Справа № 826/10554/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
інстанції: Соколова О.А.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4
на ухвалу Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 серпня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Адміністрації Державної
прикордонної служби України про
визнання незаконним рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Адміністрації Державної прикордонної
служби України про визнання незаконним
рішення про відмову у виплаті грошової
допомоги у зв'язку з виходом на пенсію,
передбаченої ч. 13 ст. 37 Закону України
«Про державну службу»; зобов'язання
призначити та виплатити грошову
допомогу у зв'язку з виходом на пенсію в
сумі 19 780,00 грн., передбачену ч. 13 ст. 37
Закону України «Про державну службу»,
стягнення з відповідача морального
збитку в розмірі 40 000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 серпня 2014 року
адміністративний позов залишено без
розгляду на підставі ст. 100 КАС України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, та
просить скасувати зазначену ухвалу та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, та з урахуванням можливості
вирішення справи на основі наявних у
ній доказів, колегія суддів вирішила
справу розглянути у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Суд першої інстанції залишив
адміністративний позов без розгляду,
враховуючи той факт, що
адміністративний позов поданий після
закінчення строків, установлених
законом, та суд першої інстанції на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
залишення адміністративного позову
без розгляду, проте вважає, що судом
помилково застосовано до спірних
правовідносин ч. 3 ст. 99 КАС України щодо
строку звернення до адміністративного
суду, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України, для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України,
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, КЗпП України розмежовує
строки звернення до суду по трьох
категоріях трудових спорів: 3 місяці
(загальний строк), 1 місяць (у справах
про звільнення), необмежений строк (у
справах про стягнення належної суми
заробітної плати).

Позивач вважає, що грошова допомога у
зв'язку з виходом на пенсію відноситься
до заробітної плати, у зв'язку з чим у
спірних правовідносинах не обмежено
строки звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України,
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
оплату праці», заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

За змістом ст. 2 вказаного Закону,
основна заробітна плата. Це -
винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це -
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні
виплати. До них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу», оплата праці
державних службовців повинна
забезпечувати достатні матеріальні
умови для незалежного виконання
службових обов'язків, сприяти
укомплектуванню апарату державних
органів компетентними і досвідченими
кадрами, стимулювати їх сумлінну та
ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Відповідно до ч. 13 ст. 37 Закону України
«Про державну службу» (у редакції,
чинній на час звільнення позивача),
державним службовцям у разі виходу на
пенсію за наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
грошова допомога при виході на пенсію
не відноситься до складу заробітної
плати державного службовця, у зв'язку з
чим, до спірних правовідносин не
підлягає застосуванню ч. 2 ст. 233 КЗпП
України.

Враховуючи, що спірні правовідносини
щодо стягнення суми грошової допомоги
при виході на пенсію не стосуються
оскарження рішення про звільнення
позивача, на них поширюється норма ч. 1
ст. 233 КЗпП України щодо тримісячного
строку звернення до суду.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що висновок суду першої інстанції щодо
застосування до спірних правовідносин
ч. 3 ст. 99 КАС України є помилковим,
оскільки в даному випадку необхідно
застосовувати спеціальну норму ч. 1 ст.
233 КЗпП України щодо тримісячного
строку звернення до суду.

За змістом ст. 100 КАС України визначено,
що адміністративний позов, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Відповідно до ст. 155 КАС України, суд
своєю ухвалою залишає позовну заяву
без розгляду, якщо: 1) позовну заяву
подано особою, яка не має
адміністративної процесуальної
дієздатності; 2) позовну заяву від імені
позивача подано особою, яка не має
повноважень на ведення справи; 3) у
провадженні цього або іншого
адміністративного суду є
адміністративна справа про спір між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав; 4) позивач
повторно не прибув у попереднє судове
засідання чи у судове засідання без
поважних причин, якщо від нього не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності; 5) надійшло
клопотання позивача про відкликання
позовної заяви; 6) особа, яка має
адміністративну процесуальну
дієздатність і за захистом прав, свобод
чи інтересів якої у випадках,
встановлених законом, звернувся орган
або інша особа, заперечує проти
адміністративного позову і від неї
надійшла відповідна заява; 7)
провадження в адміністративній справі
було відкрито за позовною заявою, яка
не відповідає вимогам статті 106 цього
Кодексу, і позивач не усунув цих
недоліків у строк, встановлений судом;
8) позивач до закінчення судового
розгляду залишив судове засідання без
поважних причин і не звернувся до суду
із заявою про судовий розгляд за його
відсутності; 9) позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Про залишення позовної заяви без
розгляду суд постановляє ухвалу.
Ухвала суду про залишення позовної
заяви без розгляду може бути оскаржена.

Особа, позовна заява якої залишена без
розгляду, після усунення підстав, з
яких заява була залишена без розгляду,
має право звернутися до
адміністративного суду в загальному
порядку.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що строк звернення до суду
обчислюється за загальним правилом з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, що
наказом Державної прикордонної служби
України № 90-ос від 18 лютого 2014 року
позивача звільнено з військової служби
у зв'язку з інвалідністю та виходом на
пенсію.

Згідно з довідкою Управління
Пенсійного фонду України у
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 12
березня 2014 року, ОСОБА_4 перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України у Центральному районі м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим, та йому призначена пенсія по
інвалідності з 19 лютого 2014 року на
підставі Закону України «Про державну
службу».

Таким чином,позивач повинен був
дізнатися про порушення своїх прав
щодо виплати грошової допомоги у
зв'язку з виходом на пенсію,
передбаченої ч. 13 ст. 37 Закону України
«Про державну службу», з дати
призначення йому такої пенсії - 19
лютого 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до Адміністрації Державної
прикордонної служби України про
визнання незаконним рішення та
зобов'язання вчинити певні дії 16 липня
2014 року, тобто поза межами
передбаченого законом тримісячного
строку, передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП
України.

Всебічно та повно дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції невірно застосовано
до спірних правовідносин ч. 3 ст. 99 КАС
України щодо місячного строку
звернення до суду у справах щодо
звільнення з публічної служби.

Відповідно до ст.ст. 199 ч. 1 п. 2, 201 ч. 1 п. 1
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право змінити ухвалу
суду, у випадку правильного по суті
вирішення справи, але з помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
справу, але з помилковим застосуванням
норм процесуального права, у зв'язку з
чим ухвала підлягає зміні шляхом
зазначення, що підстави для залишення
адміністративного позову без розгляду
викладені в мотивувальній частині цієї
ухвали.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 199, 201, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 серпня 2014 року
змінити, зазначивши, що підстави для
залишення адміністративного позову
без розгляду викладені в мотивувальній
частині цієї ухвали.

В іншій частині ухвалу Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.