Справа № 826/7738/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/7738/14
інстанції:Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Київського технікуму готельного
господарства до Державної фінансової
інспекції в м. Києві про визнання
протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 липня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, на виконання п.1.2.1.1 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Держфінінспекції в м. Києві на 1 квартал
2014 р., направлень на проведення ревізії
№321-324 від 31.01.2014 р. проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Позивача, за період з 01.01.2012 р. по 01.02.2014
р.

За результатами проведеної ревізії
Відповідачем було складено Акт №031-30/559
від 21.03.2014 р. ревізії
фінансово-господарської діяльності
вищих навчальних закладів 1-4 рівнів
акредитації, що належать до сери
управління Міністерства освіти і науки
України за 2012-2013 роки та завершений
місяць 2014 року Київського технікуму
готельного господарства за період з
01.01.2012 р. по 01.02.2014 р. (надалі - Акт №031-30/559)
в якому ревізорами зазначено виявлені
порушення.

30.04.2014 р. відповідачем було винесено
Вимогу №26-031-14-14/5887, Попередження
№26-031-14-14/5865, та, крім того, 07.05.2014 р.
відповідачем винесено Розпорядження
№11, яким відповідно до п.2 ч.1 ст.117 БК
України зобов'язано зупинити операції
з бюджетними коштами на рахунку
№7499 за КПКВ 2201150 «Підготовка
кадрів вищими навчальними закладами 1-2
рівнів акредитації» на строк до 05.06.2014
р. включно.

Вважаючи протиправними Вимогу
№26-031-14-14/5887, Попередження №26-031-14-14/5865 та
Розпорядження №11, які винесені
Відповідачем, Позивач звернувся до
адміністративного суду з позовом для
захисту своїх прав та інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
Вимога №26-031-14-14/5887, Попередження
№26-031-14-14/5865 та Розпорядження №11
винесені відповідачем протиправно,
оскільки позивач здійснює свою
господарську діяльність в межах норм
чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.1 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» (в редакції чинній на момент
проведення перевірки) визначено, що
здійснення державного фінансового
контролю забезпечує центральний орган
виконавчої влади, уповноважений
Президентом України на реалізацію
державної політики у сфері державного
фінансового контролю.

В ч.1 та ч.2 ст.2 вказаного Закону
передбачено, що головними завданнями
органу державного фінансового
контролю є: здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, та ін.

Частиною 3 ст.2 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
передбачено, що порядок проведення
органом державного фінансового
контролю державного фінансового
аудиту, інспектування та перевірок
державних закупівель установлюється
Кабінетом Міністрів України.

В п.1 Порядку проведення інспектування
державною контрольно-ревізійною
службою, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №550 від
20.04.2006 р. (надалі - Порядку №550)
визначено, що цей Порядок визначає
процедуру проведення інспектування.

Інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб (п.2 Порядку №550).

Відповідно до положень п.4, п.5 та п.35
Порядку №550 Відповідач наділений
правом проводити планові перевірки, за
результатами чого складати Акти
ревізії.

Як вже було зазначено, на виконання
п.1.2.1.1 Плану контрольно-ревізійної
роботи Держфінінспекції в м. Києві на 1
квартал 2014 р., направлень на проведення
ревізії №321-324 від 31.01.2014 р. проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Позивача, за період з 01.01.2012
р. по 01.02.2014 р.

За результатами проведеної ревізії
Відповідачем було складено Акт №031-30/559
від 21.03.2014 р. ревізії
фінансово-господарської діяльності
вищих навчальних закладів 1-4 рівнів
акредитації, що належать до сери
управління Міністерства освіти і науки
України за 2012-2013 роки та завершений
місяць 2014 року Київського технікуму
готельного господарства за період з
01.01.2012 р. по 01.02.2014 р. (надалі - Акт №031-30/559)
в якому ревізорами зазначено виявлені
порушення.

30.04.2014 р. Відповідачем було винесено
Вимогу №26-031-14-14/5887.

Так, п.2.1 вказаної вимоги було
зазначено, що Технікум в порушення ч.4
ст.13, ст.23 Бюджетного кодексу України
(надалі - БК України), п.1 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» (надалі
- Закон №996) та п.2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженому
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995 р. (надалі - Положення №88)
допущено спрямування коштів, що
надійшли до спеціального фонду
кошторису як плата за послуги, що
надаються бюджетними установами
згідно з їх основною діяльністю, на
видатки, що не пов'язані із діяльністю
навчального закладу, при відсутності
відповідних бюджетних призначень на їх
здійснення та при відсутності
відповідних доходів на здійснення
зазначених видатків в сумі 3,0 тис. грн.

З огляду на зазначене, зобов'язує
відобразити дебіторську
заборгованість та стягнути кошти в
розміру 3,0 тис. грн., в тому числі шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи.

Щодо правомірності даного пункту
Вимоги №26-031-14-14/5887, колегія суддів
зазначає наступне.

Так, основним статутним завданням
технікуму є підготовка кваліфікованих
фахівців, в тому числі й ресторанного
господарства. Членство технікуму в
Асоціації кулінарів України
забезпечує підвищення рівня
теоретичної та практичної підготовки
спеціалістів в галузі ресторанного
господарства, тобто таке членство
безпосередньо пов'язано з основною
діяльністю технікуму.

Тому, Технікум являється колективним
членом Асоціації кулінарів України,
яка є громадською організацією, що
об'єднує, в тому числі, й працівників
ресторанного господарства.

Членство в Асоціації кулінарів України
забезпечує участь студентів Технікуму
в заходах, які проводяться Асоціацією
та при її участі з метою здобуття
практичної підготовки студентів, а
також сприяє працевлаштуванню
випускників, що також сповідає змісту
розпорядження Кабінету міністрів
України від 27.08.2010 р. № 1726 «Про
підвищення рівня працевлаштування
випускників вищих навчальних
закладів».

Відповідно до п.п. 1.6 Статуту, зокрема,
головними завданнями діяльності
технікуму є:

- здійснення освітньої діяльності з
ліцензованих напрямів та
спеціальностей, яка забезпечує
підготовку фахівців
освітньо-кваліфікаційного рівня
молодшого спеціаліста і відповідає
стандартам вищої освіти;

- вивчення попиту на окремі
спеціальності на ринку праці і
сприяння працевлаштуванню
випускників.

Для виконання основних завдань
Технікум має право використовувати
(позабюджетні кошти технікуму на
покращення організації
навчально-виховного процесу
розширення матеріальної бази,
заохочення співробітників, студентів,
тощо.

Відповідно до положень ч.4 ст.13 БК
України, власні надходження бюджетних
установ отримуються додатково до
коштів загального фонду бюджету і
включаються до спеціального фонду
бюджету. При цьому, власні надходження
бюджетних установ використовуються (з
урахуванням ч.9 ст.51 цього Кодексу) на:
покриття витрат, пов'язаних з
організацією та наданням послуг, що
надаються бюджетними установами
згідно з їх основною діяльністю (за
рахунок надходжень підгрупи 1 першої
групи); організацію додаткової
(господарської) діяльності бюджетних
установ (за рахунок надходжень
підгрупи 2 першої групи); утримання,
облаштування, ремонт та придбання
майна бюджетних установ (за рахунок
надходжень підгрупи 3 першої групи);
ремонт, модернізацію чи придбання
нових необоротних активів та
матеріальних цінностей, покриття
витрат, пов'язаних з організацією
збирання і транспортування відходів і
брухту на приймальні пункти (за рахунок
надходжень підгрупи 4 першої групи);
господарські потреби бюджетних
установ, включаючи оплату комунальних
послуг і енергоносіїв (за рахунок
надходжень підгруп 2 і 4 першої групи);
організацію основної діяльності
бюджетних установ (за рахунок
надходжень підгруп 1 і 3 другої групи);
виконання відповідних цільових
заходів (за рахунок надходжень
підгрупи 2 другої групи).

Таким чином, положення БК України
передбачають можливість використання
бюджетних коштів спеціального фонду
бюджету, для покриття витрат,
пов'язаних з організацією та наданням
послуг, що надаються бюджетними
установами згідно з їх основною
діяльністю та виконання відповідних
цільових заходів.

У зв'язку з тим, що Технікум готує
фахівців зі спеціальностями
«Ресторанне господарство» та
«Виготовлення харчової продукції»,
членство в Асоціації кулінарів України
безпосередньо пов'язане з основною
діяльністю навчального закладу, участь
в діяльності Асоціації передбачає
сплату членських внесків, які й
сплачуються за рахунок коштів
спеціального фонду, отриманих від
основної діяльності.

Тому, колегія суддів приходить до
висновку, що сплата членського внеску
Асоціації є «іншими витратами на
утримання установи», яка провадиться у
повній відповідності з вимогами ч. 4
ст.13, ст. 23 Бюджетного кодексу України,
оскільки, такі видатки пов'язані з
основною діяльністю технікуму -
наданням освітніх послуг, а отже п. 2.1
Вимоги №26-031-14-14/5887 є протиправним.

Так, в п.2.2 оскаржуваної вимоги було
зазначено, що в період з 01.01.2012 р. по
01.02.2014 р. Технікумом всупереч ч.4 ст.13, ч.1
ст.47, ч.2 ст.56 БК України, ст.23 Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основні вимоги до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№228 від 28.02.2002 р., видати в загальному
розмірі 13,73 тис. грн. на оплату праці
бухгалтера, яка була залучена до
надання платної освітньої послуги та
функціональними обов'язками якої
передбачено проведення нарахування та
обліку плати за навчання, проведено за
рахунок бюджетних асигнувань,
отриманих із загального фонду
державного бюджету України, а не за
рахунок коштів спеціального фонду
кошторису.

З огляду на зазначене, зобов'язано
забезпечити повернення коштів в
розмірі 13,73 тис. грн.. до загального
фонду державного бюджету та привести
штатні розписи та посади у
відповідність до вимог чинного
законодавства.

Щодо правомірності даного пункту
Вимоги №26-031-14-14/5887, колегія суддів
зазначає наступне.

Так, в апеляційній скарзі Відповідач
стверджує, що позивачем порушено ч. 4
ст.13 Бюджетного кодексу України, яка
встановлює класифікацію власних
надходжень бюджетних установ, що
включаються до спеціального фонду
бюджету, а також передбачає напрямки
використання власних надходжень
бюджетних установ. В той же час вказана
норма не встановлює жодних вимог чи
обмежень до джерел фінансування оплати
праці працівників бюджетних установ, в
тому числі працівників бухгалтерії,
які відповідно до посадових обов'язків
забезпечують виконання основних
функцій технікуму як установи, що
фінансується за рахунок державного
бюджету.

Колегія суддів наголошує, що посилання
на ч. 1 ст.47 Бюджетного кодексу України є
безпідставним, оскільки дана норма
лише визначає підставу для
затвердження кошторису та надає
Кабінету Міністрів України
повноваження щодо затвердження
Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ і по своїй суті не може бути
порушеною технікумом під час
нарахування та виплати заробітної
плати.

Враховуючи вищевикладене, в даному
випадку не можна погодитись і з
висновком про порушення ч. 2 ст. 56
Бюджетного кодексу України, яка
встановлює лише одну із загальних
засад організації бухгалтерського
обліку під час виконання Державного
бюджету України.

До того ж, з перелічених в акті ревізії
та Апеляційній скарзі норм Бюджетного
кодексу України та описаних дій
технікуму не можливо встановити, в чому
саме полягає сутність порушень
бюджетного законодавства. Більше того,
у висновках акту, як підставі для вимог
Відповідача, не наводиться, які
конкретно положення вищевказаних норм
законодавства порушено діями Позивача.

Крім того, слід зазначити, що Київський
технікум готельного господарства є
державним вищим навчальним закладом,
що фінансується за рахунок коштів
державного бюджету. Обсяг цивільної
правоздатності визначається статутом
технікуму, відповідно до якого Позивач
зобов'язаний здійснювати
бухгалтерський оперативний облік,
вести статистичну звітність згідно із
законодавством України.

Таким чином, одним з основних статутних
завдань технікуму є ведення
бухгалтерського обліку, який
забезпечується в першу чергу за
рахунок коштів загального фонду
державного бюджету, в тому числі й за
рахунок оплати праці працівників -
бухгалтерів, які безпосередньо
забезпечують таку діяльність
відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» та Типового
положення про бухгалтерську службу
бюджетної установи.

Вищі навчальні заклади державної форми
власності мають право надавати платні
освітні послуги та, відповідно,
зобов'язані забезпечувати ведення
бухгалтерського обліку такої
діяльності.

При цьому, працівники, які забезпечують
ведення бухгалтерського обліку
відповідно до напрямів господарської
діяльності, не приймають
безпосередньої участі в наданні
послуг, виробництві продукції тощо.

До того ж працівники технікуму
призначаються на посади відповідно до
штатного розпису, який не містить
окремої посади бухгалтера по обліку
безготівкових розрахунків за надані
технікумом послуг з навчання.

Бухгалтер ОСОБА_2 призначена на посаду
бухгалтера відповідно до штатного
розпису, яким передбачено оплату праці
за рахунок коштів загального фонду
бюджету, що також відображено в наказах
по кадровому складу № 321-к від 10.07.2013 р.
та № 379-к від 15.08.2013 р. При цьому,
посадові обов'язки працівників
бухгалтерської служби, визначаються їх
посадовими інструкціями, зокрема,
згідно з посадовою інструкцією
бухгалтера по обліку безготівкових
розрахунків за надані технікумом
послуги з навчання не передбачено
виконання будь-яких дій пов'язаних з
навчальним процесом чи наданням
освітньої послуги.

Ст. 51 Закону України «Про освіту»
визначає коло учасників навчального
процесу, серед якого відсутні
працівники бухгалтерської служби
навчального закладу.

Отже, ведення обліку внесення плати за
навчання бухгалтером, якому
виплачується заробітна плата за
рахунок асигнувань, отриманих із
загального фонду держаного бюджету, не
є залученням працівника до надання
платної освітньої послуги, а робота
бухгалтера полягає в забезпеченні
виконання технікумом основних
статутних функцій.

Таким чином, виплата заробітної плати
бухгалтеру за рахунок коштів
загального фонду державного бюджету не
може порушити положення ч.4 ст. 13, ч. 1 ст.
47, ч. 2 ст. 56 Бюджетного кодексу України
та п. 23 Порядку складання, розгляду,
затвердження та основні вимоги до
виконання кошторисів бюджетних
установ, оскільки дані норми
визначають порядок планування
видатків спеціального фонду
державного бюджету, в тому числі на
проведення заходів, пов'язаних з
виконанням основних функцій, які не
забезпечені (або частково
забезпеченні) видатками загального
фонду державного бюджету.

Отже, враховуючи що загальним фондом
передбачені в повній мірі видатки на
оплату праці бухгалтера технікуму, а
саме оплата праці за рахунок видатків
спеціального фонду, колегія суддів
приходить до висновку про
протиправність пункту 2.2 Вимоги
№26-031-14-14/5865.

Так, в п.2.5 оскаржуваної Вимоги
вказано, що Технікумом депонована
заробітна плата термін депонування
якої перевищує 3 роки у розмірі 6,99 тис.
грн., та стипендія у розмірі 18,28 тис. грн.
не перераховано до бюджету, що
суперечить вимогам ст. 257 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України) та
не відповідає умовам визначеним
листами Державного казначейства
України №31-03140-02-13/21911 від 26.11.2004 р., що в
результаті призвело до недотримання
доходів загальним фондом державного
бюджету на вказану суму.

Щодо правомірності даного пункту
Вимоги №26-031-14-14/5887, колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається із змісту Акту №031-30/559,
ревізори дійшли висновку що сума
збитків (в розмірі 6 996,57 грн.) виникла в
зв'язку із не перерахуванням до
державного бюджету депонованої суми
заробітної плати, термін депонування
якої перевищує 3 роки.

Однак, суд апеляційної інстанції
критично ставиться на посилання
Апелянта про протиправність
бездіяльності Позивача щодо не
перерахування до державного бюджету
депонованої суми заробітної плати,
термін депонування якої перевищує 3
роки, з огляду на наступне.

Відповідно до виписки із
територіального відділення Державної
казначейської служби України від 17.03.2014
р., на рахунку Позивача знаходиться
депонована сума в розмірі 6 996,57 грн.

Відповідно до Довідки до Акту
інвентаризації розрахунків з
дебіторами і кредиторами Позивача від
01.01.2014 р. сума в розмірі 6 996,57 грн. є
недоплаченою заробітною платою
працівників за 2001 р. - 2010 р.

Судова колегія наголошує, що ч. 2 ст.233
Кодексу законів про працю України
передбачено, що у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Крім того, рішенням Конституційного
Суду України №8-рп/2013 від 15.10.2013 р. «У
справі за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного
тлумачення положень ч.2 ст.233 Кодексу
законів про працю України, ст.1, ст.12
Закону України «Про оплату праці»»
роз'яснено, що у разі порушення
роботодавцем законодавства про оплату
праці не обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, яка
йому належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством, зокрема й за час
простою, який мав місце не з вини
працівника, незалежно від того, чи було
здійснене роботодавцем нарахування
таких виплат.

При цьому, листи Державного
казначейства України №31-03140-02-13/21911 від
26.11.2004 р. та №07-14/2393-11338 за своїм змістом
не є нормативно-правовим актом, який
врегульовує взаємовідносини щодо
строків даності по заробітній платі.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про протиправність п.2.5
Вимоги №26-031-14-14/5887.

Щодо правомірності винесення п.2.9
Вимоги №26-031-14-14/5887, колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається із акту №031-30/559 ревізори
дійшли висновку що сума збитків
спеціального фонду кошторису Позивача
(в розмірі 25 384,00 грн.) виникла в зв'язку
із наданням Технікумом знижки на
проживання в гуртожитку Технікуму
працівникам Технікуму, які одночасно
навчаються.

Однак, суд критично ставиться до
посилання апелянта про протиправність
надання знижки Позивачем працівникам
Технікуму на проживання в гуртожитку.

Як вбачається із матеріалів справи, в
гуртовику Позивача проживали особи,
які працюють у Технікумі та одночасно
навчаються у вищих навчальних
закладах. Вказані особи сплачували 380
грн. за проживання в гуртожитку
Позивача, оскільки є працівниками
Технікуму, які навчаються.

Так, відповідно пп.3 п.7 Переліку платних
послуг, які можуть надаватися
навчальними закладами, іншими
установами та закладами системи
освіти, що належать до державної та
комунальної форми власності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №796 від 27.08.2010 р.
(надалі - Перелік №796), відповідно до
якого навчальні заклади у сфері
житлово-комунальних послуг мають право
надавати спеціально облаштовані
приміщення гуртожитків навчальних
закладів для проживання: осіб, які
навчаються або працюють у відповідному
навчальному закладі; абітурієнтів
відповідного навчального закладу під
час вступних іспитів; осіб, які
направлені у відрядження до таких
навчальних закладів; осіб, які
навчаються в інших навчальних закладах
і проживають у гуртожитках навчального
закладу згідно з рішенням його
керівника; працівників інших
навчальних закладів, установ та
організацій.

Положеннями п.2.1 Порядку надання
платних освітніх послуг державними та
комунальними навчальними закладами,
затвердженого наказом Міністерства
освіти і науки України, Міністерства
економіки України, Міністерства
фінансів України №736/902/758 від 23.07.2010 р.
(надалі - Порядок №736/902/758), встановлення
вартості платної освітньої послуги
здійснюється на базі економічно
обґрунтованих витрат, пов'язаних з її
наданням.

Таким чином, Технікум наділений правом
самостійно визначати вартість платних
послуг, до яких, зокрема, відноситься
надання для проживання спеціально
облаштованих приміщень гуртожитків.

Відповідно до наказу Технікуму №14 від
16.05.2011 р. «Про встановлення розміру
оплати в студентському гуртожитку»
встановлено з 16.05.2011 р. для студентів
Технікуму плату за проживання в
гуртожитку в сумі 160 грн. на місяць.
Також зазначено, що у разі наявності
вільних місць, дозволено поселення
студентів інших навчальних закладів та
встановлено розмір оплати 212 грн. на
місяць.

Крім того, наказом Технікуму №269 від
31.08.2011 р. «Про встановлення вартості
проживання в студентському гуртожитку
для сторонніх осіб» передбачено, що при
поселенні у гуртожиток осіб, які
закінчили вищий навчальний заклад та
мають диплом бакалавр або спеціаліста,
встановленими розмір згідно
калькуляції з 01.09.2011 р. Відповідно до
додатку №1 до наказу №269 від 31.08.2011 р.
«Про встановлення вартості проживання
в студентському гуртожитку для
сторонніх осіб» затверджено
Калькуляцію витрат на проживання в
студентському гуртожитку сторонніх
осіб в розмірі 411,33 грн.

Так, відповідно до п.8.4 Колективного
договору Технікуму на 2011-2014 р. р.,
схваленого зборами трудового
колективу 12.09.2011 р. (протокол №18 від
12.09.2011 р.) передбачено, що директор
Технікуму за поданням профспілкового
комітету може надавати співробітникам
Технікуму тимчасове житло у гуртожитку
Технікуму. Оплата за проживання
співробітників Технікуму
встановлюється у межах витрат на
утримання житла, передбачених для
будинків державного житлового фонду. У
випадках передбачених законодавством,
за рішенням директора та
профспілкового комітету може
встановлюватись пільгова плата для
окремих категорій громадян.

На засіданні профкому викладачів та
співробітників Технікуму 29.08.2011 р.
(Витяг із протоколу №17) було прийнято
рішення про порушення клопотання перед
керівництвом про встановлення
фіксованої суми оплати за місце в
гуртожитку для працівників технікуму,
як виняток, в розмірі 380,00 грн.

Наказом Технікуму №33 від 01.09.2011 р. «Про
встановлення вартості проживання в
студентському гуртожитку для
працівників технікуму» передбачено, що
при наявності вільних місць, для
викладачів та працівників технікуму,
які навчаються в вищих навчальних
закладах, як виняток, встановлено з
01.09.2011 р. вартість проживання 380 грн. (без
ПДВ) на місяць.

Враховуючи все вище викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач мав право встановлювати
вартість проживання для викладачів
Технікуму в розмірі 380 грн., а отже даний
пункт вимоги є протиправним та
підлягає скасуванню, що було вірно
зроблено судом першої інстанції.

Так, п.3.3 було встановлено, що
позивачем всупереч вимогам п.4, п.8 ст.13,
ч.1 ст.47 БК України, п.23 Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основні вимоги до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№228 від 28.02.2002 р. (надалі - Порядок №228), в
2012-2013 р. та січні 2014 р. Технікумів при
відсутності відповідних находжень
проведено витрачання кошторисів
спеціального фонду кошторису на оплату
праці працівників
Навчально-виробничої лабораторії
«Центр ресторанного навчання» (надалі -
НВЛ «ЦРН») (касир, калькулятор,
шеф-кухар, адміністратор, бригадир
борошняного цеху, кондитер 4-го розряду,
кухонний робітник та експедитор) та
перерахування ЕСВ на загальну суму 385,38
тис. грн.

З огляду на зазначене, позивача
зобов'язано забезпечити відшкодування
даного порушення, відповідно до вимог
чинного законодавства.

Щодо правомірності винесення п.3.3
Вимоги №26-031-14-14/5887, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про ціни
і ціноутворення» торговельна надбавка
(націнка) - це сума витрат суб'єкта
господарювання, що пов'язані з обігом
товару та здійснюються у процесі його
продажу (реалізації) у роздрібній
торгівлі.

До того ж торговельна надбавка
(націнка) встановлюється в граничних
межах, визначених розпорядженням
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації) від
29.12.2010 р.

Згідно з п.п. 2.1 Порядку надання інших
платних послуг державними та
комунальними навчальними закладами,
затвердженого наказом Міністерства
освіти і науки України, Міністерства
економіки України, Міністерства
фінансів України від 23.07.2010 N 736/902/758,
навчальний заклад самостійно визначає
калькуляційну одиницю за кожною
платною послугою, щодо якої
здійснюється розрахунок вартості
послуг.

При визначені ціни на ту чи іншу
продукцію харчування яка виробляється
чи реалізується НВЛ «Центр
ресторанного навчання» враховується
економічно обґрунтовані витрати на
надання послуги, в тому числі й шляхом
встановлення торгової націнки.

При встановленні торгової надбавки
(націнки) враховується як оплата праці
працівників, які зайняті в процесі
надання платної послуги з організації
харчування, так і номенклатура ринку
(попит та конкурентні ціни на ринку
аналогічних послуг).

Економічна обґрунтованість визначення
вартості послуг з організації
харчування, з урахуванням заробітної
плати працівників, зокрема,
підтверджується даними
бухгалтерського обліку шляхом
співставленням доходів та витрат
пов'язаних з наданням вказаних послуг.

Також, в акті ревізії відсутні докази
чи обставини, яким підтверджується
виплата заробітної плати працівникам
НВЛ «Центр ресторанного навчання»,
саме за рахунок коштів, які надійшли як
плата за навчання.

Окремо слід зазначити, що в акті
вказано про порушення п.п. 2.1, 2.2 Порядку
надання платних освітніх послуг
державними та комунальними
навчальними закладами, затвердженого
наказом Міністерства освіти і науки
України, Міністерства економіки
України, Міністерства фінансів України
від 23.07.2010 N 736/902/758, проте послуги з
організації харчування віднесено до
інших платних послуг навчального
закладу і не є платною освітньою
послугою.

Крім того, в ч.4 ст.13 БК України
передбачено, що власні надходження
бюджетних установ використовуються (з
урахуванням ч.9 ст.51 цього Кодексу) на:
організацію додаткової (господарської)
діяльності бюджетних установ (за
рахунок надходжень підгрупи 2 першої
групи).

Водночас, відповідно до п.2.1 р.2
Положення про НВЛ «ЦРН» основними
завданнями НВЛ «ЦРН» є: організація
практичного навчання студентів, у
відповідності з вимогами нормативно
правових актів та державних стандартів
освіти; розробка та впровадження
заходів по підвищенню рівня
професійної підготовки студентів;
розробка та впровадження нових
прогресивних форм обслуговування,
нових технологій, технологічних
процесів приготування їжі з
використанням сучасної техніки;
забезпечення покращення якості та
розширення асортименту страв і напоїв
власного виробництва; розробка та
узгодження з Виробничою лабораторією
меню, калькуляційних карт, цін на
продукцію та товари, що реалізуються
Лабораторією ЦРН; вивчення та
запровадження передового вітчизняного
та зарубіжного досвіду з організації
ресторанного сервісу; організація та
проведення професійно-практичних
семінарів, конференцій, виставок,
презентацій, Днів національних кухонь,
дегустацій, конкурсів, у т.ч.
міжнародних тощо; співробітництво з
професійними асоціаціями, гільдіями,
лігами та іншими громадськими
об'єднаннями, організаціями і
підприємствами у сфері громадського
харчування і ресторанного бізнесу;
надання послуг харчування студентами
та викладачами на території технікуму;
приготування страв та напоїв, іншої
харчової продукції, згідно завдання
сформованого Виробничою лабораторією,
під час надання Технікумом платних
послуг стороннім особам; здійснення
надання консалтингових, методичних та
інших послуг в галузі ресторанного
сервісу; сприяння розвитку професійної
бази з практичної підготовки фахівців.

При цьому, в пп.2.2.1 п.2.2 Положення про НВЛ
«ЦРН» передбачено, що Лабораторія ЦРН у
відповідності з основними завданнями
здійснює таку навчальну діяльність як
практичне навчання студентів
Технікуму на робочих місцях (в т.ч. в
режимі реального часу).

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що НВЛ «ЦРН» пов'язане з
організацію додаткової (господарської)
діяльності Технікуму, а отже пункт 3.3
оскаржуваної вимоги є протиправним.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги спростовуються
встановленими судом першої інстанції
обставинами, наявними в матеріалах
справи доказами та нормами права,
зазначеними в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в м. Києві -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 14 липня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 28.10.2014
року.

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.