Справа № 712/7226/14-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 712/7226/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Токова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області на
постанову Соснівського районного суду
м. Черкаси від 12 серпня 2014 року у справі
за адміністративними позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області про
визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року позивач - ОСОБА_2
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області про
визнання дій протиправними щодо
відмови про нарахування додаткового
пенсійного забезпечення та його
виплати; зобов'язання здійснити
перерахунок стажу; зобов'язання
зробити перерахунок додаткового
пенсійного забезпечення пенсії до дня
прийняття судового рішення, проведення
відповідних виплат в подальшому.

Постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 12 серпня 2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Соснівського районного суду
м. Черкаси від 12 серпня 2014 року та
прийняти нове рішення яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції при
постановленні оскаржуваного рішення
було порушено норми матеріального
права.

У судове засідання не з'явилися всі
особи, які беруть участь у справі,
причини неявки суду невідомі, про
розгляд справи були повідомлені
належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області -
залишити без задоволення, а постанову
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 12 серпня 2014 року - без змін, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що статтею 22
Конституції України закріплено, що при
прийнятті нових законів або внесення
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту або обсягу існуючих
прав і свобод. Відтак суд дійшов
висновку, що позивач має право на
збільшення пенсії на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад 20
років стажу, відповідно до ч. 2 ст. 56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС та визнаний
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, про що
свідчить посвідчення (категорія 1)
Серія НОМЕР_1 від 17 листопада 1998 року.

З 05 листопада 1998 року отримував пенсію
по третій групі інвалідності від
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків військової служби по
ліквідації аварії на ЧАЕС, відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», про що свідчить
посвідчення інваліда третьої групи від
21 листопада 2001 року.

Позивач 25 квітня 2014 року звернувся до
ПФУ м. Черкаси в зв'язку з тим, що при
нарахуванні пенсійного забезпечення,
порушується ст. 56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме він
має право на збільшення пенсії на один
відсоток заробітку за кожний рік
роботи відповідно до частини 2 статті 56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно відповіді наданої листом від
06.05.2014 року №215/м-10, відповідачем
повідомлено що з 01.01.2004 року розмір
пенсії за віком обчислюється згідно з
частиною 1 або 2 статті 27 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». При цьому
відповідно до роздруківки ПФУ, з
урахуванням стажу роботи за списком №1,
становить 33 роки 9 місяців і 28 дні. Стаж
за списком №1 зараховується в
подвійному розмірі. Також в
роздруківці не зарахований стаж роботи
з 16.08.1982 рік по 11.10.1982 рік.

Вважаючи, що наведені висновки
відповідача протиправними, позивач
звернувся до адміністративного суду з
даним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» право на
пенсію в повному розмірі мають
громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3,
4, за умови стажу роботи не менш як:
чоловіки - 20 років, жінки -15 років, із
збільшенням пенсії на один процент
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений цим пунктом стаж, але не
вище 75 процентів заробітку.

Позивач має право на збільшення пенсії
на один процент заробітку за кожний рік
роботи понад 20 років стажу, що з
урахуванням того, що з 01.10.2008 року
коефіцієнт кратності складає 1,35, а
середньомісячний заробіток для
обчислення пенсії становить -10290,70 грн.
відповідно додаткова пенсія за
понаднормовий стаж: 10290,70грн. * 0,1755 = 1806,01
грн. Таким чином повна пенсія повинна
бути такою: основний розмір пенсії +
доплата згідно статті 50 закону № 796-12 +
збільшення пенсії згідно статті 56
закону № 796-12 (4688,88+170,82+1806,01)=6665,71грн.

Окрім того, згідно ч. 1, ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
і ч. 1, ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідач зобов'язаний
постійно проводити індексацію
пенсійного забезпечення в зв'язку із
зміною індексу споживчих цін.

06.06.1996 року Законом України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991 року,
який був змінений і доповнений Законом
України «Про внесення змін і доповнень
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №230/96-ВР від 06.06.96 року,
держава визнала свою вину в заподіянні
шкоди здоров'ю потерпілим внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС в повному
обсязі, і в статті 1 та 13 Закону №796-ХІІ
зафіксовано, що держава взяла на себе
зобов'язання повного відшкодування
шкоди особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст.13 Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» - «Держава
бере на себе відповідальність за
завдану шкоду громадянам та
зобов'язується відшкодувати її за
пошкодження здоров'я або втрату
працездатності громадянами та їх
дітьми, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Цей обов'язок, в силу статей 16, 21 та 22
Конституції України, по відношенню до
всіх потерпілих внаслідок аварії на
ЧАЕС є конституційним, а починаючи з 12
липня 1996 року, часу прийняття Верховною
Радою України, Закону України «Про
приєднання України до Віденської
конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду» №
334/96-ВР від 12.07.1996 року, він став
абсолютним (п. 1 статті IV Конвенції).

Стаття 22 Конституції України
закріпила, що при прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту або обсягу існуючих прав і
свобод.

Враховуючи небезпеку для життя та
здоров'я осіб, які постраждали і
приймали участь у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
законодавець для таких осіб встановив
додаткові гарантії соціального
забезпечення, а саме - закріпив у
статтях 50, 51, 56, 57, 58, 67 Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особливий
порядок пенсійного забезпечення
ліквідаторів і потерпілих від
наслідків аварії на ЧАЕС.

Також особливий статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та обумовлену цим
необхідність їх адекватного
соціального захисту, Верховна Рада
України у 2006 році доповнила Закон
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" статтею 71, в
якій встановлено, що дія положень цього
Закону не може призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення
змін до цього Закону (Закон № 231-V від 5
жовтня 2006).

Крім того, згідно статті 57 Закону,
обчислення середньомісячного
заробітку провадиться відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». У разі обчислення пенсії
відповідно до частини 2 статті 27 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
бажанням того, хто звернувся за
пенсією, середньомісячний фактичний
заробіток для обчислення пенсії може
визначатися за будь-які 12 місяців
підряд роботи на територіях
радіоактивного забруднення.

Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначено, що у разі якщо особа має
право на отримання пенсії, щомісячного
довічного грошового утримання
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та цього
Закону, призначається одна пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання за
її вибором.

Таким чином, позивач має право вибору
виду пенсійного забезпечення, однак, це
право не було враховано при
перерахунку пенсії у зв'язку з набуттям
чинності Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», внаслідок чого
збільшення пенсії на один процент має
відбуватися за наявності 20 років стажу
для чоловіків у відповідності до
статті 56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що особам, яким призначена
пенсія на підставі Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
перерахунок пенсії має здійснюватися
за кожний повний рік стажу роботи понад
установлений для них мінімальний
трудовий стаж для призначення пенсії
шляхом збільшення пенсії на 1%
заробітку за рік.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги в цій частині є
необґрунтованими та такими, що не
заслуговують на увагу.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується із висновками суду
першої інстанції про те, що позов є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаскьої області -
залишити без задоволення, а постанову
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 12 серпня 2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаскьої області - залишити без
задоволення.

Постанову Соснівського районного суду
м. Черкаси від 12 серпня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.