Справа № 826/11351/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2014 року 08:10
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі судді Саніна Б.В. при секретарі
судового засідання Дмитрієвій В.В.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомПриватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування»доВідділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м.
Києвіпровизнання протиправними та
скасування постанов про відкриття
виконавчих провадженьВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду м.
Києва надійшов адміністративний позов
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(надалі - Позивач / АТ «СК«АХА
Страхування») до Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
(надалі - Відповідач / ВДВС Подільського
РУЮ у м. Києві), в якому просить суд:
1. Визнати неправомірними та
скасувати постанови від 14.02.2014 р.
державного виконавця ВДВС
Подільського РУЮ у м. Києві Городньої
Г.Ю. про стягнення з боржника
виконавчого збору по ВП №39537845 та ВП
№39538054.
2. Визнати неправомірними та
скасувати постанови від 14.02.2014 р.
державного виконавця ВДВС
Подільського РУЮ у м. Києві Городньої
Г.Ю. про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій по ВП №39537845
та ВП №39538054.
3. Зобов'язати державного
виконавця усунути порушення.
4. Зобов'язати ВДВС Подільського
РУЮ у м. Києві винести постанову про
закінчення виконавчого провадження ВП
№39537845.
5. Витрати пов'язані зі сплатою
судового збору, покласти на ВДВС
Подільського РУЮ у м. Києві.
Після усунення Позивачем недоліків
адміністративного позову, ухвалою
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 19.08.2014 р. провадження по
справі було відкрито та призначено
справу до судового розгляду.
В судове засідання не з'явився
представник Позивача, водночас подав
через відділ документального обігу та
20.10.2014 р.) в якому просить суд розглядати
справу за відсутності представника
Позивача. Позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просить суд позов
задовольнити з підстав, що були
зазначені в позовній заяві, зокрема
позивач вказав на порушення
Відповідачем положень Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції яка діяла на момент спірних
правовідносин) (надалі - Закону №606).
В судове засідання не з'явився
представник Відповідача, водночас
через відділ документального обігу та
від 10.10.2014 р.) в якому просить суд
розглядати справу за відсутності
представника. Проти позовних вимог
заперечив в повному обсязі, просить суд
в задоволенні адміністративного
В зв'язку із неявкою представників
Позивача та Відповідача в судове
засідання, відповідно до положень ч.6
ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України (надалі - КАС
України) розгляд справи продовжено в
письмову провадженні.
Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення
представника Позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, в межах
заявлених позовних вимог, суд дійшов
висновку про наступне.
05.08.2013 р. Кіровським районним судом м.
Кіровограда було видано виконавчий
лист від 05.08.2013 р. про стягнення з ПАТ
«СК «АХА Страхування» на користь
ОСОБА_2 витрат на проведення експертизи
у розмірі 1200 грн. та виконавчий лист від
05.08.2013 р. про стягнення з ПАТ «СК «АХА
Страхування» на користь ОСОБА_2 суми
страхового відшкодування у розмірі 35
29.08.2013 р. державним виконавцем ВДВС
Подільського РУЮ у м. Києві було
винесено Постанову про відкриття
виконавчого провадження №39538054 щодо
примусового виконання виконавчого
листа від 05.08.2013 р. про стягнення з ПАТ
«СК «АХА Страхування» на користь
ОСОБА_2 витрат на проведення експертизи
у розмірі 1200 грн. При цьому,
Відповідачем було запропоновано
виконати вказаний виконавчий лист
самостійно у строк до 01.09.2013 р.
Разом з тим 02.09.2013 р. державним
виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м.
Києві було винесено Постанову про
відкриття виконавчого провадження
№39537845 щодо примусового виконання
виконавчого листа від 05.08.2013 р. про
стягнення з ПАТ «СК «АХА Страхування»
на користь ОСОБА_2 суми страхового
відшкодування у розмірі 35 901,23 грн.,
Відповідачем було запропоновано
виконати вказаний виконавчий лист
самостійно у строк до 08.09.2013 р.
Водночас, як вбачається з матеріалів
виконавчого провадження №39537845,
Позивачем до ВДВС Подільського РУЮ у м.
Києві було подано заяву щодо
відкладення провадження виконавчих
дій, з огляду на те що постанову про
відкриття виконавчого провадження
№39537845, строк виконання якої спливав
08.09.2013 р., Позивачем було отримано лише
Більше того, відповідно до платіжного
було виконано Постанову про відкриття
виконаного провадження №39537845
сплативши на рахунок Відповідача суму
страхового відшкодування у розмірі 35
При цьому, 14.02.2014 р. Відповідачем було
винесено Постанову №39538054 про
стягнення з боржника виконавчого збору
в розмірі 120,00 грн. та Постанову №39537845
про стягнення з боржника виконавчого
збору у розмірі 3 590,12 грн.
Крім того, 14.02.2014 р. Відповідачем було
винесено Постанову №39538054 про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій в розмірі 98,11
грн., та Постанову №39537845 про стягнення
з боржника витрат на проведення
виконавчих дій у розмірі 98,11 грн.
Вважаючи винесені Відповідачем
Постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
№39537845 та №39538054 та Постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
в розмірі №39537845 та №39538054
протиправними Позивач звернувся до
адміністративного суду з позовом для
захисту своїх прав та інтересів.
Водночас, суд розглянувши матеріали
справи, дійшов висновку щодо наявності
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до суду поважними та
вважає адміністративний позов таким,
який був поданий у строк.
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень преамбули
Закону №606, цей Закон визначає умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
В ст.1 Закону №606 (в редакції чинній на
момент винесення постанови про
відкриття виконаного провадження)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.17 Закону №606 (в
редакції чинній на момент винесення
постанови про відкриття виконаного
провадження) примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом, зокрема такими документами є
виконавчі листи, що видаються судами.
Статтею 19 Закону №606 (в редакції чинній
на момент винесення постанови про
відкриття виконаного провадження)
визначено, що державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в ст.17 цього Закону,
зокрема: за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

В ч.1 та ч.2 ст.25 Закону №606 визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, згідно вимог ч.1 ст.31 Закону
№606 копії постанов державного
виконавця та інші документи
виконавчого провадження, що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ч. ст.27 Закону №606 у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені ч.2 ст.25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Водночас, п.4.1.1 Інструкції проведення
виконавчих дій затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №74/5 від
15.12.1999 р. (надалі - Інструкція №74/5)
встановлено, що державний виконавець,
починаючи виконувати рішення, повинен
пересвідчитись, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк.

В ч.1 ст.28 Закону №606 (в редакції чинній
на момент винесення постанови про
стягнення виконавчого збору)
визначено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений ч.2 ст.25 цього
Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10% суми, що
підлягає стягненню, або вартості майна
боржника, що підлягає передачі
стягувачу за виконавчим документом. У
разі невиконання боржником у той самий
строк рішення немайнового характеру
виконавчий збір стягується в розмірі
сорока неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з боржника - фізичної
особи і в розмірі вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - юридичної особи. У
зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування коштів
безпосередньо на рахунок стягувача.

Крім того, в ч.1 та ч.5 ст.41 Закону №606 (в
редакції чинній на момент винесення
постанови про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій) витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. Про стягнення з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.27 Закону
№606 у разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються

Таким чином, з огляду на вище наведенні
норми, Відповідач мав право виносити
Постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору та Постанову про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій.

Водночас, в матеріалах виконавчого
провадження №39538054, які були подані
Відповідачем, відсутні докази щодо
вручення Позивачу постанови про
відкриття виконавчого провадження
№39538054 від 29.08.2013 р.

Разом з тим, Позивач дізнався про
існування Постанови про відкриття
виконавчого провадження №39538054,
отримавши від Відповідача Вимогу
державного виконавця від 13.05.2014 р. щодо
надання інформації відносно виконання
виконавчого листа від 05.08.2013 р., що не
спростовано Відповідачем.

Більше того, листом №5449/034/2 від 16.05.2014 р.
Позивач звернувся до Відповідача із
клопотання про надіслання йому копії
Постанови про відкриття виконавчого
провадження №39538054, та про відкладення
примусового виконання виконавчого
листа від 05.08.2014 р. про стягнення витрат
на проведення експертизи у розмірі 1 200
грн., для надання можливості його
виконання в добровільному порядку.
Однак дане звернення Позивача було
проігноровано Відповідачем.

Таким, чином суд погоджується з
позицією Позивача, щодо порушення
Відповідачем ст.31 Закону №606, а саме не
направлення Позивачу постанови про
відкриття виконавчого провадження
№39538054.

Більше того, Відповідачем було
винесено Постанову про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій №39538054 та Постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
№39538054 без дотримання вимог п.4.1.1
Інструкції №74/5, а саме державний
виконавець не пересвідчився в
отриманні АТ «СК «Страхування»
Постанови про відкриття виконавчого
провадження №39538054, через що Позивач
був позбавлений можливості виконати
зазначену постанову в добровільному
порядку.

В той же час, Постанова про відкриття
виконавчого провадження №39537845 була
отримана Позивачем, 26.09.2013 р., що не дало
змогу виконати її в добровільному
порядку, адже Відповідачем було
встановлено строк для добровільного
виконання до 08.09.2013 р.

02.10.2013 р. Позивач звернувся до ВДВС
Подільського РУЮ у м. Києві із заявою
№11590/03/23/2, в якій просив останнього
відкласти провадження виконавчих дій
та надати строк для добровільного
виконання Постанови про відкриття
виконавчого провадження №39538054, однак
відповіді на дану заяву від
Відповідача не надходило.

Водночас, відповідно до платіжного
доручення №62312 від 04.10.2013 р. Позивачем
було виконано Постанову про відкриття
виконаного провадження №39537845
сплативши на рахунок Відповідача суму
страхового відшкодування у розмірі 35
901,23 грн.

Разом з тим, Відповідач на момент
винесення Постанови про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій №39537845 від 14.02.2014 р. та
Постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору №39537845 від 14.02.2014 р.,
мав переконатись про наявність факту
несплати Позивачем заявленої до
виконання суми в добровільному
порядку, однак таких дій Відповідачем
здійснено не було.

Таким чином, з огляду на вище зазначені
порушення Відповідачем норм чинного
законодавства суд дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог в частині визнання
протиправними та скасування Постанов
про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій №39538054 та
№39537845, та Постанов про стягнення з
боржника виконавчого збору №39538054 та
№39537845.

Водночас, в п.5 позовних вимог Позивач
просить суд зобов'язати ВДВС
Подільського РУЮ у м. Києві винести
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП №39537845.

За своєю правовою природою, відповідно
до норм чинного законодавства,
повноваження Відповідача щодо
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження є виключною
компетенцією Відповідача.

Як випливає зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим ч.3 ст.2 КАС України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя. Тому
завданням адміністративного суду є
контроль за легітимністю прийняття
рішення.

Таким чином, вищевказана позовна
вимога є формою втручання в
дискреційні повноваження відповідача
та виходить за межі завдань
адміністративного судочинства, а тому
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням
адміністративного судочинства є
захист саме порушених прав, свобод та
інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст.11 КАС України, визначено,
що розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України
зазначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до положень ч.3 ст.94 КАС
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

При цьому, згідно з ч.3 ст.4 Закону
України «Про судовий збір», під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно задоволеної чи відхиленої
частини вимоги.

Так, ставки сплати судового збору
встановлено ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», відповідно до якої за
подання до адміністративного суду
позовної заяви майнового характеру
судовий збір становить 2 відсотки
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Оскільки сума майнових вимог, з якими
Позивач звернувся до суду, складає 37
297,45 грн., то ставка судового збору у
відповідності до зазначеної норми
становить 1 827,00 грн.

Таким чином з огляду на те що позовні
вимоги були задоволені частково,
судовій збір стягується з Позивача та
Відповідача в рівних частинах по 913,50
грн.

Водночас, відповідно до платіжного
доручення №124450 від 11.08.2014 р. Позивач
сплатив судовий збір у розмірі 256,80
грн.ё таким чином Позивач має сплатити
решту суми судового збору, що підлягає
стягненню у розмірі 656,70 грн.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86,
158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» до Відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві задовольнити
частково.

2. Визнати неправомірними та скасувати
постанови від 14.02.2014 р. державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
у м. Києві Городньої Г.Ю. про стягнення з
боржника виконавчого збору по ВП №39537845
та ВП №39538054.

3. Визнати неправомірними та скасувати
постанови від 14.02.2014 р. державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
Городньої Г.Ю. про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій по
ВП №39537845 та ВП №39538054.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

5. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» (адреса: 04070, м. Київ, вул.
Іллінська, 8, ) суму
судового збору у розмірі 656,70 (шістсот
п'ядесят шість) грн. 70 коп. на
розрахунковий рахунок №4007 до ГУ
ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019,
код класифікації доходів бюджету 22030001,
призначення платежу: «Судовий збір за
розгляд Окружним адміністративним
судом м. Києва адміністративної справи
№826/11351/14».

Контроль за виконанням даного пункту
покласти на Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників.

6. Стягнути з Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
(адреса: 04208, м. Київ, пр-т. Г.Гонгадзе, 5-Б
код) суму судового збору у розмірі 913,50
(дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. на
розрахунковий рахунок №4007 до ГУ
ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019,
код класифікації доходів бюджету 22030001,
призначення платежу: «Судовий збір за
розгляд Окружним адміністративним
судом м. Києва адміністративної справи
№826/11351/14».

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя

Б. В. Санін