Справа № 803/1923/14
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Справа № 803/1923/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання
Шепталовій А.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кушнір Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про визнання дій
протиправними та скасування вимоги про
сплату боргу від 13.05.2014 року № Ф-2302-25.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до
квітня 2013 року позивач перебував на
загальній системі оподаткування.

Позивачу стало відомо, що він є
платником єдиного податку, згідно
поданої заяви від 15.03.2013 року про зміну
системи оподаткування.

Поряд з тим, позивач вказує на те, що ним
особисто заява про зміну системи
оподаткування до податкового органу не
подавалась. Розрахунок доходу
отриманий за рік, що передував поданню
такої заяви також не подавав.

Дізнавшись про існування заяви про
зміну системи оподаткування, позивач
21.03.2013 року звернувся до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області з
листом в якому просив відповідача не
розглядати заяву про перехід на
спрощену систему оподаткування.

Проте, відповідь від Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області позивачу не
надходила, у зв'язку із чим, факт
переведення на спрощену систему
оподаткування і залишення без розгляду
заяви від 21.03.2013 року йому був
невідомий.

Отже, на думку ОСОБА_1, Луцькою ОДПІ
протиправно переведено його на
спрощену систему оподаткування, у
зв'язку із чим внесено зміни до реєстру
платників податку та безпідставно
нарахована сума недоїмки щодо сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

За таких підстав, на думку позивача, дії
Луцької ОДПІ є протиправними, а
податкова вимога від 13.05.2014 року №Ф-2302-25
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав повністю та просив
суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила. В
поданих письмових запереченнях
акцентувала увагу на тому, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 є платником
єдиного податку з 01.04.2013 року. За даними
облікової картки платника податків
станом на 30.04.2014 року за позивачем
обліковується заборгованість зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 2 486, 62 грн.

Відповідач наголошує, що ОСОБА_1 15.03.2014
року подав заяву про перехід на
спрощену систему оподаткування разом з
розрахунком доходу за попередній
календарний рік. Відповідно до п.п.299.3
ст.299 ПК України у разі відсутності
визначених цим Кодексом підстав для
відмови у реєстрації суб'єкта
господарювання як платника єдиного
податку контролюючий орган
зобов'язаний протягом двох робочих
днів від дати надходження заяви щодо
переходу на спрощену систему
оподаткування зареєструвати таку
особу платником єдиного податку, що і
було зроблене відповідачем.

Свідоцтво платника єдиного податку
було виготовлено 15.03.2014 року, після чого
інспектором було запрошено позивачу
отримати його в Луцькій ОДПІ, проте, в
телефонному режимі позивач повідомив,
що відмовляється отримувати свідоцтво,
оскільки не хоче перебувати на
спрощеній системі оподаткування.
Однак, заява про відмову від спрощеної
системи оподаткування від позивача не
надходила, а тому позивач є платником
єдиного податку.

З урахуванням викладеного, представник
відповідача в судовому засіданні
просила суд відмовити в позові.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, з'ясувавши
обставини справи та дослідивши наявні
у матеріалах справи письмові докази,
судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про сплату єдиного
податку від 15 березня 2013 року серія
НОМЕР_2, ОСОБА_1 є платником єдиного
податку. (а.с.41)

Як вбачається з наявного у матеріалах
справи витягу з особового рахунку
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
станом на 30.04.2014 року, за ним рахувалась
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 2 486
грн. 62 коп. (а.с.36)

На виконання обов'язків визначених
Податковим кодексом України, на
підставі Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Наказом Міністерства доходів і зборів
України 9.09.2013 року №455, зареєстрованого
в Міністерстві Юстиції України 19.09.2013
року 1622/24154, Луцькою ОДПІ 20.05.2014 року
винесено вимогу №Ф-2302-25 про сплату
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 2 486
грн. 62 коп. (а.с.20)

Позивачем 23.07.2014 року до Головного
управління Міндоходів у Волинській
області подано скаргу на вимогу від
20.05.2014 року №Ф-2302-25, яку рішенням про
результати розгляду скарги від 05.08.2014
року №К/-03-06 Головне управління
Міндоходів у Волинській області
залишило без задоволення, а вимогу від
20.05.2014 року №Ф-2302-25 без змін. (а.с.11-14)

Позивачем до Державної фіскальної
служби України подано скаргу від 21.08.2014
року на вимогу від 20.05.2014 року №Ф-2302-25.
(а.с.21-22)

Рішенням Державної фіскальної служби
України від 12.09.2014 року про результати
розгляду скарги, вимогу від 20.05.2014 року
№Ф-2302-25 залишено без змін, а скаргу
ОСОБА_1 без задоволення. (а.с.24)

Суд вважає вимогу про сплату боргу від
13.05.2014 року №Ф-2302-25 правомірною, а дії
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області щодо її винесення законними, з
огляду на наступне.

Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є: фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 цього Закону,
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Частиною 8 статті 9 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" визначено, що
платники єдиного внеску, зазначені у
пункті 4 частини першої статті 4 цього
Закону, зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за календарний рік,
до 10 лютого наступного року, крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
членів сімей таких осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, які
сплачують єдиний внесок, нарахований
за календарний квартал, до 20 числа
місяця, що настає за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок.

Згідно ч.2, 3, 4 статті 25 Закону визначено,
що у разі виявлення своєчасно не
сплачених сум страхових внесків
платники єдиного внеску зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею.

Суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів. орган доходів і зборів у
порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно п.п.3 п.2.1 Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Наказом Міністерства доходів і зборів
України 9.09.2013 року № 455,
зареєстрованого в Міністерстві
Юстиції України 19.09.2013 року 1622/24154,
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, у тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п.6.2, сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена платниками у строки,
визначені відповідно до Закону
підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим
підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та
підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї
Інструкції, обчислена органами доходів
і зборів у випадках, передбачених
Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки
стягуються з нарахуванням пені та
застосуванням штрафів.

Пунктом 6.3 Інструкції, зокрема
передбачено, що вимога формується на
підставі даних особових рахунків
платників на суму боргу, що перевищує 10
гривень.

Згідно п.6.4. Інструкції вимога про
сплату боргу формується на підставі
актів документальних перевірок, звітів
платника про нарахування єдиного
внеску та облікових даних з карток
особових рахунків платників за формою
згідно з додатком 4 до цієї Інструкції
(для платника - юридичної особи) або за
формою згідно з додатком 5 до цієї
Інструкції (для платника - фізичної
особи).

Як вбачається з наявного у матеріалах
справи витягу з особового рахунку
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за
ним рахується заборгованість, станом
на 30.04.2014 року, в розмірі 2 486 грн. 62 коп.
(а.с.36)

Наявність заборгованості з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування позивачем в
судовому засіданні не спростовано, а
відтак оскаржувана вимога від 20.05.2014
року №Ф-2302-25 відповідає вимогам Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Наказом Міністерства доходів і зборів
України 09.09.2013 року №455,
зареєстрованого в Міністерстві
Юстиції України 19.09.2013 року 1622/24154.

Позивач, як в позовній заяві так і в
поясненнях наданих в судовому
засіданні, наголошував на тому, що
ОСОБА_1 заяву від 15.03.2013 року про зміну
системи оподаткування не подавав. Крім
того, 21.03.2013 року до Луцької ОДПІ
позивачем подано заяву з проханням не
розглядати заяву про перехід на
спрощену систему оподаткування, у
зв'язку з чим позивачу не було відомо
про переведення його на спрощену
систему оподаткування.

Проте суд вважає, що зазначені
позивачем обставини не спростовують
правомірність оскаржуваної вимоги від
20.05.2014 року №Ф-2302-25 з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявна заява
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від
15.03.2013 року про застосування спрощеної
системи оподаткування. (а.с.37-38)

Пунктами 298.1.1 та 298.1.2 ст.298 Податкового
кодексу України визначено, що для
обрання або переходу на спрощену
систему оподаткування суб'єкт
господарювання подає до контролюючого
органу заяву.

Заява подається за вибором платника
податків, якщо інше не передбачено цим
Кодексом, в один з таких способів: 1)
особисто платником податків або
уповноваженою на це особою; 2)
надсилається поштою з повідомленням
про вручення та з описом вкладення; 3)
засобами електронного зв'язку в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб у порядку, визначеному
законодавством; 4) державному
реєстратору як додаток до
реєстраційної картки, що подається для
проведення державної реєстрації
юридичної особи або фізичної особи -
підприємця з урахуванням вимог пункту
291.5 статті 291 цього Кодексу. Електронна
копія заяви, виготовлена шляхом
сканування, передається державним
реєстратором до контролюючого органу
одночасно з відомостями з
реєстраційної картки на проведення
державної реєстрації юридичної особи
або фізичної особи - підприємця згідно
із Законом України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців".

Зареєстровані в установленому порядку
фізичні особи - підприємці, які до
закінчення місяця, в якому відбулася
державна реєстрація, подали заяву щодо
обрання спрощеної системи
оподаткування та ставки єдиного
податку, встановленої для першої або
другої групи, вважаються платниками
єдиного податку з першого числа місяця,
наступного за місяцем, у якому
відбулася державна реєстрація.

Зареєстровані в установленому законом
порядку суб'єкти господарювання
(новостворені), які протягом 10 днів з
дня державної реєстрації подали заяву
щодо обрання спрощеної системи
оподаткування та ставки єдиного
податку, встановленої для третьої -
шостої груп, вважаються платниками
єдиного податку з дня їх державної
реєстрації.

Зі змісту поданої заяви від 15.03.2013 року
вбачається, що при її складенні та
поданні до Луцької ОДПІ заявником
зазначені всі необхідні для її
заповнення відомості, а саме:
найменування суб'єкта господарської
діяльності, ідентифікаційний код
платника податків, дані документа, що
підтверджують державну реєстрацію,
податкова адреса, місце проживання та
номер контактного телефону заявника, а
також зазначені обрані види
діяльності.

В судовому засіданні позивач не
наполягав на тому, що відомості
зазначені в заяві від 15.03.2014 року про
застосування спрощеної системи
оподаткування не відповідають
дійсності, а відтак у суду відсутні
підстави вважати, що заява від 15.03.2013
року про застосування спрощеної
системи оподаткування не відповідає
вимогам Податкового кодексу України.

Більш того, суд приходить висновку, що
позивачу було відомо про обрання ним
спрощеної системи оподаткування,
оскільки, в матеріалах справи наявна
заява від 21.03.2013 року в якій ОСОБА_1
просив Луцьку ОДПІ не розглядати заяву
від 15.03.2013 року про перехід на спрощену
систему оподаткування. (а.с.10)

Що стосується заяви від 21.03.2013 року в
якій ОСОБА_1 просив Луцьку ОДПІ не
розглядати заяву від 15.03.2013 року про
перехід на спрощену систему
оподаткування то суд погоджується з
позицією Луцької ОДПІ, що дана заява не
може вважатись заявою про відмову від
спрощеної системи оподаткування, з
огляду на наступне.

По-перше, свідоцтво про сплату єдиного
податку винесене Луцькою ОДПІ 15.03.2013
року, в той час як заява позивача про
залишення без розгляду заяви від 15.03.2013
року про перехід на спрощену систему
оподаткування, подана позивачем до
Луцької ОДПІ 21.03.2013 року.

По-друге, відмова від спрощеної системи
оподаткування здійснюється в порядку,
визначеному підпунктами 298.2.1 - 298.2.3
статті 298 Податкового кодексу України.

Згідно п. 298.2.1 та п.298.2.2 ст.298 Податкового
кодексу України для відмови від
спрощеної системи оподаткування
суб'єкт господарювання не пізніше ніж
за 10 календарних днів до початку нового
календарного кварталу (року) подає до
контролюючого органу заяву.

Для відмови від спрощеної системи
оподаткування суб'єкт господарювання
не пізніше ніж за 10 календарних днів до
початку нового календарного кварталу
(року) подає до контролюючого органу
заяву.

Платники єдиного податку можуть
самостійно відмовитися від спрощеної
системи оподаткування у зв'язку з
переходом на сплату інших податків і
зборів, визначених цим Кодексом, з
першого числа місяця, наступного за
податковим (звітним) кварталом, у якому
подано заяву щодо відмови від
спрощеної системи оподаткування у
зв'язку з переходом на сплату інших
податків і зборів.

Поряд з тим, в заяві позивача від 21.03.2013
року відсутнє посилання на відмову від
спрощеної системи оподаткування, а
тому ОСОБА_1 не дотриманий порядок
відмови від спрощеної системи
оподаткування визначений п.298.2.1 та
п.298.2.2 ст.298 Податкового кодексу
України, а відтак позивач, станом на
день винесення оскаржуваної вимоги від
20.05.2014 року № Ф-2302-25 перебував на
спрощеній системі оподаткування.

Що стосується посилання позивача на те,
що ОСОБА_1 не отримував відповіді на
його заяву від 21.03.2013 року суд зазначає,
що в матеріалах справи наявний наказ
Луцької ОДПІ від 07 жовтня 2014 року №277-0,
з якого вбачається, що за неналежне
виконання посадових обов'язків в
частині своєчасності надання
відповіді при розгляді звернення
ОСОБА_1 від 21.03.2013 року притягнуто до
відповідальності головного державного
інспектора відділу адміністрування
доходів і зборів з фізичних осіб
Луцької ОДПІ Харко І.Я. (а.с.39-40)

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, на заяву від 21.03.2013 року
позивачу надавалась письмова
відповідь, хоча і з порушенням терміну
на її надання.

Згідно частин 1 та 2 статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Поряд з тим, позивач належних та
допустимих доказів незаконної
реєстрації як платника єдиного податку
та незаконності свідоцтва про сплату
єдиного податку від 15 березня 2013 року
серія НОМЕР_2 суду не надав.

Доказів та належних правових
обґрунтувань незаконності дій Луцької
ОДПІ та протиправності вимоги від
20.05.2014 року № Ф-2302-25 суду не навів.

В свою чергу Луцькою ОДПІ доведено
правомірність дій Луцької ОДПІ та
правомірність вимоги від 20.05.2014 року
№Ф-2302-25, у зв'язку з чим суд вважає, що
позовні вимоги є безпідставними та не
підлягають до задоволення.

За правилами частини третьої статті 4
Закону України "Про судовий збір", під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Позивачем під час подання
адміністративного позову сплачено 10
відсотків розміру ставки судового
збору, встановленого для вимог
майнового характеру - 182 грн. 70 коп. за
подання адміністративного позову
майнового характеру з ціною позову 2 486,
62 грн. судовий збір має бути сплачений в
розмірі 1 827 грн. (1 218 грн. х 1,5).

Отже, оскільки в задоволенні позову
майнового характеру позивачу
відмовлено, з позивача слід стягнути до
Державного бюджету України 1 644 грн. 30
коп. (1 827 грн. - 182 грн. 70 коп. = 1 644 грн. 30
коп.)

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями
162, 163, Кодексу адміністративного
судочинства України та на підставі
Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправними дій
та скасування вимоги, відмовити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) в дохід Державного бюджету
України несплачений судовий збір в
розмірі 1 644 (одна тисяча шістсот сорок
чотири) гривні 30 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде складено 02 листопада 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ю.Ю.
Сорока