Справа № 2а-4773/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року
Справа № 59794/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 25
липня 2011 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції у
Стрийському районі Львівської області
до ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі
21480,00 грн.,-

В С Т А Н О В
И Л А:

26.04.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про стягнення з
відповідача податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в
розмірі 21480,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що при
першій реєстрації відповідач повинен
був сплатити податок з власників
транспортних засобів на рахунок
місцевого бюджету, однак докази сплати
вказаного податку відсутні, кошти від
сплати податку до бюджету не надійшли,
його фактично не сплачено, а тому
підлягає стягненню в судовому порядку.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2011
року адміністративний позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь місцевого бюджету
Миртюківської сільської ради 21480,00 грн.
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що у випадку не сплати ним податку з
власників транспортних засобів та не
надання квитанції йому б не було
проведено першу реєстрацію
транспортного засобу. Крім цього
зазначає, що він звернувся в органи
прокуратури з відповідним
повідомленням про злочин, в якому
просив притягнути до кримінальної
відповідальності службових осіб
Львівського обласного МРЕВ ДАІ та
відділення Західного РГУ «Приват
Банку», які за попереднім зговором,
зловживаючи своїм службовим
становищем привласнили сплачений ним
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних механізмів
у розмірі 21480,00 грн., а його - визнати
потерпілим у кримінальній справі.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи. що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача.
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки сума податку з власників
транспортних засобів, яка мала б бути
сплачена відповідачем під час першої
реєстрації до бюджету не зарахована на
єдиний казначейський рахунок
державного бюджету, суд вважає, що
відповідач не виконав обов'язку із
сплати податку.

Проте, колегія суддів вважає, що даний
висновок суду першої інстанції не
можна визнати обґрунтованим.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що на відповідача
ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль
МЕРСЕДЕС марки ВІТО 110 (державний
номерний знак НОМЕР_2) 2000 року випуску.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» (втратив чинність згідно з
Податковим кодексом України від 2
грудня 2010 року № 2755-VI) платниками
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів є підприємства, установи та
організації, які є юридичними особами,
іноземні юридичні особи (далі -
юридичні особи), а також громадяни
України, іноземні громадяни та особи
без громадянства (далі - фізичні особи),
які здійснюють першу реєстрацію в
Україні, реєстрацію, перереєстрацію
транспортних засобів та/або мають
зареєстровані в Україні згідно з
чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
статті 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Статтею3 цього ж Закону визначено, що
перша реєстрація в Україні - це
реєстрація транспортного засобу в
Україні, яка здійснюється
уповноваженими державними органами
України вперше щодо цього
транспортного засобу.

Відповідно до частини 1 статті 5 цього ж
Закону податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами - перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
огляд;

Згідно з частиною 6 статті 5 цього ж
Закону фізичні особи - платники податку
зобов'язані пред'являти органам, що
здійснюють першу реєстрацію в Україні,
реєстрацію, перереєстрацію, зняття з
обліку або технічний огляд
транспортних засобів, квитанції або
платіжні доручення про сплату податку
за попередній (у разі здійснення
сплати) та за поточний роки, а платники,
звільнені від сплати цього податку, -
відповідний документ, що дає право на
користування цими пільгами.

Відповідно до матеріалів справи
відповідачем проведено першу
реєстрацію в Україні вказаних вище
транспортних засобів, при цьому,
квитанції про сплату податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
відповідачем не долучено, що
підтверджується листом Львівського
відділу реєстраційно-екзаменаційної
роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській
області від 31.08.2010 року вих. № 9/2074 та
листом філії «Західне регіональне
управління» ПАТ КБ «ПриватБанк»від
04.11.2010 року № 5949.

Згідно з розрахунком боргу ДПІ у
Стрийському районі, Львівської
області, сума податку, що підлягає
сплаті відповідачем становить 21480 грн.
00 коп., що також підтверджується
інформацією ПАТ КБ «ПриватБанк».
Вказана сума податку відповідачем не
сплачена, що підтверджується довідкою
ДПІ у Залізничному районі м. Львова від
20.10.2010 року № 28468/9/19-023/1314.

Разом з тим, згідно обставин, із заявою
до Львівського ВРЕР УДАІ про
проведення державної реєстрації
автомобілів відповідач не звертався і
такої не підписував. Крім того він не
подавав жодних документів, що
посвідчують його особу (паспорт
громадянина України чи будь-які інші
документи). При цьому відповідач не
вчиняв жодних дій, пов'язаних з
придбанням чи реєстрацією
транспортних засобів.

Відповідач не виступав платником
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, адже вказаних транспортних
засобів, на підставі реєстрації яких
йому донараховано суму податку з
власників транспортних засобів, в
органах ВРЕР не реєстрував, а рішення
про його реєстрацію прийняте
Львівським ВРЕР УДАІ без його відома, з
порушенням при цьому встановленого
законом порядку такої реєстрації.

Суд акцентує увагу на практиці
Європейського суду з прав людини. Так, у
пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у
справі «Компанія «Вестберґа таксі
Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд
визначив, що «…адміністративні суди,
які розглядають скарги заявників
стосовно рішень податкового
управління, мають повну юрисдикцію у
цих справах та повноваження скасувати
оскаржені рішення. Справи мають бути
розглянуті на підставі поданих
доказів, а довести наявність підстав,
передбачених відповідними законами,
для призначення податкових штрафів має
саме податкове управління.».

Колегія суддів зазначає, що рішення про
реєстрацію автомобіля марки Мерседес
Віто, д.н.з. НОМЕР_1, 2000 року випуску,
об'єм двигуна 2148 куб. см., прийняте
Львівським ВРЕР УДАІ, з порушенням при
цьому встановленого законом порядку
такої реєстрації.

Проти працівників Львівського ВРЕР
УДАІ ГУМВС України у Львівській
області порушено кримінальну справу за
фактом проведення реєстрації у
Львівському ВРЕР УДАІ ГУМВС України у
Львівській області вказаних
автомобілів, зокрема на ім'я
відповідача.

В той же час, позивачем під час розгляду
адміністративної справи не наведено
об'єктивних доводів щодо наявності в
діях відповідача ознак
неправомірності, як і не доведено
правомірності донарахування йому суми
податку з власників транспортних
засобів.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно з
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які спростовують правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, оскільки
спростовують і дають підстав для
висновку, що судом першої інстанції при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
та порушено норми процесуального
права.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.3, 202, 205,
207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,
а постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2011
року у справі №2а-4773/11/1370 скасувати та
прийняти нову, якою в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний