Справа № 872/14432/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2014 рокусправа № 808/5073/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Іванова
С.М.

суддів: Чабаненко С.В.
Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 14
серпня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області, м. Запоріжжя про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся із адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області, в
якому позивач просив суд визнати
протиправними та скасувати у повному
обсязі податкові повідомлення-рішення
№ , № від 14.05.2013 та №
від 08.02.2013 та визнати податкове
повідомлення-рішення від 14.05.2013 №
частково протиправним та скасувати
його у сумі основного платежу у розмірі
2 920,00 грн. та штрафної санкції у розмірі
459,80 грн.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 14
серпня 2013 року адміністративний позов
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задоволено частково.

Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Запоріжжя Запорізької
області ДПС від 14.05.2013 № в частині
збільшення ФОП ОСОБА_1 грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб від підприємницької
діяльності в сумі 21 424 грн., в т.ч.
19 408,16 грн. за основним платежем та 2015,84
грн. за штрафними (фінансовими) санкцій
та податкове повідомлення-рішення від
14.05.2013 № в частині збільшення ФОП
ОСОБА_1 грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 3 379,80
грн., в т.ч. 2 920,00 грн. за основним
платежем та 459,80 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

В решті позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про судові
витрати по справі.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що долученими до справи
доказами

лише частково підтверджуються вимоги
ФОП ОСОБА_1, а відтак суд першої
інстанції вважав за можливе
задовольнити позов частково.

Не погоджуючись з прийнятим у
справі судовим рішенням, у поданих
апеляційних скаргах заявники, вказують
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на те, що
висновки податкового органу про те, що
позивачем суми податкових зобов'язань
по операціям з СКП «Запорізька
ритуальна служба» та ТОВ «Еталон-1» не
були відображені у додатку 5 до
податкової декларації не відповідають
дійсності. Стверджував, що підприємцем
ці суми були задекларовані та
відповідно сплачені до бюджету, що
підтверджується копіями декларацій,
додатків № 5 до них та реєстрами
виданих та отриманих податкових
накладних. Також, позивач вважав
протиправним донараховані за
податковим повідомленням-рішенням від
14.05.2013 № суми, оскільки
відповідачем в акті перевірки не
наводяться докази того, що вказані у
ньому громадяни були найманими
працівниками позивача, а відповідно
підприємець мав би утримувати з них
податок і відповідно діяти в якості
податкового агента. У зв'язку з цим
позивач вважав, що в даному випадку не
було ніякого нарахування та/або
виплати доходу взагалі, а тому не має
об'єкту оподаткування. Крім того,
позивач оскаржує податкове
повідомлення-рішення від 14.05.2013 №
, яким застосовані штрафні
санкції згідно п. 121.1 ПК України та
вказує, що у доданому до надісланих
податкових
повідомлень-рішеньрозрахунку вказано
на інше порушення, а саме: подання не в
повному обсязі відомостей про суми
доходів за ф. 1-ДФ за 2 квартал 2011 року. До
того ж, позивач не погоджується із
висновками податкового органу,
викладеному в акті перевірки, про
порушення позивачем п. 2.2 та п. 2.6
Положення № 637. Вказував, що
підприємцем не було порушено вимог
вказаного Положення, оскільки
отримання готівкових коштів було
оформлено прибутковими касовими
ордерами та відображено у касовій
книзі позивача. Також, позивач
посилався на те, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
№ від 08.02.2013 прийняте з
порушенням встановленого ст. 250 ГК
України строку.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на те, що фахівцями
податкового органу проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ФОП ОСОБА_1 за результатами
якої встановлені порушення вимог
податкового законодавства. Так, вказує,
що перевіркою встановлено не включення
до реєстру виданих податкових
накладних у грудні 2011 року та не
відображені у додатку № 5 до декларації
ПДВ «Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» за звітний
період - грудень 2011 року, чим порушено
вимоги п. 187.1 ст. 187 ПК України. Також,
перевіркою встановлено порушення
положень п.п. 164.2, п.п. 164.1, пп. 168.1.1
п. 168.1 ст. 168, п.п. 171.2 «а» п. 171.2, п.п. 176.2 « 2»
п. 176.2 ст. 176 ПК України, оскільки ФОП
ОСОБА_1 використовував у
підприємницькій діяльності працю
неоформлених найманих працівників, але
заробітну плату не нараховував та
податок з доходів найманих працівників
не нараховував, не утримував і не
перераховував до бюджету. Щодо
оскарження позивачем податкового
повідомлення-рішення № від 14.05.2013
зазначав, що оскільки на перевірку
книга обліку доходів та витрат
підприємця № 2, зареєстрована в ДПІ
13.04.2011 за № 1344 надана не була,
встановлено неведення у 2011 році обліку
доходів та витрат суб'єктами
господарювання у книзі обліку доходів
та витрат, чим порушено вимоги ст. ст. 44,
121 ПК України. Крім того зазначав, що
перевіркою встановлено отримання ФОП
ОСОБА_1 готівкових коштів за надання
послуг по перевезенню пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування у першому кварталі 2011
року від ПАТ «Запоріжавтотранс», які не
проведені підприємцем на повну суму їх
фактичних надходжень у книзі обліку
доходів і витрат, чим порушено вимоги
п. 2.2, п. 2.6 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні.

Представник позивача в судовому
засіданні просив рішення суду першої
інстанції скасувати у частині відмови
в задоволенні позовних вимог та
прийняти нове, задовольнивши

адміністративний позов у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 серпня 2013
року, якою адміністративний позов ФОП
ОСОБА_1 задоволено частково та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої
інстанції, на підставі п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст.
78 ПК України, відповідно до
наказу ДПІ у Жовтневому районі від
18.12.2012 № 1267 та направлень від 18.12.2012 № 854
та № 855, проведена документальна
позапланова перевірка
фінансово-господарської діяльності з
питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів, а також дотримання вимог
валютного та іншого законодавства
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у
зв'язку із з'ясуванням обставин, які не
були досліджені під час документальної
планової виїзної перевірки за період з
01.07.2009 по 31.12.2011, за результатами якої
складено акт № 46/17-214/ від 29.12.2012.

Перевіркою встановлені порушення
позивачем вимог:

- п.п. 44.5 ст. 44, п. 12.1 ст. 121 ПК України, а
саме ненадання платником податків на
перевірку книги обліку доходів та
витрат підприємця № 2, зареєстрованої в
ДПІ 13.04.2011 за № 1344 та п.
177.10 ст. 177 ПК України, а саме неведення у
2011 році обліку доходів та
витрат суб'єктом господарювання у
книзі обліку доходів та витрат;

- п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст.
168, п.п. 171.2 «а» п. 171.2 ст. 171, п.п. 176.2
«а» п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме ФОП
ОСОБА_1 не нараховано, не утримано та не
перераховано до бюджету податок з
доходів фізичних осіб за 2011 рік всього
в сумі 20 003,17 грн.;

- п. 198.2 ст. 198, п. 201.1, п.201.4, п. 201.6 ст. 201 ПК
України завищено суму податкового
кредиту по податку на додану вартість,
що призвело до заниження податку на
додану вартість у 2011 році на загальну
суму 2 140,00 грн.;

- п. 2.2, 2.6 Положення про ведення касових
операцій в національній валюті в
Україні, а саме не оприбуткування
готівкових коштів у сумі 136 339,34 грн.

08.02.2013 ДПІ у Жовтневому районі м.
Запоріжжя прийняті податкові
повідомлення-рішення № , № ,
№ , № та № .

Не погоджуючись із податковими
повідомленнями-рішеннями позивачем
подана скарга, яка рішенням від 26.04.2013 №
294/14/10-420 частково задоволена, а саме:
повністю скасовано податкове
повідомлення-рішення від 08.02.2013 №
; частково скасовані податкові
повідомлення-рішення від 08.02.2013 року №
, № та № ;
залишено без змін податкове
повідомлення-рішення від 08.02.2013 року
№ .

У зв'язку із частковим
задоволенням скарги ДПІ у Жовтневому
районі м. Запоріжжя винесені податкові
повідомлення-рішення від 14.05.2013 №
, яким збільшено позивачу суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму
5 223,31 грн., від 14.05.2013 № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності на загальну суму 21 934,00 грн.,
від 14.05.2013 № яким до позивача
застосовано штрафні санкції з податку
з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності на суму 510,00
грн. та діючим залишилось податкове
повідомлення-рішення від 08.02.2013 №
, яким до позивача застосовані
штрафні санкції за порушення норм
регулювання обігу готівки в сумі 681 696,70
грн.

Не погоджуючись із податковими
повідомленнями-рішеннями від 14.05.2013
року № , № , № та від
08.02.2013 № ФОП ОСОБА_1 звернувся до
суду.

Податкове повідомлення-рішення №
від 14.05.2013 (оскаржується
позивачем частково).

Перевіркою встановлено, що згідно
банківських виписок АТ «Прокредит
Банк», за банківським документом № 5289
від 26.12.2011 ФОП ОСОБА_1 був отриманий
дохід від СКП «Запорізька ритуальна
служба» в сумі 11 520,00 грн., в т.ч. ПДВ 1920,00
грн. за транспортні послуги згідно
рахунку № 52 від 26.12.2011 та за банківським
документом № 98 від 28.12.2011 ФОП
ОСОБА_1 був отриманий дохід від ТОВ
«Еталон-1» в сумі 6 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 1
000,00 грн. за ремонт авто згідно рахунку
б/н від 22.12.2011, але суми ПДВ 1 920,00 грн. та 1
000,00 грн. відповідно не були включені до
реєстру виданих податкових накладних у
грудні 2011 року, не відображені у
додатку № 5 до Декларації ПДВ
«Розшифровка податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» за звітний період -
грудень 2011 року, чим занижені податкові
зобов'язання у грудні 2011 року
на загальну суму 2 920,00 грн.

Надаючи оцінку виявленому
порушенню суд першої інстанції вірно
виходив з того, що відповідно до пункту
187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку.

Той факт, що підприємець отримав
дохід 26.12.2011 від СКП «Запорізька
ритуальна служба» та 28.12.2011 ТОВ
«Еталон-1» жодною стороною не
оспорюється.

Оглянувши долучені до позовної
заяви копію податкової декларації
ФОП ОСОБА_1 з ПДВ від 19.01.2012 за
грудень 2011 року, додаток 5 до декларації
«Розшифровка податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» та реєстр виданих та
отриманих податкових накладних за
спірний період судом першої інстанції
встановлено, що позивач суми ПДВ 1 920,00
грн. та 1 000,00 грн. по операціям з СКП
«Запорізька ритуальна служба» та
ТОВ «Еталон-1» відобразив у складі
податкових зобов'язань.

З огляду на це, висновки
податкового органу в акті перевірки
про заниження позивачем податкових
зобов'язань за грудень 2011 року на суму 2
920,00 грн. не відповідають дійсності.
Тому, податкове повідомлення-рішення №
від 14.05.2013 в сумі 2 920,00 грн.
основного платежу та 459,80 грн. штрафної
санкції підлягає скасуванню.

Посилання представника
податкового органу на те, що в
оскаржуваному податковому
повідомленні-рішенні сума
донарахувань за вказаним порушенням
склала лише 1839,18 грн. суд першої
інстанції вірно вважав безпідставним,
оскільки ДПІ у Жовтневому районі при
складанні Розрахунку податкового
зобов'язання та штрафних (фінансових)
санкцій неправомірно здійснила
відрахування суми завищення
податкових зобов'язань саме за грудень
2011 року, не врахувавши те, що на стор.81
акту перевірки у зведеній таблиці
будь-яких завищень за грудень 2011 року
встановлено не було. Тому, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
податковий орган мав зменшувати суму
донарахувань на суми завищень
податкового зобов'язання саме за ті
періоди, коли вони виникали. Тож, суд
першої інстанції вірно скасував
податкове повідомлення - рішення №
від 14.05.2013 в сумі 2 920,00 грн.
основного платежу та 459,80 грн. штрафної
санкції.

Податкове повідомлення-рішення №
від 14.05.2013 року.

Судом першої інстанції
встановлено що позивачем у
перевіряємому періоді були укладені
договори з наступними підприємцями:

1) з ФОП ОСОБА_2 договір б/н від 03.01.2011
оренди транспортного засобу, за яким
ОСОБА_2 передає ФОП ОСОБА_1 в тимчасове
користування транспортний засіб марки
VOLKSWAGEN LT32, державний номер НОМЕР_10 для
здійснення пасажирських перевезень
разом з екіпажем у складі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

2) з ФОП ОСОБА_5 договір б/н від 03.01.2011
оренди транспортного засобу,
відповідно до якого ОСОБА_5 передає
ОСОБА_1 в тимчасове користування
транспортний засіб марки Mercedes-Benz 312,
державний номер НОМЕР_11 для здійснення
пасажирських перевезень разом з
екіпажем у складі ОСОБА_6 та ОСОБА_7

3) з ФОП ОСОБА_8 договір б/н від 01.02.2011
оренди транспортного засобу,
відповідно до якого ОСОБА_8 передає
ОСОБА_1 в тимчасове користування
транспортний засіб марки Mercedes-Benz 412,
державний номер НОМЕР_12 для здійснення
пасажирських перевезень разом з
екіпажем у складі ОСОБА_9 та ОСОБА_10

4) з ФОП ОСОБА_11 договір б/н від 03.01.2011
оренди транспортного засобу,
відповідно до якого ОСОБА_11 передає
ОСОБА_1 в тимчасове користування
транспортні засоби: марки Mercedes-Benz
312, державний номер НОМЕР_13 для
здійснення пасажирських перевезень
разом з екіпажем у складі ОСОБА_12 та
ОСОБА_13; марки Mercedes-Benz 312, державний
номер НОМЕР_14 для здійснення
пасажирських перевезень разом з
екіпажем у складі ОСОБА_14 та ОСОБА_15;
марки Mercedes-Benz 312, державний номер
НОМЕР_15 для здійснення пасажирських
перевезень разом з екіпажем у складі
ОСОБА_16 та ОСОБА_17

5) з ФОП ОСОБА_18 договір б/н від 03.01.2011
оренди транспортного засобу,
відповідно до якого ОСОБА_18 передає
ОСОБА_1 в тимчасове користування
транспортний засіб марки VOLKSWAGEN LT32,
державний номер НОМЕР_16 для здійснення
пасажирських перевезень разом з
екіпажем у складі ОСОБА_18 та ОСОБА_19

6) з ФОП ОСОБА_20 договір б/н від 01.06.2011
оренди транспортного засобу,
відповідно до якого ОСОБА_20 передає
ОСОБА_1 в тимчасове користування
транспортний засіб марки VOLKSWAGEN LT32,
державний номер НОМЕР_17 для здійснення
пасажирських перевезень разом з
екіпажем у складі ОСОБА_21 та ОСОБА_22

7) з ФОП ОСОБА_23 договір б/н від 03.01.2011
оренди транспортного засобу,
відповідно до якого ОСОБА_23 передає
ОСОБА_1 в тимчасове користування
транспортний засіб марки Mercedes-Benz 412,
державний номер НОМЕР_18 для здійснення
пасажирських перевезень разом з
екіпажем у складі ОСОБА_24 та ОСОБА_25

8) з ОСОБА_26 договір б/н від 03.01.2011 оренди
транспортного засобу, відповідно до
якого ОСОБА_26 передає ОСОБА_1 в
тимчасове користування транспортний
засіб марки Mercedes-Benz 312, державний номер
НОМЕР_19 для здійснення пасажирських
перевезень разом з екіпажем у складі
ОСОБА_26

9) з ОСОБА_27 договір б/н від 03.01.2011 оренди
транспортного засобу, відповідно до
якого ОСОБА_27 передає ОСОБА_1 в
тимчасове користування транспортний
засіб марки Mercedes-Benz 313, державний номер
НОМЕР_20 для здійснення пасажирських
перевезень разом з екіпажем у складі
ОСОБА_28 та ОСОБА_29

Податковий орган зазначив, що
договори оренди транспортних засобів
із складом екіпажів були укладені з
фізичними особами та з фізичними
особами-підприємцями, які відповідно
до діючого законодавства не можуть
мати найманих працівників, не
нараховують та не виплачують заробітну
плату, не нараховують, не утримають та
не перераховують до бюджету податок з
доходів найманих працівників. З огляду
на це податкова інспекція вважає, що
ФОП ОСОБА_1 використовував у
підприємницькій діяльності працю
неоформлених найманих працівників, але
заробітну плату не нараховував та
податок з доходів найманих працівників
не нараховував, не утримував та не
перераховував до бюджету.

Враховуючи викладене, ДПІ у
Жовтневому районі дійшла висновку, що в
даному випадку позивачем порушено
вимоги п.п. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164, п.п. 168.1.1 п.
168.1 ст. 168, п.п. 171.2 «а» ст. 171, п.п. 176.2 «а» п.
176.2 ст. 176 ПК України, а саме
ФОП ОСОБА_1 не нараховано, не
утримано та не перераховано до бюджету
податок на доходи фізичних осіб за
2011 рік всього у сумі 19 408,16 грн.

Однак, суд першої інстанції вірно
не погодився з таким висновком
податкового органу з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови,
що визначені законом як істотні або
є необхідними для договорів
даного виду, а також усі ті умови, щодо
яких за заявою хоча б однієї із сторін
має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 798 ЦК
України, предметом договору найму
транспортного засобу можуть бути
повітряні, морські, річкові судна, а
також наземні самохідні транспортні
засоби тощо. Договором найму
транспортного засобу може бути
встановлено, що він передається у
найм з екіпажем, який його
обслуговує.

Аналізуючи зміст та умови
укладених вище договорів між ФОП
ОСОБА_1 та фізичними
особами-підприємцями чи громадянами,
суд прийшов до висновку, що вказані
договори є договорами найму (оренди)
транспортних засобів разом з екіпажем.

Статтею 637 ЦК України передбачено,
що тлумачення умов договору
здійснюється відповідно до статті 213
цього Кодексу. У разі тлумачення умов
договору можуть враховуватися також
типові умови (типові договори),
навіть якщо в договорі немає
посилання на ці умови.

Частинами 3 та 4 ст. 213 ЦК України
визначено, що при тлумаченні змісту
правочину беруться до уваги однакове
для всього змісту правочину
значення слів і понять, а також
загальноприйняте у відповідній сфері
відносин значення термінів. Якщо
буквальне значення
слів і понять, а також
загальноприйняте у відповідній сфері
відносин значення термінів не дає
змоги з'ясувати зміст окремих частин
правочину, їхній зміст встановлюється
порівнянням відповідної
частини правочину зі змістом інших
його частин, усім його змістом,
намірами сторін. Якщо за правилами,
встановленими частиною третьою
цієїстатті, немає можливості
визначити справжню волю особи, яка
вчинила правочин, до уваги
беруться мета правочину, зміст
попередніх переговорів, усталена
практика відносин між сторонами,
звичаї ділового обороту, подальша
поведінка сторін, текст типового
договору та інші обставини, що мають
істотне значення.

Тобто, якщо тлумачити зміст
укладених позивачем договорів то слід
дійти висновки про те, що вони є саме
договорами оренди, а не прихованими
трудовими чи іншими цивільно-правовими
угодами.

Судом першої інстанції
встановлено, що будь-які документальні
підтвердження того, що водії (екіпаж)
перебували з ФОП ОСОБА_1 у трудових чи
інших цивільно-правових відносинах -
відсутні.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК
України, базою оподаткування є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
цим розділом. Загальний
оподатковуваний дохід - будь-який
дохід, який підлягає оподаткуванню,
нарахований (виплачений, наданий) на
користь платника податку протягом
звітного податкового періоду.

Згідно з п.п.168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК
України, податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Пунктом 171.2 ст. 171 ПК України
передбачено, що особою, відповідальною
за нарахування, утримання та сплату
(перерахування) до бюджету податку з
інших доходів, є: а) податковий агент -
для оподатковуваних доходів з джерела
їх походження в Україні;

Відповідно до п.176.2 ст. 176 ПК
України, особи, які відповідно до цього
Кодексу мають статус податкових
агентів, зобов'язані: а) своєчасно та
повністю нараховувати, утримувати та
сплачувати (перераховувати) до бюджету
податок з доходу, що виплачується на
користь платника податку та
оподатковується до або під час такої
виплати за її рахунок.

При цьому, п. 177.7 ст. 177 ПК України,
фізична особа - підприємець вважається
податковим агентом працівника -
фізичної особи, яка перебуває з нею у
трудових, цивільно-правових
відносинах, або будь-якої іншої
фізичної особи щодо будь-яких
оподатковуваних доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) на користь такої
особи.

Будь-яких доказів того, що
позивачем на користь водіїв (екіпажу)
виплачувався дохід та його розмір
податковим органом в акті перевірки не
наведено та суду не надано.

З приводу посилань представника
відповідача на те, що такі висновки
зроблені податковим органом з огляду
на те, що договори оренди укладені на
суму 1 грн. в місяць, орендодавці не
мають найманих працівників, навіть ті,
що зареєстровані фізичними
особами-підприємцями, і не виплачували
заробітну плату водіям, по договорам
надані в оренду транспортні засоби, що
не зареєстровані в УДАЇ або в договорах
зазначено невірну модель тощо суд
вірно зазначив, що всі ці доводи є лише
міркуваннями посадових осіб
податкового органу, тобто є
припущеннями, що суперечить Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України від 22.12.2010 № 984.

З огляду на це, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про необхідність задоволення позову в
цій частині, а тому податкове
повідомлення-рішення № від 14.05.2013
визнано протиправним та скасовано.

Податкове повідомлення-рішення №
від 14.05.2013.

Відповідно до п.177.10 ст. 177 ПК
України, фізичні особи - підприємці
зобов'язані вести Книгу обліку доходів
і витрат та мати підтверджуючі
документи щодо походження товару.
Форма Книги обліку доходів і витрат та
порядок її ведення визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
фінансової політики.

Форма Книги обліку доходів і
витрат та порядок її ведення
затверджена наказом ДПА України від
24.12.2010 № 1025, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 30.12.2010 №
1425/18720.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Пунктом 44.5 ст. 44 ПК України
передбачено, що у разі втрати,
пошкодження або дострокового знищення
документів, зазначених в пунктах 44.1 і
44.3 цієї статті, платник податків
зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня
такої події письмово повідомити орган
державної податкової служби за місцем
обліку в порядку, встановленому цим
Кодексом для подання податкової
звітності, та митний орган, яким було
здійснено митне оформлення
відповідної митної декларації.

Судом першої інстанції
встановлено, що згідно переліку
документів для проведення планової
документальної перевірки вх. № 4463/р від
09.10.2012 Книга обліку доходів та витрат
підприємця ОСОБА_1 № 2, зареєстрована в
ДПІ 13.04.2011 за № 1344, на перевірку надана
не була.

В ході проведення перевірки ФОП
ОСОБА_1 був надісланий запит
вих. № 2701/14/172 від 11.10.2012, а також №
3269/14/22-13 «про надання документів та
пояснень», зокрема, щодо надання Книги
обліку доходів та витрат № 2.

Як вказано в акті перевірки, 21.12.2012
до ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя
з'явилась уповноважена особа ФОП
ОСОБА_1 ОСОБА_30 та надала пояснення, в
яких значилось «Книга № 1 закінчилась
31.12.2010, книгу № 2 зареєстрували
13.04.2011. Строки реєстрації пропущені у
зв'язку з неуважним читання законів».
При цьому, сама Книга обліку доходів та
витрат за № 2 надана не була.

Відповідно до п. 121.1 ст. 121 ПК
України, незабезпечення платником
податків зберігання первинних
документів облікових та інших
регістрів, бухгалтерської та
статистичної звітності, інших
документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів протягом
установлених статтею 44 цього Кодексу
строків їх зберігання та/або ненадання
платником податків контролюючим
органам оригіналів документів чи їх
копій при здійсненні податкового
контролю у випадках, передбачених цим
Кодексом, - тягнуть за собою накладення
штрафу в розмірі 510 гривень.

Оскільки на перевірку Книга
обліку доходів та витрат за № 2 надана
не була, податковим органом було
встановлено не ведення у 2011 році обліку
доходів та витрат суб'єктом
господарювання у книзі обліку доходів
та витрат.

З огляду на це, податковим органом
на законних підставах було застосовано
до позивача штрафні санкції за ст. 121 ПК
України, а тому у задоволенні позову в
цій частині ФОП ОСОБА_1 слід відмовити.

Посилання представника позивача
на те, що у податковому
повідомленні-рішенні
№
від 14.05.2013 та розрахунку
міститься посилання на різні виявлені
порушення, що не охоплюються ст. 121 ПК
України, судом першої інстанції вірно
відхилено, оскільки досліджені вказані
документи не підтверджують доводів
позивача.

Податкове повідомлення-рішення №
від 08.02.2013 р.

В акті перевірки зазначено, що ФОП
ОСОБА_1 отримано за надання послуг з
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування у
першому кварталі 2011 року від ПАТ
«Запоріжавтотранс» на підставі
видаткових касових ордерів готівкові
кошти на загальну суму 136 339,34 грн., які
не проведені підприємцем на повну суму
їх фактичних надходжень - 136 339,34 грн. у
книзі обліку доходів і витрат, яку
ведуть фізичні особи-підприємці, крім
осіб, які обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять незалежну професійну
діяльність, яка затверджена Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 24.12.2010 № 1025. Виходячи з
цього, податковий орган дійшов
висновку про порушення позивачем п. 2.2,
2.6 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, а саме встановлено не
оприбуткування готівкових коштів у
сумі 136 339,34 грн.

Надаючи оцінку доводам
податкового органу, суд першої
інстанції вірно виходив з того, що
відповідно до п. 1.2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від
15 грудня 2004 року № 637, готівкові
розрахунки - платежі готівкою
підприємств (підприємців) та фізичних
осіб за реалізовану продукцію (товари,
виконані роботи, надані послуги), а
також за операціями, які безпосередньо
не пов'язані з реалізацією продукції
(товарів, робіт, послуг) та іншого майна;
касові операції - операції підприємств
(підприємців) між собою та з фізичними
особами, що пов'язані з прийманням і
видачею готівки під час проведення
розрахунків через касу з відображенням
цих операцій у відповідних книгах
обліку; книга обліку - касова книга,
книга обліку доходів і витрат, книга
обліку виданих та прийнятих старшим
касиром грошей або книга обліку
розрахункових операцій; книга обліку
доходів і витрат - документ
установленої форми, що застосовується
відповідно до законодавства України
для відображення руху готівки. Форму
відповідної книги обліку доходів і
витрат установлено Державною
податковою адміністрацією України;
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.2 Положення № 637
підприємства (підприємці) здійснюють
розрахунки готівкою між собою і з
фізичними особами (громадянами
України, іноземцями, особами без
громадянства, які не здійснюють
підприємницької діяльності) через касу
як за рахунок готівкової виручки, так і
за рахунок коштів, одержаних із банків.
Зазначені розрахунки проводяться
також шляхом переказу готівки для
сплати відповідних платежів.
Підприємства (підприємці) здійснюють
облік операцій з готівкою у
відповідних книгах обліку.

При цьому, книга обліку - касова
книга, книга обліку доходів і витрат,
книга обліку виданих та прийнятих
старшим касиром грошей або книга
обліку розрахункових операцій (п. 1.2
Положення).

Відповідно до п. 7.15 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні, уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно та в повній сумі
оприбутковуватися. Порядок
оприбуткування готівки в касах, у тому
числі і під час розрахунків із
застосуванням РРО (РК), визначено в
пункті 2.6 цього Положення.

Пунктом 2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні визначено, що уся готівка, що
надходить до кас, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів. У разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням РК
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
(даних РК). Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах.

Згідно з п. 1.2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою НБУ № 637 від
15.12.2004, каса підприємства - приміщення
або місце здійснення готівкових
розрахунків, а також приймання, видачі,
зберігання готівкових коштів, інших
цінностей, касових документів.

Тобто каса - це не тільки касовий
апарат або спеціальне приміщення, це
також будь яке місце здійснення
готівкових розрахунків.

Оприбуткування готівки -
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій.

Тобто, для підприємця -
оприбуткування готівки в касу - це
здійснення відповідного запису в книгу
обліку доходів та витрат на повну суму
операції.

Як зазначалося вище, факт
відсутності книги обліку доходів та
витрат № 2 у спірному періоді
засвідчено уповноваженою особою
позивача та не заперечувалось
представником підприємця у судовому
засіданні.

Оскільки Книга обліку доходів та
витрат у спірний період у позивача була
відсутня, то суд приходить до висновку,
що отримана ФОП ОСОБА_1 готівка за
надання послуг з перевезення пасажирів
на автобусних маршрутах загального
користування у першому кварталі 2011
року від ПАТ «Запоріжавтотранс»
оприбуткована не була.

Відповідно до ст. 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №
436/95 (із змінами і доповненнями), у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, норм з
регулювання обігу готівки у
національній валюті, що встановлюються
Національним банком України, до них
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу, зокрема, за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Враховуючи наведене не
заслуговують на увагу доводи позивача
про відсутність відповідальності за
неоприбуткування готівки в Книзі
обліку доходів та витрат.

Той факт, що позивач вів касову
книгу, яку згідно законодавства він не
мав вести, не звільняє його від
обов'язку оприбуткувати отримані
готівкові кошти, шляхом здійснення
відповідних записів у Книзі обліку
доходів та витрат.

Судом першої інстанції також
вірно не прийнято до уваги доводи
позивача про неправомірність
застосування штрафних (фінансових)
санкцій з підстав порушенням строків
їх застосування, передбачених ст. 250
Господарського кодексу України, у
зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 250 ГК України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

В свою чергу, вказану статтю було
доповнено, внесеними згідно із Законом
України від 02.12.2010 № 2756-VI (набрали
чинності з 01.01.2011), відповідно до яких
дія цієї статті не поширюється на
штрафні санкції, розмір і порядок
стягнення яких визначені Податковим
кодексом України та іншими законами,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби
та митні органи.

Відповідно до п. 5 підрозділу 10
розділу ХХ Податкового кодексу
України, штрафні санкції, які можуть
бути накладені на платників податків
за порушення нормативних актів
Кабінету Міністрів України,
центрального органу ДПС та положень,
визначених в Податковому кодексі
України, починають застосовуватись за
наслідками податкового періоду,
наступного за податковим періодом,
протягом якого такі акти були введені в
дію.

Враховуючи приписи статті 58
Конституції України та Рішення
Конституційного суду України від 09.02.1999
N 1-рп/99, можна дійти висновку, що коли
подія, факт визначались як
правопорушення податковим
законодавством, чинним до 01.01.2011, і ця ж
подія, факт визначаються в новому
законодавчому акті як правопорушення,
за вчинення якого застосовується
юридична відповідальність, і ця
відповідальність не збільшує
відповідальність особи, то у такому
разі застосовуються норми нового
законодавчого акта.

Так, у тому разі, коли податковим
законодавством, чинним до 01.01.2011, подія,
факт визначались як правопорушення, за
вчинення якого застосовувалась
юридична відповідальність, і в новому
законодавчому акті ця ж подія, факт
визначаються як правопорушення, за
вчинення якого також застосовується
юридична відповідальність, то у такому
випадку застосовується
відповідальність, яка є чинною на
момент її застосування.

Враховуючи наведене можна прийти
до висновку про те, що до платників
податків за результатами
документальних перевірок за податкові
періоди до 2011 року може
застосовуватись відповідальність у
порядку, передбаченому Податковим
кодексом України.

Так, Указ Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» від 12.06.1995 № 436/95 в частині
кваліфікації та розміру
відповідальності за неоприбуткування
готівки в касі діяв як і до 01.01.2011 так і
після цієї дати в однаковій редакції. У
зв'язку з прийняттям Податкового
кодексу України кваліфікація та розмір
відповідальності за неоприбуткування
готівки в касі не змінилися.

Згідно з статтею 114 Податкового
кодексу України граничні строки
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) до платників податків
відповідають строкам давності для
нарахування податкових зобов'язань,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
тобто можуть бути застосовані на
протязі 1095 днів з моменту вчинення
порушення.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про те, що
органи державної податкової служби
вправі застосувати до платників
податків штрафні (фінансові) санкції за
порушення нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України,
центрального органу ДПС і т.п. за
порушення, що мали місце до 01.01.2011
протягом 1095 днів з моменту його
вчинення.

Отже, суд першої інстанції вірно
погодився із встановленим податковим
органом порушенням позивачем порядку
оприбуткування готівки, а тому
податкове повідомлення-рішення №
від 08.02.2013 слід визнати законним
та обґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційних скарг не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційних скарг, колегія
суддів дійшла висновку про залишення
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 14 серпня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області, м.
Запоріжжя про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай