Справа № 2а-1330/11/0970
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
Справа №
50359/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Житлово-експлутаційної
організації №1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року по справі за позовом Державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську до
Житлово-експлутаційної організації №1
про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

15.04.2011 року Державна податкова
інспекція в м. Івано-Франківську (далі -
ДПІ в м. Івано-Франківську) звернулася з
адміністративним позовом до
Житлово-експлуатаційної організації №
1 (далі ЖЄО №1) про стягнення
заборгованості в сумі 1843042,67 грн. по
податку на додану вартість, земельному
податку та збору за забруднення
навколишнього природного середовища з
розрахункових рахунків та за рахунок
готівки, що належить відповідачу і
надання дозволу у разі недостатності
коштів для погашення податкового боргу
на розрахункових рахунках платника
податків погасити борг за рахунок
майна, що перебуває у податковій
заставі.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що відповідачем,
всупереч вимог податкового
законодавства станом на 12.01.2011 року
допущено заборгованість по сплаті
податків і зборів на загальну суму
1843042,67 грн., з них: 1803354,72 грн. по податку
на додану вартість, а 39687,95 грн. по
земельному податку. Заборгованість на
даний час відповідачем не сплачена, в
адміністративному чи судовому порядку
не оскаржена, а тому підлягає
стягненню.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 06
червня 2011 року позовні вимоги
задоволено повністю. Суд виходив з
того, що на адресу відповідача було
скеровано перша і друга вимоги, які
залишилися не виконаними. Крім того,
податкові повідомлення рішення - не
оскаржені, відтак є узгоджиними.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволені
позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги в
основному покликається на те, що судом
першої інстанції не досліджено
обставини справи. Суд не взяв до уваги
судове рішення із сумами, які увійшли в
спірну суму.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що станом на 12.01.2011
року відповідачем допущено
заборгованість по сплаті податків і
зборів на загальну суму 1843042,67 грн.

Відповідачу направлялись перша та
друга податкові вимоги, які
відповідачем залишено без виконання.

Наявність податкового боргу
підтверджується копіями податкових
декларацій, довідкою про наявність
заборгованості від 12.01.2011 року №19,
актами перевірок та податковими
повідомленнями-рішеннями та іншими
матеріалами справи (а.с.6, 8-21, 27-29, 31-32, 34-38,
40-50).

Згідно із п.1.2 ст.1 Закону України «Про
порядок погашень зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції чинній
на момент виникнення правовідносин)
податковим зобов'язанням визнається
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджету відповідну суму
коштів у порядку та строки, визначені
цим Законом або іншими законами
України.

Відповідно до п.п.1.3 ст.1 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податковим боргом визнається
податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному або
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Положенням п.5.1 ст.5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
встановлено, що податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації і
відповідно до п.п. 5.3.1. п.5.3 ст.5 Закону
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків (п.п.5.4.1 п.5.4 ст.5
вказаного Закону).

Враховуючи вищенаведене та здійснивши
системний аналіз правових норм,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що оскільки сума боргу є
узгодженою та податкові повідомлення
рішення не є оскарженими, а вимоги по їх
виконанню не здійснено, то підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції не вбачається.

Отже, доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу
Житлово-експлутаційної організації №1
залишити без задоволення, постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року по справі № 2а-1330/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів, шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга