Справа № 826/10601/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 жовтня 2014 року 08:29 №
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі у складі головуючого судді
Кобилянського К,М., суддів Саніна Б.В.,
Скочок Т.О., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
до Національного банку
про визнання незаконними та
скасування пунктів постанов
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
управління активами «Практика»
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Національного банку
України, у якій просить суд:
- визнати незаконним та скасувати
підпункт 3 пункту 2 «Змін до Положення
про застосування Національним банком
України заходів впливу за порушення
банківського законодавства»,
затверджених постановою Правління
Національного банку України від 03.06.2014
№332, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 05.06.2014 за
- визнати незаконним та скасувати п. 12.2
глави 12 «Положення про застосування
Національним банком України заходів
впливу за порушення банківського
законодавства» затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 17.08.2012 №346,
зареєстрованого в Міністерстві
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11.08.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі
судове засідання.
Ухвалою суду від 15.09.2014 закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду в судовому
Позовні вимоги мотивовані тим, що між
позивачем та ПАТ «Кредитпромбанк»
укладено договір, зобов'язання за яким
вказаною особою не виконуються. У
зв'язку з цим, позивач звертався до
Національного банку України та просив
включити ПАТ «Кредитпромбанк» до
проблемних банків, тим самим
намагаючись примусити ПАТ
«Кредитпромбанк» виконати свої
зобов'язання за договором строкового
банківського вкладу.
Позивач вважає, що Національним Банком
України ПАТ «Кредитпромбанк» не було
включено до переліку проблемних банків
виключно внаслідок прийняття
оскаржуваних постанов.
Відповідач проти позову заперечує з
огляду на те, що вирішення питання
віднесення банку до проблемних,
віднесено до дискреційних повноважень
Національного банку України.
На виконання п. 4 резолютивної частини
ухвали Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15.09.2014 про
закінчення підготовчого провадження
та призначення справи до судового
розгляду в судовому засіданні
Національним банком України
опубліковано в Офіційному віснику
України від 19.09.2014 № 73 інформацію щодо
оскаржуваного акта, реквізити
нормативно-правового акта, дату, час і
місце судового розгляду
адміністративної справи.
Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до ч. 4 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України за письмовим клопотанням
сторін про розгляд справи за їх
відсутності в порядку письмового
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва
03 червня 2014 Правлінням Національного
банку України прийнято Постанову № 322
«Про затвердження Змін до Положення
про застосування Національним банком
України заходів впливу за порушення
банківського законодавства»,
відповідно до пп. 3 п. 2 якої главу 12
Положення після пункту 12.1 доповнено
новим пунктом 12.2 такого змісту:
« 12.2. Національний банк має право
віднести банк до категорії проблемних
у разі наявності хоча б одного з таких
1) невиконання банком без обґрунтованих
причин розпорядження та/або вимоги
Національного банку щодо усунення
порушень банківського законодавства,
нормативно-правових актів
Національного банку протягом
визначеного Національним банком
2) установлення за результатами
банківського нагляду або аудиторської
перевірки фактів подання банком
недостовірної звітності, не
виправленої в строк, що може призвести
до невиконання банком хоча б одного з
економічних нормативів капіталу та/або
3) ненадання банком уповноваженим
особам Національного банку інформації,
документів та їх копій, письмових
пояснень з питань діяльності банку;
4) набрання законної сили обвинувальним
вироком щодо діянь у фінансовій сфері
контролерів, керівників банку;

5) конфлікту інтересів банку, про що
свідчить наявність інформації,
виявлення фактів про будь-який вид
стосунків, який суперечить інтересам
банку, а також відсутність згоди та/або
наявність протиріч між органами
управління та/або акціонерами банку, що
негативно впливають на ефективне
управління банком, які можуть
загрожувати інтересам вкладників і
кредиторів банку;

6) невиконання вимог законодавства
України щодо розкриття відомостей про
власників істотної участі в банку в
обсязі, визначеному Національним
банком;

7) невиконання розпорядження
Національного банку про відсторонення
від посади посадової особи банку або
заборону власнику істотної участі в
банку використовувати право голосу
придбаних акцій (паїв);

8) винесення щодо банку судового
рішення, виконання якого може мати
негативний вплив на репутацію банку
та/або призвести до втрати активів у
розмірі більше ніж один відсоток».

У зв'язку з цим пункти 12.2 - 12.11 уважати
відповідно пунктами 12.3 - 12.12.

Не погоджуючись з правомірністю
зазначеного нормативно - правового
акта в оскаржуваній частині, позивач
посилається на наступні обставини.

Так, 05.07.2010 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
управління активами «Практика», яке
діяло від свого власного імені, але за
рахунок активів Пайового
недиверсифікованого венчурного
інвестиційного фонду закритого типу
«Київщина-1» та ПАТ «Кредитпромбанк»
укладено Договір строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи-резидента №
0052/ДС-49.8.1.1-10.

Зі слів представника позивача, ТОВ «КУА
«Практика» умови договору
банківського вкладу були виконані у
повному обсязі, однак ПАТ
«Кредитпромбанк» до сьогоднішнього
дня не виконує своїх зобов'язань щодо
повернення суми вкладу та сплати
процентів.

В подальшому представник позивача
зазначає, що 29.05.2013 ТОВ «КУА «Практика»
звернулось до Національного банку
України за захистом своїх прав листом
(вих. № 04/05-2013), яким повідомило про те,
що ПАТ «Кредитпромбанк» вчиняє дії, які
є неприпустимими і в порушення умов
Договору строкового банківського
вкладу та загальних принципів
цивільного судочинства України не
здійснює своїх зобов'язань щодо
повернення відсотків за квітень 2013 в
сумі 3120992,88 грн. У зв'язку з цим,
керуючись підпунктом 2 пункту 1 ст. 75
Закону України «Про банки і банківську
діяльність», позивач просив
відповідача визнати ПАТ
«Кредитпромбанк» проблемним,
тимчасово, до усунення порушення та
відсторонити посадових осіб ПАТ
«Кредитпромбанк» від займаних ними
посад, а також вжити інші передбачені
чинним законодавством заходи впливу.

Листом від 17.06.2013 (вих. № 47-113/9963)
відповідач відмовив позивачу в
застосуванні заходів впливу до ПАТ
«Кредитпромбанк».

З наведених обставин вбачається, що
суть обраного позивачем способу
захисту порушеного права полягає в
тому, що оскільки оскаржувана
постанова від 03.06.2014 № 322 в переліку
підстав для віднесення банків до
категорії проблемних, не містить в собі
пункту про «не виконання банком вимоги
вкладника, строк виконання якої
настав», як підстави для віднесення
банку до категорії проблемних, то ТОВ
«КУА «Пактика» не зможе повернути
власні кошти в рамках договору
строкового відсоткового вкладу.

При цьому, яким чином оскаржуваний
нормативно - правовий акт
безпосередньо стосується порушеного
майнового права позивача, останній не
зазначає.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна особа має право у
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Аналіз наведених норм статей 2, 6
Кодексу адміністративного судочинства
України свідчить про те, що об'єктом
судового захисту в адміністративному
судочинстві є право (свобода, законний
інтерес) особи, порушене суб'єктом
владних повноважень (за винятком справ
за зверненнями суб'єкта владних
повноважень).

Позивач стверджує, що бездіяльність
Національного банка України у не
віднесенні ПАТ «Кредитпромбанк» до
категорії проблемних та прийняття
оскаржуваної постанови,
унеможливлюють повернення коштів за
договором строкового відсоткового
вкладу, чим порушене майнове право ТОВ
«КУА «Практика».

Урегульовані нормами права відносини
між суб'єктами (сторонами), в результаті
яких у них виникають взаємні права та
обов'язки, є правовідносинами.

Однак з урахуванням правової оцінки
обставин справи та аналізу
законодавства суд доходить висновку,
що між позивачем і Національним банком
України відсутні правовідносини щодо
віднесення ПАТ «Кредитпрмбанк» до
категорії проблемних, адже відповідно
до Законів України «Про Національний
банк України», «Про банки і банківську
діяльність» і «Положення про
застосування Національним банком
України заходів впливу за порушення
банківського законодавства»,
застування до банка засобу впливу у
формі віднесення такого банка до
категорії проблемних, є дискреційним
повноваженням Регулятора, в тому числі
може бути не реалізовано.

За таких обставин, оскільки між
сторонами у справі відсутні відповідні
правовідносини, то й права позивача
відповідачем не порушені і не могли
бути порушені.

Як зазначено в п. 21 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 06.03.2008 № 2 «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ» судам слід мати на увазі, що за
правилами частини другої статті 171
Кодексу адміністративного судочинства
України право оскаржити
нормативно-правовий акт мають особи,
щодо яких його застосовано, а також
особи - суб'єкти правовідносин, у яких
буде застосовано цей акт. Тобто, особа
(позивач) повинна довести факт
застосування до неї оскаржуваного
нормативно-правового акта або те, що
вона є суб'єктом відповідних відносин,
на які поширюється дія цього акта. Суд
не може давати оцінку таким обставинам
при відкритті провадження в
адміністративній справі, а тому не має
права відмовити у відкритті
провадження у справі чи повернути
позовну заяву з посиланням на частину
другу цієї статті, якщо особа своє
звернення обґрунтовує необхідністю
захисту своїх прав, свобод чи
інтересів. Приписи зазначеної частини
можуть бути підставою для відмови в
задоволенні позовних вимог, якщо суд
встановить, що оскаржуваний акт до
особи не застосовувався і вона не
перебуває у відносинах, до яких цей акт
може бути застосовано. У такому разі
суд не проводить перевірку
нормативно-правового акта на предмет
його протиправності (законності та
відповідності правовим актам вищої
юридичної сили).

Оскільки під час розгляду справи судом
встановлено, що позивач не є суб'єктом
досліджуваних правовідносин, тобто
оскаржуваний нормативно-правовий акт
не може бути застосований до позивача,
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У відповідності до положень частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та відповідно такими,
що не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
з управління активами «Практика»
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
К.М. Кобилянський

судді
Б.В. Санін

Т.О. Скочок