Справа № 818/2383/14
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 р.
Справа №818/2383/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гелета С.М.

за участю секретаря судового засідання
- Кліщенко В.О.,

представники позивача Красійов М.В.,
Рудченко О.М., Плужнікова Л.Ю.,

представника відповідача Васильченко
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/2383/14 за
позовом Приватної фірми
"Комагросервіс" до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О
В И В:

Приватна фірма «Комагросервіс» (далі -
позивач, ПФ «Комагросервіс») просить
суд скасувати податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у м.Сумах (далі -
відповідач, ДПІ у м.Сумах) від 19.08.2013р.
№, №, №. Свої вимоги
позивач мотивує тим, що податковим
органом зроблено висновки про
порушення ПФ «Комагросервіс»
податкового законодавства в зв'язку із
тим, що на час винесення спірного
податкового повідомлення-рішення
податкових орган не може провести
перевірку його контрагентів, зазначає
про відсутність податкових накладних
та неправомірне включення сум до
податкового кредиту, під час
проведення перевірки робить зовсім
протилежні висновки одночасно
підтверджує наявність податкових
накладних по дослідженні податку на
прибуток, в іншому розділі щодо податку
на додану вартість зазначає про їх
відсутність або зазначає помилки при
їх оформленні. При винесенні спірних
податкових повідомлень-рішень
податковим органом було взято до уваги
незрозумілі розрахунки, оскільки
відображені в акті порушення не
співпадають ні з первинними
документами, ні підтверджуються
арифметичними підрахунками, всі
документи були в наявності у
перевіряючого, господарські операції
документально підтверджується всім
комплексом первинних документів.

Представник відповідача вважає
прийняті податкові
повідомлення-рішення такими, що
прийнято відповідно до вимог чинного
законодавства, у письмовому відзиві на
позов просить в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Вислухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи і
оцінивши зібрані докази в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

ДПІ у м. Суми була проведена планова
виїзна перевірка ПФ «Комагросервіс» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2011р. по
31.12.2012р., про що складено акт від 09.08.2013р.
№144/2204/21128566/1 (а.с.8-51т.1). На підставі акту
перевірки від 09.08.2013 р. податковим
органом було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 19.08.2013р.
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 130167 грн. та застосовані штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 4909 грн.
(а.с.52т.1), № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 370147 грн. та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 92537 грн. (а.с.53т.1),
№ № про зменшення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
розмірі 597693 грн. (а.с.54т.1)

Стосовно винесення спірного
податкового повідомлення-рішення від
19.08.2013р. № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 370147 грн. та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 92537 грн. (а.с.53т.1), суд
зазначає наступне.

Згідно акту перевірки від 09.08.2013 р.
(а.с.35-36т.1) підставою для збільшення
суми податку на додану вартість в сумі
370147 грн. стали висновки перевіряючого
про віднесення до складу податкового
кредиту податкових накладних,
оформлених із порушенням ст. 201
Податкового кодексу України, зокрема
відсутність прізвища особи, що склала
податкову накладну, відсутність
зазначення місцезнаходження покупця,
індивідуального податкового номеру
покупця, номеру свідоцтва платника
податку, відсутність оригіналу
податкової накладної.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України ,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу, а за змістом п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст.
14 ПК України , бюджетне відшкодування -
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Згідно 198.2 ст.198 Податкового кодексу
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, та складається з сум
податків, нарахованих у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу)

Відповідно до п.201.8 ст.201 Податкового
кодексу України, право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку.
Згідно п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 201.10 ст. 201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 ст. 201 ПК України
встановлено, що податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Виходячи із
вищезазначеної норми, податкова
накладна є документом, який
підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у
ціні товару.

При розгляді справи судом було
досліджено оригінали всіх податкових
накладних, які зазначені в акті
перевірки, як такі, що мають недоліки в
оформленні чи зазначено про їх
відсутність, копії яких долучені до
матеріалів справи (а.с. 91-120т.1), при цьому
всі реквізити, які необхідні для
ідентифікації даних податкових
накладних в них зазначені. Також
досліджено оригінали податкових
накладних, які перевіряючим зазначені
як відсутні.

В судовому засіданні на вимогу суду
надати копії податкових накладних, які
досліджувалися податковим органом при
проведені перевірки і які містили
недоліки, представник відповідача
підтвердила, що такі доказі відсутні.

Згідно висновків акту перевірки від
09.08.2013 р., податковим органом взагалі не
досліджувалося питання щодо включення
контрагентами сум податку на додану
вартість до податкових зобов'язань,
відсутність реєстрації податкових
накладних в базі даних податкового
органу.

Таким чином висновки акту перевірки
про відсутність реквізитів чи
відсутність оригіналів податкових
накладних спростовується матеріалами
справи та жодними доказами не
підтверджується, що також встановлено
під час проведення перевірки
правильності формування податку на
прибуток підприємств за перевіряємий
період, в якому не встановлено жодних
порушень та не зазначено про
відсутність первинних документів, що
відображено в акті перевірки.

Стосовно винесення податкового
повідомлення-рішення від 19.08.2013р.
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 130167 грн. та застосовані штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 4909 грн.
(а.с.52т.1), № № про зменшення
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
розмірі 597693 грн. (а.с.54т.1), суд зазначає
наступне.

Згідно висновків акту перевірки від
09.08.2013 р. відповідачем встановлено
заниження ПФ «Комагросервіс» податку
на прибуток в сумі 130197 грн., в т.ч. за 2-4
квартал 2011 р. в сумі 110531 грн., за 2012 р. в
сумі 19636 грн., а тому податковим органом
було збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 130167 грн. та зменшено суму
від'ємного значення з податку на
прибуток в сумі 597693 грн.

На вимогу суду надати розвернуті
розрахунки спірних податкових
повідомлень-рішень по кожному окремому
порушенні, представник відповідача
надала перший розрахунок по податку на
прибуток (а.с.64т.2), згідно якого
порушення відображені по звітним
деклараціям за 2-4 кв. 2011р. на суму 110531
грн., та 2012 р. на суму 19636 грн., усно
зазначає, що дані суми стосуються
господарських операцій ПФ
«Комагросервіс» виключно із ІП «Індра»
та ТОВ «Моноліт», про що також
зазначено у запереченні на
адміністративний позов.

В судовому засіданні представник
позивача зазначив, що у 2012 р у ІП
«Індри» було придбано товару на 387300,91
грн., а по ТОВ «Моноліт» на 29971,76 грн. ,але
дані господарські операції
відбувалися у 1 кв. 2011р., а тому
нарахування таких сум не
підтверджується ні змістом акту
перевірки від 09.08.2013 р., ні первинними
документами.

При розгляді справи, представником
податкового органу зазначено про те, що
при розрахунку спірного податкового
повідомлення-рішення по податку на
прибуток сума порушень становить по 2-4
кв. 2011р. (за рахунок різниці між даними
бухгалтерського обліку та податкового
обліку) в сумі 110531 грн., в зв'язку із чим
зменшено від'ємне значення об'єкта
оподаткування попереднього звітного
періоду в сумі 597693 грн., а також у 2012році
по порушенню по ІП «Індра» в сумі 19636
грн. (а.с.105т.3). При цьому звертала увагу
на те, що порушення по ТОВ «Моноліт» та
ПАТ «Полтавський турбомеханічний
завод» не включалися до спірних
податкових повідомлень рішень, інші
порушення також відсутні, а тому
попередні розрахунки є невірними.

Слід зазначити, що згідно третього
розрахунку податкового
повідомлення-рішення по податку на
прибуток (а.с.131т.3), сума 110531 грн.
розраховувалася податковим органом як
1078263 (різниця між податковим та
бухгалтерським обліком) - 597693 грн. (сума
від'ємного значення) х 23%, при цьому
надати правові обґрунтування та
докази, що підтверджують правомірність
третього такого розрахунку
представник податкового органу не
змогла, зазначила, що на даний час
згідно акту перевірки неможливо
пояснити такі розрахунки та на
підставі яких первинних документів
інспектор їх зробила при проведенні
перевірки.

Стосовно наданих розрахунків
податкового органу та висновків акту
перевірки від 09.08.2013 р. суд зазначає
наступне.

Матеріалами справи, зокрема актом
перевірки від 09.08.2013 р.,
підтверджується, що податковим
органом зроблено висновок про
безпідставне включення до складу
витрат суми по правовідносинам ПФ
«Комагросервіс» із ІП «Індра»,
враховуючи те, що ІП «Індра» отримала
товар у ТОВ «Будсім», щодо якого
неможливо провести зустрічну звірку.
Також в акті перевірки зроблено
висновок про не підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій із ТОВ «ТПК «Моноліт» та
подальшої реалізації товару на адресу
покупців товару ПАТ «Полтавський
турбомеханічний завод». Також
зазначено про завищення витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування за період з 01.04.2011р. по
30.12.2012р. на суму 1078263 грн., в т.ч. за 2-4
квартал 2011р.

Слід зазначити, що акті перевірки в
розділі 3.1 «Валовий дохід»
перевіряючим зроблені протилежні один
одному висновки, зокрема зазначено, що
проведеною перевіркою не встановлено
заниження чи завищення валового
доходу за 2011р. - 2012р. В подальшому в акті
зазначається про неможливість
проведення перевірок контрагентів ІП
«Індра» та по ланцюгу до
товаровиробника, зазначається про
відсутність об'єктів оподаткування по
операціям із придбання та реалізації
товарів у 2012 р.

Слід зазначити, що акті перевірки в
розділі 3.1.2 «Валові витрати»
перевіряючим зазначено, що проведеною
перевіркою не встановлено заниження чи
завищення валового доходу у 1 кв.2011р.,
але зазначено про завищення суми
витрат у 2-4 кв.2011р. на 1078263 грн. в зв'язку
із розбіжністю між даними
бухгалтерського та податкового обліку,
при цьому в подальшому зазначається
про неможливість проведення перевірок
контрагентів ТОВ «ТНК «Моноліт» та по
ланцюгу до товаровиробника,
зазначається про відсутність об'єктів
оподаткування по операціям із
придбання та реалізації товарів, але
за інший період - 2012 рік, а також
повторно продубльована аналогічна
інформація щодо ІП «Індра» та ТОВ
«Будсім» із розділу податку на додану
вартість.

Слід зазначити, що згідно акту від
09.08.2013 р. перевіркою визначення валових
витрат за 1 квартал 2011 року не
встановлено їх завищення чи заниження,
при цьому досліджувалися дані як
основної так і уточнюючої декларації
(а.с.10, 21т.1), розбіжностей між даними
платника та перевірки не встановлено,
але потім інспектором зроблені
висновки про відсутність
господарських операцій із ТОВ
«Моноліт», які відбувалися у 1 кв.2011р.
без посилання на первинні документи.

В подальшому в акті перевірки
відображена інформація щодо
розбіжностей між даними податкового та
бухгалтерського обліку на суму 1078263
грн. за 2-4 кв. 2011р., при тому, що сума 19547031
грн. була підтверджена перевіряючим,
без посилання на жодні первинні
документи, які були досліджені при
проведенні перевірки, взагалі акт
перевірки не містить інформації на
підставі яких документів зроблені такі
висновки.

В судовому засіданні представник
відповідача на вимогу суду пояснити,
які саме документи були досліджені
перевіряючим та підтверджено суму 19547031
грн., жодної інформації надати не
змогла, пояснила, що таку інформацію
надати не може в зв'язку із її
відсутністю, жодного переліку
документів, які були використані при
проведенні перевірки, у податкового
органу відсутні.

Слід зазначити, що в акті перевірки
відсутні жодні належним чином зроблені
розрахунки виявлених порушень та
посилання на первинні документи,
зазначена лише загальна сума без
жодного обґрунтування правомірності
їх зазначенні, які в судовому засіданні
представником відповідача також
пояснити не змогла, при цьому зазначена
загальна інформація щодо інших
підприємств по правовідносинам яких
суми не були включені до розрахунків
спірних податкових повідомлень-рішень.

Також в судовому засіданні представник
відповідача не змогла пояснити, яким
чином при дослідженні правомірності
сплати податку на додану вартість у
податкового органу були зауваження та
неврахування суми податку на додану
вартість в розмірі 370147 грн. (в зв'язку із
чим винесено спорювань податкове
повідомлення-рішення по податку на
додану вартість), але дані порушення
жодним чином не встановлені
перевіряючим при проведенні перевірки
та не відображені в розділі «Податок на
прибуток», дана сума, як підтвердила в
судовому засіданні представник
відповідача не включена до суми
донарахувань по податку на прибуток.
Таким чином перевіряючими зроблені
суперечливі висновки, з однієї сторони
- податкові накладні відсутні, але при
дослідженні правомірності формування
доходу підприємства саме по цим
накладним дані накладні є в наявності,
зауваження відсутні, сума підтверджена
документально.

Податковий орган обґрунтовує
правомірність висновків акту
перевірки щодо відсутності
господарських операцій між ПФ
«Комагросервіс» та ІП «Індра»,
виключно актом від 29.04.2011р. «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Ексим-Транзит» (а.с.67-92т.2) та актом від
26.02.2013р. «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ІП «Індра»
(а.с.93-110т.2).

Слід зазначити, що акт від 26.02.2013р. «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ІП «Індра», взагалі не свідчить
про проведення перевірки, оскільки
інспектором проводилася лише звірка, а
акт складався на підставі службового
посвідчення, про що і зазначено в
даному акті. Згідно даного акту, у ІП
«Індра» в наявності складські
приміщення, кількість працюючих 28 осіб,
підприємство знаходиться за юридичною
адресою, при цьому податкові
зобов'язання в т.ч. і по ПФ
«Комагросервс» задекларовані
підприємством, розбіжності відсутні.

При розгляді справи податковим органом
не доведено жодними доказами
проведення перевірки контрагента ІП
«Індра» в установленому порядку, в акті
перевірки висновки щодо порушення
базуються лише на наявності акту, без
посилання на первинні документи ПФ
«Комагросервіс».

Натомість, позивачем до матеріалів
справи надано відповідні договори
поставки товару, укладеного між ним та
ІП «Індра», надані відповідні
податкові, видаткові накладні, докази
оприбуткування товару, докази
реалізації товару, договори щодо
транспортування товару. Згідно
пояснень представника позивача
отриманий товар від ІП «Індра» був
отриманий у м.Харків, зберігався в
орендованих приміщеннях згідно
укладених договорів, в подальшому
реалізовувався іншим контрагентам
(а.с.127-250т.1, 1-62,136-249т.2, 1-100т.3).

В акті перевірки від 09.08.2013р. податковим
органом відображені порушення по
господарським операціям ПФ
«Комагросервіс» та ТОВ «Моноліт», ПАТ
«Полтавський турбомеханічний завод»,
зазначено про відсутність взагалі
господарських операцій як з придбання
товару так і її реалізації, але при
цьому податковим органом не проведено
жодної зустрічної перевірки даних
контрагентів, на час розгляду справи в
суді відсутні жодні докази наявної
розбіжності по формуванню податку на
додану вартість та податку на прибуток
зазначених підприємств, в акті також
відсутня дана інформація. Податковим
органом висновки зроблені виключно на
підставі інформації, що ТОВ «Моноліт»
мало господарські відносини із ТОВ
«Ексим транзит».

Досліджуючи витребувані та приєднані
до справи документи, суд зазначає, що
матеріали справи не містять жодних
доказів наявності між позивачем та
його контрагентом при укладанні і
виконанні договорів взаємоузгоджених
зловмисних дій, спрямованих на
порушення існуючого в державі
суспільного ладу або моральних засад.
Таких доказів відповідачем не надано, а
судом, відповідно до вимог ст. 11 КАС
України, не виявлено. При цьому, суд
бере до уваги, що доказів, які б
вказували на відсутність реальності
господарських операцій за цим
договорами поставки, за правилами ч. 2
ст. 71 КАС України відповідач до суду
не надав.

Податковий орган не надав суду
безпосередніх доказів і того що
вказані операції по придбанню ТМЦ мали
фіктивний чи безтоварний характер,
податковим органом не надані суду
також докази того, що безпосередній
контрагент позивача, був виключений з
реєстру платників податку на додану
вартість, а його свідоцтво платників
податку на додану вартість було
анульоване у встановленому чинним
законодавством порядку. Незважаючи на
це, відповідачем право позивача на
формування податку на прибуток
поставлено в залежність від
добросовісності осіб, з деякими
позивач навіть не перебував у
правовідносинах.

Порушення податкового обліку такими
особами тягне негативні наслідки саме
для цих осіб. На переконання суду,
своїми рішеннями відповідач встановив
для позивача додаткові обмеження, що
суперечить вимогам ст. 19 ч. 2
Конституції України, яка зобов`язує
органи державної влади, їх посадових
осіб діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем не наведено жодних
доводів та не подано будь-яких доказів,
які б могли свідчити про
недобросовісність позивача як
платника податків або про наявність
обставин, що виключають
обґрунтованість заявленої позивачем
податкової вигоди.

Згідно вимог ст.ст.15, 16 ПК України
платники податку відповідають за
дотримання достовірності та
своєчасності визначення сум податку, а
також за повноту та своєчасність його
внесення до бюджету відповідно до
закону. Статтею 61 цього Кодексу
встановлено, що контроль за
правильністю нарахування, повноти і
своєчасності сплати податків і зборів
до бюджету здійснюється контролюючим
(податковим) органом.

Тобто, обов'язки з контролю за
дотримання достовірності та
своєчасністю визначення сум податку,
за правильністю нарахування та сплати
податків контрагентами позивача,
відповідно до Закону, покладаються на
податкові ограни, а не на позивача.

Дані висновки узгоджуються із
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності".

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибуток,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
Враховуючи наведені норми
законодавець поставив в залежність
право платника податку включити до
складу валових витрат звітного
періоду, лише ті витрати, які пов'язані
з виробничою діяльністю та
підтверджені відповідними
документальними доказами. Відсутність
однієї із зазначених умов (пов'язаності
з виробничою діяльністю та наявність
документального підтвердження) не дає
платникові податків включати суми
витрат до валових витрат бази
оподаткування податку на прибуток.

Однак, при цьому судом встановлено, що
податковим органом були зроблені
висновки без врахування всіх
первинних документів ПФ
«Комагросервіс».

В судовому засіданні представники
позивача зазначали, що всі документи за
перевіряємий період, в т.ч. і уточнююча
декларація за 1кв. 2011 р., була досліджена
перевіряючим, реквізити даної
декларації зазначені в акті перевірки,
при цьому згідно ж висновків акту
перевірки зауваження по 1 кв. 2011р. у
податкового органу відсутні. Натомість
відображені порушення за 2-4 кв.2012р. по
сумам, які були входять зовсім в інший
період.

ПФ «Комагросервіс» було замовлено
експертне економічне дослідження, в
якому у висновку від 20.08.2014р. №13 (а.с.67-79
т.1) судовий експерт зазначає, що
висновки акту перевірки не
підтверджують завищення ПФ
«Комагросервіс» задекларованих
показників у рядку 05.1 «Собівартість
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг) на
суму 1078263 грн. згідно даних податкових
декларацій та додатків до них.

В судовому засіданні судовий експерт,
що робила експертне економічне
дослідження, надала суду пояснення та
зазначила, що інспектором взагалі
невірно зроблені розрахунки на
підставі наявної інформації у
податкових деклараціях за
перевіряємий період, оскільки сума
19698861 грн., яку ДПІ у м.Сумах зазначено як
документально підтверджену, складає
різницю сум 20625294 грн. (загальна
декларація) - 926433 грн. (уточнююча
декларація-собівартість реалізованих
товарів із суми 1078263 грн.). Зазначені
дані відображені ПФ «Комагросервіс»,
як в деклараціях так і в додатках до
них, відображені у регістрах
синтетичного обліку «Головна книга ПФ
«Комагросервіс» за період з 01.04.2011р. по
31.12.2011р., жодних розбіжностей не має, а
тому з невідомих розрахунків
податковий орган робить висновок про
відсутність документів саме на 1078263
грн., при цьому не заперечує суму 926433
грн., яка із неї розраховувалася. При
цьому звертала увагу на те, якщо навіть
при можливому неврахуванні суми 926433
грн. при остаточному розрахунку сума
донарахування по податку на прибуток
не співпадає із сумою, зазначеною в
спірному податковому
повідомленні-рішенні.

В судовому засіданні представник
відповідача не змогла надати
пояснення, яким чином дані, як
уточнюючої декларації, так і додатків
до неї (зокрема додаток ІВ) (а.с. 110-127т.3)
були враховані перевіряючим при
розрахунку спірних податкових
повідомлень-рішень, при тому, що дані
декларації були в наявності у
податкового органу на час проведення
перевірки, відповідачем ні в акті
перевірки, ні в судовому засіданні
представник відповідача не змогла
надати пояснення, яким чином було
розраховано суму 19698861 грн., зазначила,
що на даний час згідно акту перевірки
неможливо пояснити такі розрахунки та
на підставі яких первинних документів
інспектор їх зробила при проведенні
перевірки. Також слід зазначити, що при
проведенні перевірки та висновків акту
перевірки від 09.08.2013 р. порушення, що
були встановлені інспектором та були
підставою для донарахування в сумі 110531
грн. (із загальної суми 130167 грн.) були
встановлені по порушенням 2-4кв. 2011р.,
але при розрахунку спірного
податкового повідомлення-рішення
відповідачем вже враховуються суми
уточнюючої декларації за 1кв.2011р., по
якому у податкового органу відсутні
зауваження. Також представник
відповідача не змогла пояснити яким
чином при дослідженні правомірності
формування податку на прибуток
підприємств у інспектора були
зауваження з цього виду податку, при
тому, що по податку на додану вартість
жодних порушень не було встановлено.
Таких доказів відповідачем не надано, а
судом, відповідно до вимог ст. 11 КАС
України, не виявлено.

При розгляді справи судом встановлено,
що податковим органом не було
дотримано Порядок оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
передбачений Наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 року № 984, зареєстрованого в МЮУ
12.01.2011 р. за №34/18772 Про затвердження
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства.

Відповідно до п.3 р.І Порядку №984, акт -
це службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби. Згідно п.6 р.І
Порядку №984 факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Згідно п.п.54.3.2. ст. 54 ПКУ податковий
орган вправі самостійно визначити
податкове зобов'язання платнику
податків, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Такі дані встановлюються на підставі
наявних первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій і фіксують
факти здійснення господарських
операцій (п. 1 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" )

Згідно ч.1, ч.4 ст.70 КАС України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмету доказування. Обставини, які
за законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Пунктом 5.2 р.ІІ Порядку №984 передбачено,
що у разі встановлення перевіркою
порушень податкового законодавства за
кожним відображеним в акті фактом
порушення необхідно: чітко викласти
зміст порушення з посиланням на
конкретні пункти і статті законодавчих
актів, що порушені платником податків,
зазначити період (місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання для
перевірки первинних та інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити перелік цих
документів; у разі відмови посадових
осіб платника податків або його
законних представників надати копії
документів посадовій (службовій) особі
органу державної податкової служби
така особа складає акт у довільній
формі, що засвідчує факт відмови, із
зазначенням посади, прізвища, імені, по
батькові платника податків (його
законного представника) та переліку
документів, які йому запропоновано
подати, факт про складання такого акта
відображається в акті документальної
перевірки; у разі надання посадовими
особами платника податків або його
законними представниками посадовим
(службовим) особам органу державної
податкової служби письмових пояснень
щодо встановлених порушень
податкового законодавства та/або
причин ненадання первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення, або їх копій
факти про надання таких пояснень
необхідно відобразити в акті.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів. В порушення вищенаведеного, в
акті перевірки від 09.08.2013 р. жодним
чином не відображені факти порушення
платником податків вимог податкового
законодавства з посиланням саме на
первинні або інші документи, які
зафіксовані в бухгалтерському та
податковому обліку, що є порушенням
Порядку № 984.

Натомість в акті перевірки в порушення
вказаних норм чинного законодавства не
вказано на підставі якої інформації,
яких документів зроблено висновки та в
зв'язку із чим прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення, в акті
перевірки від 09.08.2013 р. перевіряючими
зроблені протилежні один одному
висновки, зазначаючи одночасно і про
порушення та про відсутність порушень
по одним і тим же первинним документам
за аналогічні періоди, відповідачем не
надано суду документи, що
підтверджують наявність зазначених у
акті перевірки фактів. При цьому слід
звернути увагу на те, що навіть при
розгляді справи податковим органом
надано три різних за змістом
розрахунків, не підтверджених
належними доказами, в т.ч. і актом
перевірки.

Ст. 83 ПК України визначені матеріали,
які є підставами для висновків під час
проведення перевірок. У відповідності
до п. п. 83.1.6. ПК України підставами для
висновків під час проведення перевірок
є також інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
органи державної податкової служби.

Однак, згідно описової частини акту
перевірки, податковий орган при
виявленні порушень та формуванні
висновків акту не керувався
необхідними матеріалами, які є
підставами для висновків під час
проведення перевірок в достатньому
обсязі. Слід зазначити, що податковим
органом не було складеного жодного
додатку до акту, складання якого
передбачено розділом 3 Порядку № 984, що
в судовому засіданні підтвердила
представник відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. .

При розгляді справи судом встановлено
невідповідність висновків акта
перевірки вимогам законодавства та
неповне з'ясування під час перевірки
питань, що повинні бути з'ясовані під
час перевірки для винесення
об'єктивного висновку щодо дотримання
платником податків вимог
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
що в свою чергу є підставою для
проведення службового розслідування
та проведення повторної перевірки в
порядку та спосіб, що передбачені
нормами Податкового кодексу України,
оскільки статтею 61 Податкового кодексу
України встановлено, що контроль за
правильністю нарахування, повноти і
своєчасності сплати податків і зборів
до бюджету здійснюється виключно
контролюючим (податковим) органом, а
тому є дискреційними функціями
податкового органу.

Враховуючи те, що податковим органом в
порушення Порядку №984 оформлено
результати перевірки, розрахунки
грошових зобов'язань жодними доказами
не підтверджені, в судовому засіданні
навіть не обґрунтовані представником
відповідача, не підтверджуються
описовою частиною акту перевірки від
09.08.2013 р., спростовуються дослідженими
матеріалами справи, з врахуванням
вищезазначеного, судом встановлено, що
приймаючи спірні податкові
повідомлення-рішення відповідач діяв
на не підставі та у не спосіб, що
передбачені законодавством, в зв'язку
із чим позовні вимоги визнаються судом
правомірними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Враховуючи задоволення позовних вимог,
позивачу відшкодовується із
державного бюджету сума судового збору
в розмірі 2390,90 грн., сплачена платіжним
дорученням №1697 від 27.08.2014р. (а.с.2т.1).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов Приватної
фірми "Комагросервіс" до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області про скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Сумах від
19.08.2013р. №, №, №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватної фірми
"Комагросервіс" (м. Суми, вул. Антонова 2,
кв.27,і.к.21128566) суму судового збору в
розмірі 2390грн. 90 коп. (дві тисячі триста
дев'яносто грн. 90 коп.)

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та
підписано 03.11.2014р.

Суддя
С.М. Гелета