Справа № К/9991/43196/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/43196/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Селидове
Донецької області до відділу державної
виконавчої служби Селидівського
міського управління юстиції
Луганської області про визнання
незаконною та скасування постанови про
зупинення виконавчого провадження, за
касаційною скаргою Державного
підприємства «Селидіввугілля» на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 5 травня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 7 червня 2011
року,-

у с т а н о в и л а :

У березні 2011 року Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Селидове
Донецької області (далі відділення
Фонду) звернулось з позовом до відділу
державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції Луганської області (далі ВДВС)
про визнання незаконною та скасування
постанови відповідача від 2 лютого 2011
року про зупинення виконавчого
провадження.

В обґрунтування позову відділення
Фонду зазначало, що підстав для
зупинення виконавчого провадження у
відповідача не було, а тому спірна
постанова, якою порушено права
позивача, підлягає скасуванню, в
зв'язку з чим просило про задоволення
позову.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 5
травня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 7 червня 2011
року позов задоволено, визнано
неправомірними дії та скасовано спірну
постанову.

У касаційній скарзі особа, яка не брала
участі у справі, але оскаржуваними
судовими рішеннями вирішено питання
про її права, свободи та інтереси,
Державне підприємство
«Селидіввугілля», посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалені
ними судові рішення скасувати та
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов, суди на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що виконавче
провадження, в межах якого винесена
спірна постанова, відкрито за
виконавчим листом про стягнення
заборгованості, на яку не поширюється
дія Закону України від 23 червня 2005
року № 2711-ІV «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» (далі Закон № 2711-ІV), а тому
підстав для зупинення виконавчого
провадження у відповідача не було.

Так, у відповідності до абзацу 6 частини
3.7 статті 3 Закону № 2711-ІV (в редакції
статті, яка діяла у період спірних
правовідносин) на строк участі
підприємства паливно-енергетичного
комплексу у процедурі погашення
заборгованості підлягають зупиненню
виконавчі провадження та заходи
примусового виконання рішень щодо
цього підприємства із стягнення
заборгованості, яка виникла до 1 січня
2012 року, що підлягають виконанню в
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження», крім
рішень про виплату заробітної плати,
вихідної допомоги, інших виплат
(компенсацій), що належать працівнику у
зв'язку з трудовими відносинами,
відшкодування матеріальної (майнової)
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю,
стягнення аліментів.

При цьому, заборгованістю, у розумінні
пункту 1.4 частини 1 статті 1 Закону №
2711-ІV, є підтверджена учасниками
розрахунків на розрахункову дату сума
коштів, яка: 1) підлягає сплаті за
товари, роботи (послуги), спожиті у
процесі виробництва (видобутку),
передачі (транспортування) та/або
постачання енергоносіїв, відповідно до
укладених договорів або з інших
підстав, передбачених законом, у тому
числі суми пені, штрафних та фінансових
санкцій, але не сплачена; 2) є податковим
боргом та підлягає сплаті, але не
сплачена, до бюджетів усіх рівнів та
державних цільових фондів, у тому числі
ліквідованих; 3) підлягає сплаті, але не
сплачена, до цільового галузевого
фонду створення ядерно-паливного циклу
Міністерства палива та енергетики
України; 4) передбачена видатками
бюджетів усіх рівнів, але не отримана
суб'єктами господарської діяльності, у
тому числі за пільгами та субсидіями,
для сплати за спожиті енергоносії; 5)
підлягає сплаті і виникла внаслідок
відсутності у Державному бюджеті
України минулих років видаткових
статей або передбачення видатковими
статтями часткового фінансування
видатків для розрахунків за
енергоносії, у тому числі за пільгами
та субсидіями (трансфертами), спожиті
підприємствами, організаціями,
закладами та установами, які
фінансуються з бюджетів усіх рівнів.

Погашення заборгованості, за змістом
пункту 1.2 вищезазначеної норми Закону,
це заходи, спрямовані на зменшення
та/або розстрочення кредиторської та
дебіторської заборгованостей шляхом
застосування механізмів списання,
взаєморозрахунків, реструктуризації,
часткової оплати на умовах, визначених
цим Законом.

Водночас, згідно з положеннями пункту
1.3 цієї ж частини статті, учасники
розрахунків - підприємства
паливно-енергетичного комплексу,
суб'єкти господарської діяльності,
розпорядники коштів державного та
місцевих бюджетів, державні цільові
фонди, Державний комітет України з
державного матеріального резерву,
правонаступники ліквідованих фондів,
що були передбачені законодавством,
розпорядник цільового галузевого
фонду створення ядерно-паливного циклу
Міністерства палива та енергетики
України, які мають дебіторську або
кредиторську заборгованість та
здійснюють заходи щодо її погашення на
умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до приписів пункту 1.8
частини 1 статті 1 Закону № 2711-ІV
розрахункова дата - дата, на яку кожним
з учасників розрахунків фіксується
сума кредиторської та дебіторської
заборгованостей для погашення шляхом
застосування механізмів, визначених
цим Законом. Розрахунковою датою
встановлюється 1 січня 2007 року.

Як правильно встановлено судами та
підтверджується дослідженими під час
розгляду справи матеріалами,
заборгованість, за якою відкрито
виконавче провадження, в межах якого
винесена спірна постанова, виникла у
скаржника перед позивачем зі сплати
страхових внесків та пені.

Однак, Закон № 2711-ІV, за приписами
статті 2, регулює відносини, пов'язані з
проведенням комплексу заходів,
спрямованих на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу, а
його дія поширюється на підприємства
паливно-енергетичного комплексу, а
також інших учасників розрахунків, які
мають або перед якими є заборгованість,
що виникла внаслідок неповних
розрахунків за енергоносії.

За таких обставин, заборгованість зі
сплати страхових внесків та пені не є
заборгованістю, у розумінні Закону №
2711-ІV, оскільки не виникла внаслідок
неповних розрахунків за енергоносії і
утворилась після розрахункової дати,
встановленої цим Законом, а тому дія
цього Закону на неї не поширюється.

Таким чином, суди дійшли правильних
висновків щодо протиправності дій
відповідача та наявності підстав для
скасування спірної постанови і
задоволення позову.

Враховуючи викладене, оскаржувані
рішення судів відповідають дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги їх висновків
не спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного
підприємства «Селидіввугілля»
відхилити, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
5 травня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 7 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало