Справа № 810/5495/14
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року 810/5495/14

Київський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Панченко Н.Д.,
розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Києві адміністративну
справу за позовом Комунального
підприємства «Бучанське управління
житлово-комунального господарства»
Бучанської міської ради до Відділу
державної виконавчої служби
Бучанського міського управління
юстиції у Київській області про
визнання протиправними та скасування
рішень

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство
«Бучанське управління
житлово-комунального господарства»
Бучанської міської ради (далі - КП
«Бучанське УЖКГ» або позивач)
звернулось до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Бучанського міського управління
юстиції у Київській області (далі - ВДВС
Бучанського міського управління
юстиції або відповідач), з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог, про
визнання протиправними та скасування
постанов від 04.08.2014 ВП №44272135 та від
04.08.2014 ВП № 44271738.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що ним у
добровільному порядку, виконано
рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 19.12.2013, справа
№367/7104/13-ц, про стягнення з КП
«Бучанське УЖКГ» на користь ОСОБА_1
матеріальної та моральної шкоди у
загальному розмірі 16927,33 грн. Вказана
сума сплачувалась позивачем частками,
остання сплата відбулась 07.07.2014.

Разом з цим, 04.08.2014 відповідачем
були прийняті постанови про відкриття
виконавчого провадження №44271738 з
примусового виконання постанови від
24.01.2014 про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій та про
відкриття виконавчого провадження
№44272135 з примусового виконання
постанови від 24.01.2014 про стягнення з
боржника виконавчого збору.

Вказані постанови позивач вважає
протиправними, оскільки він не
отримував жодних постанов державного
виконавця ВДВС Бучанського міського
управління юстиції, які були прийняті в
межах виконавчого провадження про
стягнення з КП «Бучанське УЖКГ» на
користь ОСОБА_1 матеріальної та
моральної шкоди у загальному розмірі
16927,33 грн., в тому числі і від 16.01.2014 про
відкриття виконавчого провадження
№41519415 з примусового виконання
виконавчого листа від 15.01.2014, виданого
Ірпінським міським судом Київської
області по справі №367/7104/13-ц.

А відтак, йому було невідомо про строк,
встановлений державним виконавцем, для
добровільного виконання рішення суду.

Представник позивача у судове
засідання, призначене на 20.10.2014, не
з'явився.

Разом з цим, 20 жовтня 2014 року через
канцелярію Київського окружного
адміністративного суду надійшло
клопотання позивача про розгляд справи
за відсутності його представника.

Відповідач правом на подання
письмових заперечень проти
адміністративного позову не
скористався, у судове засідання,
призначене на 20.10.2014, не з'явився.
Матеріали адміністративної справи
містять інформацію про повідомлення
відповідача своєчасно та належним
чином, з урахуванням строків розгляду
справ з приводу рішень, дій або
бездіяльності державної виконавчої
служби, про дату, час та місце розгляду
справи. Жодних заяв про відкладення
розгляду справи чи про розгляд справи
за його відсутності суду не надав.

Дослідивши наявні матеріали
справи у їх сукупності та враховуючи,
що про дату, час та місце розгляду
справи сторони були повідомленні
своєчасно та належним чином, зважаючи
на відсутність підстав для відкладення
судового розгляду, передбачених
статтею 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, беручи до уваги
положення частин четвертої та шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, судом прийнято
рішення про розгляд справи у порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

15 січня 2014 року Ірпінським
міським судом Київської області видано
виконавчий лист по справі №367/7104/13-ц про
стягнення з КП «Бучанське УЖКГ» на
користь ОСОБА_1 матеріальної та
моральної шкоди у загальному розмірі
16927,33 грн. (а.с.60).

У цей же день стягувачем подано до
ВДВС Бучанського міського управління
юстиції заяву про примусове виконання
вказаного виконавчого листа (а.с.50).

На підставі заяви стягувача
головним державним виконавцем ВДВС
Бучанського міського управління
юстиції було відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа від 15.01.2014, виданого
Ірпінським міським судом Київської
області по справі №367/7104/13-ц, про що
прийнято постанову від 16.01.2014 про
відкриття виконавчого провадження (ВП
№4159415) (а.с.51 зворотній бік).

Як вбачається із змісту пунктів 2
та 3 вказаної постанови, державним
виконавцем постановлено: боржнику у
строк до 23.01.2014 добровільно виконати
рішення суду, у разі невиконання
рішення в наданий для добровільного
виконання строк виконати його у
примусовому порядку із стягненням з
боржника виконавчого збору та витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій.

У зв'язку з невиконанням
боржником у добровільному порядку
рішення суду в строк, визначений
державним виконавцем у постанові про
відкриття виконавчого провадження,
відповідачем, в межах виконавчого
провадження №41519415, були прийняті
постанови від 24.01.2014 про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій у розмірі 50,00 грн. та про
стягнення з боржника виконавчого збору
у розмірі 1692,73 грн. (а.с.63, 68).

28 липня 2014 року у зв'язку з
фактичним виконанням рішення суду,
виконавче провадження №41519415 з
примусового виконання рішення
Ірпінського міського суду Київської
області по справі №367/7104/13-ц було
завершене, про що державним виконавцем
ВДВС Бучанського міського управління
юстиції було прийнято постанову про
закінчення виконавчого провадження
(а.с.59 зворотній бік).

Крім цього, відповідно до пункту 2
постанови державного виконавця ВДВС
Бучанського міського управління
юстиції від 28.07.2014 ВП №41519415 про
закінчення виконавчого провадження,
державним виконавцем прийнято рішення
про виведення в окреме провадження
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій та
про стягнення з боржника виконавчого
збору.

У зв'язку з цим, 04.08.2014 державним
виконавцем ВДВС Бучанського міського
управління юстиції були відкритті
виконавчі провадження з примусового
виконання постанов про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій (ВП №44271738) та про
стягнення з боржника виконавчого збору
(ВП №44272135), про що прийняті відповідні
постанови (а.с.65, 71).

Не погоджуючись із постановами
державного виконавця ВДВС Бучанського
міського управління юстиції від 04.08.2014
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання постанови про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій ВП №44271738 та
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
ВП №44272135, позивач скористався своїм
правом оскаржити їх у судовому порядку,
звернувшись із даним позовом до суду.

Як вбачається з прохальної
частини позовної заяви, позивач
просить суд визнати протиправними і
скасувати постанови від 04.08.2014 ВП №44272135
про стягнення судового збору та від
04.08.2014 ВП № 44271738 про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій (пункти 3,4,5
прохальної частини позовної заяви).

Натомість, як вбачається з
матеріалів справи, 04.08.2014 державним
виконавцем ВДВС Бучанського міського
управління юстиції були прийнятті
постанови від 04.08.2014 ВП №44272135 про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання постанови від
24.01.2014 про стягнення з боржника
судового збору та від 04.08.2014 ВП № 44271738
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання постанови від
24.01.2014 про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку, що позивачем в межах даної
адміністративної справи, оскаржуються
постанови ВДВС Бучанського міського
управління юстиції від 04.08.2014 ВП №44272135
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання постанови від
24.01.2014 про стягнення з боржника
судового збору та від 04.08.2014 ВП № 44271738
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання постанови від
24.01.2014 про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій та дії
ВДВС Бучанського міського управління
юстиції щодо їх прийняття.

Надаючи правову оцінку
відносинам, що виникли між сторонами,
суд зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законом України «Про
виконавче провадження» та Інструкцією
з організації примусового виконання
рішень, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України від
02.04.2012 №512/5, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за
№489/20802 (далі - Інструкція з організації
примусового виконання рішень).

Відповідно до пункту 1 частини
першої статті 19 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Згідно з частиною другою статті 25
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Згідно з частинами першою та
четвертою статті 31 Закону України «Про
виконавче провадження», копії
постанов, що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.
Державний виконавець або уповноважена
ним особа може особисто вручити
документи виконавчого провадження
сторонам або іншим учасникам
виконавчого провадження під розписку.

Якщо боржник у встановлений
законом строк не виконає рішення,
державний виконавець невідкладно
розпочинає його примусове виконання.

Відповідно до статті 27 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

В силу положень частини першої статті 28
Закону України «Про виконавче
провадження», у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

У зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування коштів
безпосередньо на рахунок стягувача.
Постанова про стягнення виконавчого
збору може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно з частиною п'ятою статті 41
Закону України «Про виконавче
провадження», про стягнення з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Зазначена постанова
надсилається сторонам не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення і може бути оскаржена ними до
суду у десятиденний строк.

Відповідно до пункту 3.13.2
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, у разі якщо виконавче
провадження було завершено, а витрати
на організацію та проведення
виконавчих дій не були стягнуті,
постанова про стягнення витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій виділяється в окреме провадження в
порядку, передбаченому підпунктом 3.7.4
пункту 3.7 цього розділу.

З аналізу вищевикладених
правових норм вбачається, що постанова
про стягнення з боржника виконавчого
збору приймається за наявності сукупно
таких обставин - направлення
боржникові копії постанови про
відкриття виконавчого провадження у
порядку, передбаченому законодавством,
закінчення строку, встановленого для
добровільного виконання рішення суду
та не виконання боржником у
добровільному порядку рішення.

Таким чином, право на стягнення
виконавчого збору пов'язується із
юридичним фактом, яким є бездіяльність
боржника.

Крім цього, законодавством чітко
встановлено процедуру, якої необхідно
дотримуватись для того, щоб такий збір
стягнути.

З метою забезпечення повного та
об'єктивного розгляду справи суд,
ухвалою від 13.10.2013 про закінчення
підготовчого провадження та
призначення справи до судового
розгляду витребував у відповідача,
серед іншого, матеріали виконавчих
проваджень ВП №44272135, ВП №44271738 та
матеріали виконавчого провадження ВП
№41519415,в межах якого були прийняті
постанови від 24.01.2014 про стягнення з
боржника виконавчого збору та
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій.

На виконання вимог вказаної
ухвали суду відповідачем надані їх
копії (а.с.48-71).

При дослідженні наданих
документів судом встановлено, що
матеріали виконавчого провадження
№41519415 не містять жодних доказів
надіслання позивачеві (боржникові)
постанови про відкриття виконавчого
провадження №41519415 ні рекомендованим
листом з повідомленням про вручення, а
ні вручення вказаної постанови під
розписку. Матеріали справи також не
містять доказів надіслання жодної із
постанов простою кореспонденцією
(реєстр поштових відправлень, чеків
тощо).

Водночас, матеріали виконавчих
проваджень №44272135 та №44271738 містять
лише докази вручення позивачеві
оскаржуваних постанов. Однак, жодних
доказів направлення та, як наслідок,
отримання постанов від 24.01.2014 про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій у розмірі 50,00
грн. та про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 1692,73 грн.
матеріали справи не містять, що
відповідно є порушенням положень
статті 31 Закону України «Про виконавче
провадження».

Під час розгляду справи судом
встановлено, що відповідач, всупереч
наведеним вище приписам законодавства,
припустився ряд послідовних порушень,
внаслідок чого позивач не був
обізнаний про наявність будь-яких дій
державного виконавця, що в свою чергу
позбавило позивача права, як виконати
рішення суду у строк, встановлений
державним виконавцем у постановах про
відкриття виконавчого провадження, так
і вчинити інші обов'язкові дії.

Відповідно до частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Серед критеріїв оцінювання судом
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, які одночасно є
принципами адміністративної
процедури, є принцип законності, що
закріплений у статті 19 Конституції
України, відповідно до якого органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши обставини справи суд
вважає, що відповідач діяв без
дотримання встановленої законом
процедури вчинення дій, що в свою чергу
призвело до порушення прав позивача.

За загальним правилом, що випливає з
принципу змагальності, кожна сторона
повинна подати докази на підтвердження
обставин, на які вона посилається, або
на спростування обставин, про які
стверджує інша сторона.

Водночас, відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Тобто, законодавець в
адміністративному процесі, як виняток
із загального правила, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, покладає саме на суб'єкта
владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності, спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів та довести
його недобросовісність.

Всупереч зазначеним приписам
процесуального законодавства
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду жодних
доказів, які спростовували б
твердження позивача, а відтак, не довів
правомірності своїх дій та прийнятих
рішень.

З огляду на зазначене та беручи до
уваги достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до частини першої статті 98
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд вирішує питання щодо
судових витрат у постанові суду або
ухвалою. Статтею 97 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що грошовий розмір
судових витрат, які повинні бути
компенсовані, суд визначає за
клопотанням однієї зі сторін. Жодних
заяв з приводу відшкодування судових
витрат сторонами суду не заявлено, у
зв'язку з чим судові витрати розподілу
не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 86, 94,
128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
постанови Відділу державної
виконавчої служби Бучанського
міського управління юстиції у
Київській області від 04.08.2014 ВП №44272135
та від 04.08.2014 ВП № 44271738.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Панченко Н.Д.

Постанову виготовлено у повному обсязі
та підписано 23.10.2014