Справа № 872/16992/13
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2014 рокусправа № 804/8985/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної
Л.П. (доповідач),

суддів: Проценко
О.А. Дурасової Ю.В.

при секретарі - Спірічеві Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
30.09.2013 р.

у справі № 804/8985/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Веріса»

до відповідача Державної податкової
інспекції в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до відповідача, в якому просив:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо неприйняття
податкової декларації за період лютий
2013 року;

- скасувати рішення відповідача №
6154/10/18-2 від 13.03.2013 року;

- зобов'язати відповідача прийняти
податкову декларацію позивача з
податку на додану вартість за період
лютий 2013 року з додатками датою її
фактичного отримання, а саме 11.03.2013
року;

- зобов'язати відповідача
відобразити показники (дані)
податкової декларації позивачем з
податку на додану вартість за період
лютий 2013 року з додатками в електронних
базах даних податкової звітності, у
тому числі в картці особового рахунку
позивача.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
30.09.2013 р. позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправною відмову
відповідача в прийнятті податкової
декларації позивача з податку на
додану вартість за лютий 2013 року та
визнано податкову декларацію з податку
на додану вартість за лютий 2013 року з
додатками такою, що подана у день її
фактичного отримання відповідачем -
11.03.2013 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про протиправність відмови
відповідача у прийнятті податкової
декларації та визнав податкову
декларацію з ПДВ, подану позивачем за
лютий 2013 року такою, що прийнята у день
її фактичного отримання відповідачем,
тобто 11.03.2013 року, та у зв'язку з
відновленням порушених прав позивача
відмовив в задоволенні позовної вимоги
про зобов'язання відповідача прийняти
податкову декларацію позивача з ПДВ за
лютий 2013 року з додатками датою її
фактичного отримання. Суд дійшов
висновку, що зазначена вимога є
похідною від визнання протиправною
відмови у прийнятті декларації з ПДВ,
та на стадії розгляду питання про
визнання протиправною відмови у
прийнятті декларації є передчасною.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, у якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, а також на не
повне з'ясування обставин справи,
просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 30.09.2013 р. та
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги відповідач посилається на норми
пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу
України та зазначає, що позивачем було
надіслано засобами поштового зв'язку
11.03.2013 року до податкового органу
податкову декларацію з податку на
додану вартість за лютий 2013 року. В
порядку 49.8 ст. 49 Податкового кодексу
України працівником податкового
органу було перевірено наявність
обов'язкових реквізитів, які визначені
в ст. 48 Податкового кодексу України та
зроблено висновок, що податкова
звітність складена з порушенням норм
Податкового кодексу України, а саме
через не скріплення додатку № 5 до
декларації печаткою платника та
підписами посадових осіб. Згідно п. 48.7
ст. 48 Податкового кодексу України
податкова звітність, складена з
порушенням норм не вважається
податковою декларацією, про що
направлено лист від 13.03.2013 року №
6154/10/18.2.

Позивач подав до апеляційного суду
заперечення на апеляційну скаргу, у
яких просить залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 30.09.2013 р. -
без змін.

Представник позивача - Осипов О.О. у
судовому засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги та
просив залишити постанову суду першої
інстанції без змін, як законне та
обґрунтоване.

Представник відповідача до суду не
прибув. Про час та місце судового
розгляду відповідача сповіщено
належним чином.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є
платником податку на додану вартість,
перебуває на обліку у ДПІ у
Амур-Нижньодніпровському районі.

11.03.2013 року позивачем надіслано
засобами поштового зв'язку до
податкового органу податкову
декларацію з ПДВ № за лютий 2013
року.

13.03.2013 року відповідачем листом
№6154/10/18-2 не визнано податковою
звітністю податкову декларацією з ПДВ
за березень 2013 року податковою
декларацією, у зв'язку з тим, що додаток
№ 5 до декларації не підписаний
посадовими особами та не скріплений
печаткою платника податків.

Порядок подання податкової декларації
до органів державної податкової служби
регулюється ст. 49 ПК України та
Порядком заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
25.11.2011 року № 1492 (далі - Порядок № 1492).

Відповідно до п. 49.8 ст. 49 ПК України
прийняття податкової декларації є
обов'язком органу державної податкової
служби.

Згідно п. 11 розділу І Порядку № 1492
податкова звітність подається до
органу державної податкової служби
особою, яка зареєстрована платником
ПДВ згідно з вимогами розділу V ПК
України.

Як передбачено нормою абзацу 1 п. 49.9 ст.
49 ПК України, за умови дотримання
платником податків вимог цієї статті
посадова особа контролюючого органу, в
якому перебуває на обліку платник
податків, зобов'язана зареєструвати
податкову декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 ПК України під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 ПК України
податкова декларація повинна містити
такі обов'язкові реквізити: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби і мають
відмітку у паспорті); місцезнаходження
(місце проживання) платника податків;
найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність; дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток або інші
відомості, визначені в абзаці сьомому
цього пункту, посадових осіб платника
податків; підписи платника податку -
фізичної особи та/або посадових осіб
платника податку, визначених цим
Кодексом, засвідчені печаткою платника
податку (за наявності).

Як зазначено в листі відповідача від
13.03.2013 року №6154/10/18-2 про невизнання
податкової звітності та не
заперечувалось представником
відповідача, податкова декларація за
лютий 2013 року не була прийнята
відповідачем, у зв'язку з тим, що
додаток № 5 до декларації не підписаний
посадовими особами та не скріплений
печаткою платника податків.

Однак, позивачем надано суду копію
направленої поштою до відповідача
податкової декларації з ПДВ від 11.03.2013
року № за лютий 2013 року, додаток
№ 5 якої підписано керівником та
головним бухгалтером ТОВ «Веріса»
Дубовською Т.В. та скріплено печаткою
ТОВ «Веріса».

Позивачем також надано суду оригінал
(для огляду в судовому засіданні) та
копію (для долучення до матеріалів
справи) опису вкладення у цінний лист
відділення поштового зв'язку
«Укрпошта» на ім'я відповідача, в якому
зазначено перелік документів, що
направляються, зокрема: оригінал
додатка № 5 до податкової декларації з
ПДВ за лютий 2013 року, заповнений в
друкованому вигляді, без виправлень,
без помарок і помилок, скріплений
оригінальними підписами та печаткою.

Доказів щодо фальсифікації названого
документу органу зв'язку відповідачем
не надано.

Виходячи з норм ч. 2 ст. 71 КАС України, де
зазначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, а також
приймаючи до уваги, що згідно висновку
суду першої інстанції, який
відповідачем не спростовується,
наданий відповідачем додаток № 5 до
декларації роздрукований на папері
нижчої якості, ніж сама декларація та
інші додатки; яскравість друку
відрізняється від самої декларації та
інших додатків, суд апеляційної
інстанції погоджується з судом першої
інстанції стосовно того, що відповідач
не довів факт неналежного заповнення
позивачем документів податкової
звітності.

Слід також зазначити наступне.

Відповідно п. 49.11 ст. 49 ПК України у разі
подання платником податків до
контролюючого органу податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу, такий контролюючий орган
зобов'язаний надати такому платнику
податків письмове повідомлення про
відмову у прийнятті його податкової
декларації із зазначенням причин такої
відмови.

Повідомлення є юридичною формою
рішення про можливість його оскарження
прямо зазначено п.п. 49.12.2 п. 49.12 ст. 49 ПК
України.

Контролюючий орган не прийняв
повідомлення про відмову у прийнятті
податкової декларації, а надіслав
позивачеві лист про невизнання
декларації з ПДВ, що є порушенням вимог
ст. 49 ПК України.

Така правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
від 26.03.2013 року у справі № К/9991/76286/11 та
постанові Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06.06.2013 року у справі № 804/779/13-а.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Судом встановлено, що відмовляючи в
прийнятті податкової декларації з ПДВ
позивача за лютий 2013 року, відповідач
діяв не на підставі, не в межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені чинним законодавством, з
огляду на що суд правомірно
задовольнив позов в частині визнання
протиправною відмову відповідача в
прийнятті податкової декларації
позивача з ПДВ за лютий 2013 року.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача прийняти декларацію
позивача з ПДВ за лютий 2013 року з
додатками датою її фактичного
отримання 11.03.2013, то суд зазначає
наступне.

Згідно з п. 49.13 ст. 49 ПК України у разі,
якщо в установленому законодавством
порядку буде встановлено факт
неправомірної відмови органом
державної податкової служби (посадовою
особою) у прийнятті податкової
декларації, остання вважається
прийнятою у день її фактичного
отримання органом державної
податкової служби.

Задоволення судом позовних вимог щодо
визнання протиправною відмови
прийняти податкову декларацію означає,
що відповідне рішення не створило
жодних правових наслідків, а податкова
декларація є поданою вчасно на
підставі п. 49.13 ст. 49 ПК України. Тому в
такому разі обов'язок платника
податків щодо своєчасного подання
податкової декларації є виконаним
належним чином, а його порушені права
цілком відновленими.

Резолютивна частина постанови
адміністративного суду про
задоволення позовних вимог у справі,
предметом оскарження в якій є
протиправність відмови податкового
органу у прийнятті податкової
декларації має містити висновок про
визнання протиправною відмову
податкового органу прийняти податкову
декларацію, а податкової декларації
такою, що подана платником податків у
день її фактичного отримання органом
державної податкової служби (із
зазначенням дати).

Вимоги про зобов'язання податкового
органу прийняти податкову декларацію,
визнання протиправними рішення, дії,
бездіяльності податкового органу,
визнання поданої декларації
податковою звітністю, визнання
податкової декларації поданою варто
розглядати як вимогу про визнання
протиправною відмови у прийнятті
податкової декларації, поданої
платником податків на певну дату.

Така правова позиція викладена в
інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
15.06.2012 року N 1503/12/13-12.

Відповідно до абзацу 10 ч. 2 ст. 162 КАС
України суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

З огляду на протиправність відмови
відповідача у прийнятті податкової
декларації, суд першої інстанції
обґрунтовано визнав податкову
декларацію з ПДВ, подану позивачем за
лютий 2013 року такою, що прийнята у день
її фактичного отримання відповідачем,
тобто 11.03.2013 року, та у зв'язку з
відновленням порушених прав позивача
відмовив в задоволенні позовної вимоги
про зобов'язання відповідача прийняти
податкову декларацію позивача з ПДВ за
лютий 2013 року з додатками датою її
фактичного отримання.

Слід також погодитися з висновком суду
першої інстанції, що вимога про
відображення відповідачем показників
(даних) податкової декларації позивача
з податку на додану вартість за період
лютий 2013 року з додатками в електронних
базах даних податкової звітності, у
тому числі в картці особового рахунку
позивача є похідною від вимоги про
визнання протиправною відмови у
прийнятті декларації з ПДВ, та на
стадії розгляду питання про визнання
протиправною відмови у прийнятті
декларації є передчасною.

Отже, рішення суду першої інстанції є
законними та обґрунтованими, що згідно
ст. 200 КАС України виключає підстави для
його скасування та задоволення
апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
в Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області слід залишити без задоволення,
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
30.09.2013 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
30.09.2013 р. у справі № 804/8985/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове
рішення подається протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, а в разі складення
рішення в повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня
складення судового рішення в повному
обсязі.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова