Справа № 804/16541/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р. Справа № 804/16541/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Кальника В.В.
розглянувши у письмовому провадженні у
місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій до Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про скасування
постанови від 26.09.2014 року та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2014 року Головне управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, в якому
позивач просить:

- скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
серії ВП №44859471 від 26.09.2014 року, винесену
державним виконавцем Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції щодо виконання
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року по справі № 804/12074/13-а
за позовом Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Яхт-клуб «Прибій»
про застосування заходів реагування;

- зобов'язати Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції відкрити виконавче
провадження на підставі виконавчого
листа від 16.04.2014 року по справі
№804/12074/13-а.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач під час відмови у відкритті
виконавчого провадження, не дотримався
вимог Закону України «Про виконавче
провадження», а саме статтею 26
вказаного закону України визначено
перелік підстав, на основі яких
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження. На
думку позивача, виконавчий документ
№804/12074/13-а від 16.04.2014 року не містив
жодної з передбачених Законом України
«Про виконавче провадження» обставин,
які б виключали підстави відкриття
виконавчого провадження. Головне
управління не погоджується з прийнятим
рішенням державного виконавця та
вважає, що постанова про відмову у
відкритті виконавчого провадження
порушує його права, передбачені
нормами КАСУ та ЗУ «Про виконавче
провадження».

Відповідач до суду не з'явився, про
дату, час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином.
Відповідачем не було подано письмових
заперечень на позов чи доказів, які б
спростовували заявлені позовні вимоги.

У судовому засіданні 21 жовтня 2014 року,
зважаючи на неявку відповідача, судом
ухвалено здійснювати розгляд справи в
порядку письмового провадження з
урахуванням вимог статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні
у матеріалах справи, встановив
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
21.11.2013 року по справі №804/12074/13-а
задоволено адміністративний позов
Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровській області до ТОВ
«Яхт-клуб «Прибій» про застосування
заходів реагування.

В резолютивній частині вказаної
постанови зазначено: застосувати
заходи реагування у вигляді повного
зупинення роботи підприємства ТОВ
«Яхт-клуб «Прибій» за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Заводська, 2, до повного усунення
порушень.

16.04.2014 року Дніпропетровський окружний
адміністративний суд видав виконавчий
лист по справі № 804/12074/13-а, що підлягає
негайному виконанню, який Головне
управління направило до Ленінського
відділу ДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції.

22.09.2014 року представник Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій звернувся до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції із заявою
про відкриття виконавчого провадження
за № 7735/05-14.

03.10.2014 року за вх.№ 6457/14 на адресу
Головного управління надійшла
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) ВП №44859471 від 26.09.2014 року, яка
винесена державним виконавцем
Ленінського відділу ДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Строменко Г.О.

Відповідно до постанови від 26.09.2014 року
державний виконавець відмовив у
відкритті виконавчого провадження на
підставі того, що зазначене у
виконавчому документі застосування
заходів реагування не є заходами
примусового виконання рішення суду,
які передбачені ст. 32 Закону України
«Про виконавче провадження» та не
зобов'язує боржника вчинити певні дії.

Не погоджуючись із постановою
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
26.09.2014 року ВП№44859471 позивач оскаржив
її, звернувшись із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження»
(частина 4 статті 257 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, врегульовано Законом України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
№ 606-XIV.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державний
виконавець зобов'язаний сумлінно
виконувати службові обов'язки, не
допускати в своїй діяльності порушення
прав громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією України.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема, постанови судів у
адміністративних справах.

Згідно ч.1 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Вимоги до виконавчого документу
викладено у статті 18 Закону України
«Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі: 1)
пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання; 2)
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; 3) якщо
рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; 4) пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення; 5)
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; 6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; 7) якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; 8) наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

Відповідно до статті 32 Закону України
«Про виконавче провадження» заходами
примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Суд зазначає, що, як вбачається з
матеріалів справи, при винесені
постанови серії ВП №44859471 від 26.09.2014
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження, державний
виконавець керувався п.8 ч.1 ст.26 Закону,
а саме: державний виконавець відмовляє
у відкритті виконавчого провадження у
разі наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.
Однак, які саме наявні обставини
перешкодили державному виконавцю у
здійсненні виконавчих дій та яким
законом вони передбачені, в постанові
від 26.09.2014 року державним виконавцем
зазначено не було.

Крім того, у постанові державної
виконавчої служби серії ВП №44859471 від
26.09.2014 року зазначено, що у резолютивній
частині виконавчого документа - в листі
по справі №804/12074/13-а від 16.04.2014 року,
відсутні заходи примусового виконання
рішення, визначені нормами ст. 32 Закону
України «Про виконавче провадження».

Проте, пунктом 4 ч.1 ст.32 вказаного
Закону передбачено також інші заходи
примусового виконання, передбачені
рішенням, тобто про відсутність такого
заходу примусового виконання рішення
суду як зупинення роботи підприємства
в Законі не вказано.

За змістом частини першої статті 263 КАС
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Зазначена норма кореспондується із
приписами статті 36 Закону України «Про
виконавче провадження». Так, частиною
першою статті 36 цього Закону
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власного ініціативою чи
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення або
зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно частини першої статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

З урахуванням наведеного, враховуючі,
що постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
21.11.2013 року по справі №804/12074/13-а набрала
законної сили, не оскаржена, не
скасована та не визнана незаконною, а
отже в порядку ст. 183-2 КАС України
підлягає негайному виконанню, суд
вважає, що державний виконавець не
вправі відмовити у відкритті
виконавчого провадження на тій
підставі, що рішенням суду не
передбачено заходів його примусового
виконання, а відтак, суд приходить до
висновку, що постанова державного
виконавця про відмову у відкритті
виконавчого провадження серії ВП
№44859471 від 26.09.2014 року, винесена
державним виконавцем Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції щодо виконання
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року по справі № 804/12074/13-а
за позовом Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Яхт-клуб «Прибій»
про застосування заходів реагування,
підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги -
зобов'язати Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції відкрити виконавче
провадження на підставі виконавчого
листа від 16.04.2014 року по справі
№804/12074/13-а, то суд зазначає, що згідно
пункту 7 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» у разі
визнання неправомірними рішення, дій
або бездіяльності державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби суд
зобов'язує їх усунути допущені
порушення або іншим шляхом поновлює
порушені права чи свободи заявника. При
цьому, суд не вправі зобов'язувати
зазначених осіб до вчинення тих дій,
які згідно із Законом України «Про
виконавче провадження» можуть
здійснюватися тільки державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби.

Оскільки відкриття виконавчого
провадження віднесено Законом України
«Про виконавче провадження» до
виключної компетенції державного
виконавця, то суд своїм рішенням не
вправі підміняти державного виконавця,
або прямо вказувати на те, яке рішення
останній повинен прийняти.

За вказаних обставин суд відмовляє у
задоволенні даної позовної вимоги.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги викладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного
управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій до Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про скасування
постанови від 26.09.2014 року та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Скасувати постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
серії ВП №44859471 від 26.09.2014 року, винесену
державним виконавцем Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції щодо виконання
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року по справі № 804/12074/13-а
за позовом Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Яхт-клуб «Прибій»
про застосування заходів реагування.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя В.В. Кальник