Справа № 2а/1570/1568/11
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

27 жовтня 2014 року
м. Київ В/800/4197/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Амєлін С.Є. , Білуга С.В. , Бутенко
В.І. , Весельська Т.Ф. , перевіривши заяву
Південної митниці Міндоходів про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 08.07.2014р. у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної митної служби
України , Південної митниці Міндоходів
про визнання дій протиправними,
скасування наказу, поновлення на
посаді, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В
И В:

Південна митниця Міндоходів
звернулась до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України із заявою про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 08.07.2014р., прийнятої у справі за
позовом ОСОБА_2 до Державної митної
служби України , Південної митниці
Міндоходів про визнання дій
протиправними, скасування наказу,
поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Згідно з ч. 1 ст. 236 Кодексу
адміністративного судочинства України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають право подати
заяву про перегляд судових рішень в
адміністративних справах після їх
перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до ст. 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який відповідно до положень
ст.ст. 239-2, 240 Кодексу адміністративного
судочинства України перевіряє
відповідність заяви вимогам цього
Кодексу та вирішує питання про допуск
справи до провадження.

Згідно з положеннями ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту заяви
Південної митниці Міндоходів та ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 08.07.2014р., про перегляд якої подана
заява, Вищий адміністративний суд
України залишив без змін постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 09.08.2011р. та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 04.09.2013р.

Вирішуючи спір, суд касаційної
інстанції виходив з того, що
регулювання правового становища
державних службовців, що працюють у
митних органах, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України «Про
державну службу», при застосуванні
положень Дисциплінарного статуту
митної служби України вимоги Закону
України «Про державну службу»
враховуються, але здійснюється таке
регулювання за нормами спеціальних
законів, зокрема, Дисциплінарного
статуту митної служби України.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
08.07.2014р. відповідач порушує питання про
її скасування з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме п. 6 ч. 1 ст. 30
Закону України «Про державну службу».

При цьому заявник посилається на
ухвали Вищого адміністративного суду
України від ухвалу від 11.10.2012р. №№
К/9991/49677/12, К/9991/50805/12, в яких суд
касаційної інстанції погодився із
рішеннями судів попередніх інстанцій
про відмову у задоволенні позовних
вимог з тих підстав, що Дисциплінарний
статут митної служби України не
передбачає такої підстави як
звільнення за порушення присяги, а
правовий статус позивача, як посадової
особи, що має спеціальне звання та
прийняла присягу державного службовця,
додатково регулюється Законом України
«Про державну службу», а тому
відповідач прийняв правомірне рішення
про звільнення позивача з роботи на
підставі п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про державну службу».

Вивчивши заяву Південної митниці
Міндоходів та додані до неї матеріали,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку про наявність підстав для
допуску до перегляду Верховним Судом
України зазначеної справи, оскільки
судом касаційної інстанції неоднаково
застосовано одні і ті самі норми
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Керуючись ст.ст. 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Допустити до перегляду Верховним Судом
України справу за позовом ОСОБА_2 до
Державної митної служби України ,
Південної митниці Міндоходів про
визнання дій протиправними, скасування
наказу, поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Амєлін С.Є.

Білуга С.В.

Бутенко В.І.

Весельська Т.Ф.