Справа № 803/1714/13-а
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
м.Львів Справа № 876/11943/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й.,

суддів
Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.

з участю секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Пивовара В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Ягодинської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 30 серпня 2013
року в адміністративній справі №
803/1714/13-a за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Ягодинської
митниці Міністерства доходів і зборів
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області про
визнання протиправними і скасування
рішення та картки відмови, стягнення
надмірно сплачених платежів,

В С Т А Н О В И В
:

У серпні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП
ОСОБА_4) звернулася до Волинського
окружного адміністративного суду із
вказаним позовом, у якому просила
визнати протиправними та скасувати
рішення Ягодинської митниці
Міністерства доходів і зборів України
(далі - Ягодинська митниця) про
коригування митної вартості товарів №
205000006/2013/000030/1 від 18.05.2013 року й картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 205070000/2013/00046
від 18.05.2013 р., а також стягнути з
Державного бюджету України на свою
користь надмірно сплачену суму митних
платежів у розмірі 22823,41 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 30 серпня 2013
року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятою
постановою, її оскаржила Ягодинська
митниця, яка вважає, що при ухваленні
оскаржуваного рішення судом першої
інстанції неправильно застосовано до
спірних правовідносин норми
матеріального права, не надано
належної юридичної оцінки наданим
відповідачем доказам, неповно
з'ясовано обставини справи, які мають
істотне значення для правильного
вирішення справи. Тому, з підстав,
викладених в апеляційній скарзі,
просила скасувати постанову суду
першої інстанції і прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, 07.02.2012 року між ФОП
ОСОБА_4, як покупцем, та компанією
фірмою «Elefant Owoce Agnieszka Strach» (Польща), як
продавцем, укладено контракт № 13/2012/РL,
за умовами якого продавець
зобов'язується продати, а покупець -
прийняти та оплатити товар «яблука
свіжі» згідно інвойсу, який є
невід'ємною частиною цього контракту.

Згідно із пунктом 5.1 контракту поставка
товару здійснюється автотранспортом
на територію України згідно Правил
«Інкотермс - 2010», а саме - на умовах СРТ.

18.05.2013 р. позивачем через декларанта для
митного оформлення й митного контролю
товарів та транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон,
було подано партію товару «яблука
свіжі врожаю 2012 року, сорт II, клас
якості II» вагою нетто 20280 кг за ціною 0,70
дол. США за 1 кг на загальну суму 14 196,00
дол. США, придбаного позивачем згідно
контракту № 13/2012/PL від 07.02.2012 pоку та
інвойсу 21/05/2013.

Для митного оформлення товару
декларантом було подано: контракт №
13/2012/PL від 07.02.2013 р. з додатками № 1 від
26.03.2012 р. та № 2 від 28.12.2012 р.,
рахунок-фактуру (інвойс) № 21/05/2013 від
15.05.2013 р., вантажно-митну декларацію
(ВМД) № 205070000/2013/027390 від 18.05.2013 р.,
попередню митну декларацію №
205070000/2013/026870 від 16.05.2013 р., декларацію
митної вартості (ДМВ) № 205070000/2013/027390 від
18.05.2013 р., міжнародну товаро-транспортну
накладну CMR № 104160 від 16.05.2013 р.,
сертифікат про походження товару №
PL/MF/AF 0012544 від 16.05.2013 р., сертифікат
відповідності європейським нормам №
КО 8231.32700.2013.11 від 16.05.2013 р.,
фітосанітарне свідоцтво № 0445907 від
16.05.2013 р., лист про відсутність
страхування товару № 159 від 18.05.2013 р.,
ВМД країни відправлення № 13PL302020Е0039791
від 16.05.2013 р. та інші документи,
зазначені в графі 44 ВМД.

У графах 12, 45 ВМД № 205070000/2013/027390 від
18.05.2013 р. позивачем було вказано митну
вартість товару в розмірі 113468,63 грн, що
відповідає 14196,00 дол. США, тобто 0,70 дол.
США за 1 кг товару.

Під час здійснення митного контролю
посадовою особою митного органу у
графі «Для відміток митниці» ДМВ №
205070000/2013/027390 від 18.05.2013 р. було зроблено
запис про необхідність подання в
порядку статті 53 МК України додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, а саме: прайс-лист
фірми виробника товару, висновки про
якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, банківські
платіжні документи про попередню
оплату товару, розрахунок ціни від
виробника товару (калькуляцію).
Представник декларанта ознайомився із
зазначеним записом і зобов'язався
надати прайс-лист та висновки про
якісні та вартісні характеристики
товару. Щодо надання інших документів
було внесено запис в ДМВ про те, що буде
прийматись рішення у відповідності до
положень МК України.

Тоді ж Ягодинською митницею було
відмовлено у митному оформленні товару
та видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
205070000/2013/00046 та винесено рішення про
коригування митної вартості товару №
205000006/2013/000030/1 від 18.05.2013 р., яким
визначено митну вартість партії товару
у кількості 20280 кг на загальну суму 23119,20
дол. США, тобто за ціною 1,14 дол. США за 1
кг.

Митну вартість було визначено за
резервним методом відповідно до статті
64 МК України на підставі цінової
інформації ВМД № 205020005/2013/5315 від 17.05.2013
р. та № 205020005/2013/5332 від 18.05.2013 р., наявної
в митного органу.

За заявою позивача було прийнято
рішення про випуск товару у вільний
обіг шляхом надання гарантій
відповідно до розділу Х МК України.

Відповідно до частини восьмої статті 55
МК України протягом 80 днів з дня
випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

03.07.2013 р. на адресу Ягодинської митниці
позивачем було направлено заяву № 241 з
додатковими документами, визначеними
митним органом у графі «Для відміток
митниці» ДМВ № 205070000/2013/027390 від 18.05.2013 р.,
а саме: прайс-лист фірми - виробника
товару «Elefant Owoce Agnieska Strach» (Польща);
платіжне доручення № 1016 від 06.06.2013 р.;
світф повідомлення № 3975LI.63503UBGB від
06.06.2013 р.; висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
№ 05.03.02-03/10554 від 26.02.2013 р.; висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» № 2630 від
18.06.2013 р.

Розглянувши вказані матеріали,
відповідач вказав на неможливість
застосування митної вартості,
заявленої декларантом, і не взяв до
уваги лист ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» від 18.06.2013
року № 2630 про рівень ціни на товар
через відсутність даних
спеціалізованих інформаційних джерел
щодо ціни даного товару на умовах
поставки СРТ, а також зазначив про
неподання декларантом
калькуляції-розрахунку ціни від
виробника товару, про що повідомив
декларанта листом від 11.07.2013 року №
1/1.2-6/786.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що для підтвердження митної
вартості товару позивачем було надано
митному органу всі документи,
передбачені статтею 53 МК України, що
дають можливість визначити митну
вартість за першим (основним) методом
визначення митної вартості,
встановленим статтею 57 МК України, - за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), а
тому висновки Ягодинської митниці щодо
документального непідтвердження
позивачем митної вартості товару є
необгрунтованими.

Ягодинською митницею не подано жодного
доказу того, що в нього виникли
обґрунтовані сумніви в достовірності
поданих декларантом відомостей щодо
митного оформлення товару та не
наведено обґрунтованих підстав щодо
неможливості застосувати перший метод
визначення митної вартості товару.

Крім того, митний орган не провів
процедуру консультацій із декларантом
щодо вибору того чи іншого методу
визначення митної вартості товару, яка
є обов'язковою у разі незгоди митного
органу із митною вартістю товару,
заявленою декларантом відповідно до
вимог статті 57 МК України.

Суд погодився з тим, що митний орган не
переконався в неможливості
застосування попередніх методів і
безпідставно застосував резервний
метод визначення митної вартості -
визначив ціну товару відповідно до
цінової інформації ЄАІС Державної
митної служби України.

Проте, колегія суддів апеляційного
суду вважає такі висновки суду першої
інстанції помилковими, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України (далі - МК України) митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

За приписами пункту 1 частини першої
статті 51 МК України відомості про митну
вартість товарів використовуються для
нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом (пункт 1 частини 2 статті 52
Кодексу).

Частинами другою - четвертою статті 53
МК України визначено, що документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є: декларація митної вартості,
що подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно із частинами першою, другою,
п'ятою - сьомою статті 54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право:
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; звертатися до митних
органів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості; застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Відповідно до частин першої та другої
статті 55 МК України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити:
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування;
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

За приписами статті 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - другою
статті 58 МК України метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що:
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); не впливають значною мірою
на вартість товару; щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; жодна
частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

З системного аналізу вказаних статей
вбачається, що обов'язок доведення
митної ціни товару лежить на
позивачеві.

При цьому митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження
витребовувати додаткові документи для
перевірки правильності зазначеної
митної вартості товару в разі
наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання має надавати лише
належні документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару.

Надання неналежних документів або
часткове надання витребуваних
документів не може вважатися
виконанням вимог митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

Як видно із матеріалів справи, при
здійсненні порівняння рівня заявленої
митної вартості з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено (за даними ПІК «Цінова
інформація при визначенні митної
вартості» ЄАІС ДМСУ) відповідачем було
виявлено відхилення у рівні митної
вартості товару, митна вартість якого
перевірялась, у порівнянні із
загальним рівнем цін на подібні товари
(1,14 дол. США за 1 кг); також заявлена
позивачем митна вартість товару (0,70
дол. США за 1 кг) була нижчою від ціни
договору (1 дол. США за 1 кг), у зв'язку з
чим у митного органу виник
обгрунтований сумнів щодо
правильності заявленої позивачем
митної вартості товару.

Надані декларантом, за пропозицією
митного органу, документи (в тому числі
й лист ДП «Укрпромзвнішекспертиза») не
були належними, оскільки не
підтверджували заявленої митної
вартості, не було надано доказів про
внесення змін до контракту щодо ціни
товару, документи про оплату не
відповідали умовам контракту та
додатку до нього за № 1 від 26.03.2012 р.,
наданий адресний прайс-лист також
суперечить умовам контракту і не дає
змоги ідентифікувати товари (зокрема,
не зазначено рік врожаю, адресата,
прайс-лист видано більш як через рік
після підписання контракту); також не
було надано калькуляцію-розрахунок
ціни від виробника, що дало митному
органу підстави для визначення митної
вартості товару за резервним методом
оцінки згідно статті 64 МК України; при
цьому митний орган послідовно довів
неможливість застосування попередніх
методів.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає правомірними дії митниці щодо
відмови у застосуванні митної
вартості, заявленої позивачем,
прийняття рішень про коригування
митної вартості та винесення картки
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні товару. Приймаючи
оскаржуване рішення митний орган діяв
у межах повноважень та на підставі
вимог чинного законодавства, підстави
для його скасування відсутні. З
урахуванням відмови у прийнятті митної
декларації є правомірним заповнення
відповідачем картки відмови у
прийнятті митної декларації
відповідно до ч.12 ст.264 Митного кодексу
України.

Також колегія суддів вважає
безпідставними покликання позивача на
непроведення митним органом
консультацій, оскільки такі, за
свідченнями представника митниці, були
проведені в усній формі, при тому, що
заяви декларанта щодо проведення
консультацій у письмовій формі до
митного органу не надходило.

Відповідно до статті 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
через що постанова суду підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
заявленого позову.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205
ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н
О В И В :

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці
Міністерства доходів і зборів України
задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 30 серпня 2013
року року в адміністративній справі №
803/1714/13-a скасувати.

У задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Ягодинської
митниці Міністерства доходів і зборів
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області про
визнання протиправними та скасування
рішення та картки відмови, стягнення
надмірно сплачених платежів відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя
Р.Й.Коваль

Судді
В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк

Постанова складена у повному обсязі 27
жовтня 2014 року.