувавши
вищевикладене колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції вірно дійшов
висновку про те, що позивачем не
належно виконано свої службові
обов'язки.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 14 Закону
України «Про державну службу» від
16.12.1993 року № 3723-XII, дисциплінарні
стягнення застосовуються до
державного службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює.

Згідно до вимог п. 1, 2 ст. 147-1 Кодексу
законів України про працю,
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника.

На працівників, які несуть
дисциплінарну відповідальність за
статутами, положеннями та іншими
актами законодавства про дисципліну,
дисциплінарні стягнення можуть
накладатися також органами,
вищестоящими щодо органів, вказаних у
частині першій цієї статті.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що Держекоінспекцією
правомірно винесено наказ № 50-ос від 26
березня 2014 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_2».

Таким чином, на підставі наведеного,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно дійшов висновку про те,
що позов ОСОБА_2 до Державної
екологічної інспекції України у
Херсонській області про визнання дій
протиправними та скасування наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності - є необґрунтованими
та задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 27
травня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
надіслання її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян

Суддя:
О.І. Шляхтицький