Справа № 2а/1570/1695/11
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/54061/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовом ОСОБА_4 до Державної
виконавчої служби України, Державної
казначейської служби України про
визнання бездіяльності неправомірною,
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди,

за касаційною скаргою Державної
виконавчої служби України на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 9 жовтня 2013
року,

встановив:

В лютому 2011 року ОСОБА_4 пред'явила
позов до Державної виконавчої служби
України і Державної казначейської
служби України та з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог від 21.05.2013
р. просила визнати неправомірною
бездіяльність Відділу примусового
виконання рішень ДВС України, пов'язану
з невідновленням виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа № 2а-8603/08/1570 та його
невиконанням, стягнути з Державного
бюджету України матеріальну шкоду в
розмірі 1004,50 грн і моральну шкоду в
розмірі 2000 грн.

Позов обґрунтувала тим, що за рішенням
суду від 05.08.2009 р. на її користь стягнуто
з Державного бюджету України 700 грн
моральної шкоди. Однак станом на
травень 2013 року рішення суду не
виконано, незважаючи на численні
судові рішення, ухвалені протягом
цього періоду, про визнання
неправомірною бездіяльності
Департаменту ДВС України в неналежному
виконанні постанови суду, скасування
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві і зобов'язання
відновити виконавче провадження.
Зазначила, що внаслідок протиправної
бездіяльності відповідача їй завдана
матеріальна шкода, яка з урахуванням
індексу інфляції за період із серпня 2009
року по травень 2013 року становить 1004,50
грн, та моральна шкода, яку позивач
оцінює у 2000 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 9 жовтня 2013
року, з урахуванням ухвали цього суду
від 14 жовтня 2013 року про виправлення
арифметичної помилки, скасовано
постанову суду першої інстанції та
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено частково: визнано
неправомірною бездіяльність ВПВР
Департаменту ДВС України, яка пов'язана
з тривалим невідновленням виконавчого
провадження по виконанню виконавчого
листа № 2а-8603/08/1570; стягнуто з держави в
особі Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_4 інфляційні
витрати і компенсацію за затримку
виконання рішення в розмірі 188,75 грн та
моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В іншій
частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі Державна виконавча
служба України, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати ухвалене ним
рішення та залишити в силі постанову
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що постановою
Одеського окружного адміністративного
суду від 19.01.2009 р. визнано неправомірною
бездіяльність посадових осіб ВПВР
Департаменту ДВС Міністерства юстиції
України, внаслідок якої судове рішення
за виконавчим листом № 2а-73/06, виданим
Суворовським районним судом м. Одеси
від 10.10.2007 р., залишилось невиконаним;
стягнуто з держави в особі Державного
казначейства України з коштів
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 700
грн.

На виконання зазначеної постанови
Одеським окружним адміністративним
судом 05.08.2009 р. виданий виконавчий лист
№ 2а-8603/08/1570.

Постановою державного виконавця ВПВР
Департаменту ДВС Міністерства юстиції
України від 13.11.2009 р. відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом №
2а-8603/08/1570.

Листом Державного казначейства
України від 01.07.2010 р. повернуто без
виконання платіжну вимогу № 911/1,
скеровану до Держказначейства України
відділом ДВС на виконання виконавчого
листа № 2а-8603/08/1570 про стягнення 700 грн,
з посиланням на відсутність у Законі
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" бюджетного призначення на
відшкодування шкоди, завданої
неправомірними діями державних
виконавців, та відсутність рахунків, з
яких би здійснювалось таке
відшкодування в Державному
казначействі України.

Постановою державного виконавця від
20.07.2010 р. виконавчий лист № 2а-8603/08/1570
повернуто стягувачеві з підстав,
викладених у листі Державного
казначейства України.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 09.11.2010 р. у
справі № 2а-6867/10/1570, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21.11.2012 р.,
задоволено позов ОСОБА_4 про визнання
неправомірною бездіяльності ВПВР ДВС
Міністерства юстиції України щодо
неналежного виконання постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 19.01.2009 р. у справі № 2а-8603/08/1570.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 30.09.2010 р. у
справі № 2а-8116/10/1570, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2012 р.,
задоволено позов ОСОБА_4 про скасування
постанови про повернення виконавчого
документа від 20.07.2010 р. та зобов'язання
ВПВР Департаменту ДВС Міністерства
юстиції України вчинити дії відповідно
до частини першої статті 41 Закону
України "Про виконавче провадження" та
виконати судове рішення.

Відповідно до частини другої статті 1
Закону України "Про державну виконавчу
службу" і частини першої статті 11
Закону України "Про виконавче
провадження" завданням державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 11
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

У частині першій статті 51 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що після визнання
незаконною чи скасування постанови
державного виконавця про закінчення
або повернення виконавчого документа
стягувачу виконавче провадження
підлягає відновленню протягом трьох
робочих днів з дня надходження рішення
суду, виконавчого документа чи
постанови керівника відповідного
органу державної виконавчої служби.

За правилами, встановленими у частинах
третій і четвертій статті 51 цього
Закону, про відновлення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову, копії якої не
пізніше наступного дня надсилаються до
суду, який визнав незаконною постанову
державного виконавця, сторонам, а також
органу (посадовій особі), який видав
виконавчий документ. У разі
відновлення виконавчого провадження
стягувач, суд або орган (посадова
особа), якому повернуто виконавчий
документ, зобов'язаний у тримісячний
строк з дня надходження відповідної
постанови пред'явити його до виконання.

Після набрання законної сили
постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 30.09.2010 р.
ОСОБА_4 29.02.2012 р. звернулась до відділу
примусового виконання рішень
Департаменту ДВС із заявою про
відновлення виконавчого провадження
за виконавчим листом № 2а-8603/08/1570. Проте
державним виконавцем 30.03.2012 р. прийнято
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження відповідно до
пункту 8 частини першої статті 26 Закону
України "Про виконавче провадження",
яка була оскаржена ОСОБА_4 у судовому
порядку.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19.06.2012 р.,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24.04.2013 р., визнано неправомірними
дії державного виконавця, скасовано
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 30.03.2012 р. та
зобов'язано Державну виконавчу службу
України вчинити дії по виконанню
постанови суду від 19.01.2009 р. згідно із
Законом України "Про виконавче
провадження".

Постанова про відновлення виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа № 2а-8603/08/1570 прийнята державним
виконавцем 30.05.2013р. Постанова суду від
19.01.2009 р. на час розгляду справи в
апеляційній інстанції не виконана.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з відсутності
протиправної бездіяльності ДВС на час
подачі ОСОБА_4 позову, враховуючи, що
судові рішення, якими така
бездіяльність визнана протиправною та
зобов'язано відновити виконавче
провадження, набрали законної сили вже
під час розгляду даної справи. Крім
того, позивач не надала доказів
пред'явлення повернутого їй
виконавчого листа до виконання після
набрання законної сили судовими
рішеннями у справах № 2а-6867/10/1570 і №
2а-8116/10/1570, що також свідчить про
недопущення ДВС бездіяльності щодо
невідновлення виконавчого
провадження.

Проте, як правильно зазначив суд
апеляційної інстанції, поведінку
державних виконавців ДВС України щодо
невжиття заходів, спрямованих на
виконання виконавчого листа №
2а-8603/08/1570, ні в добровільному порядку,
ні після набрання законної сили
судовими рішеннями про зобов'язання
вчинити відповідні дії (виконавче
провадження відновлено більше ніж
через рік після скасування постанови
про повернення виконавчого документа
стягувачу), ні навіть після спливу 4
місяців з дня відновлення виконавчого
провадження (на час апеляційного
розгляду) слід розцінювати як
протиправну бездіяльність.

Невчинення відповідачем дій з
виконання виконавчого листа №
2а-8603/08/1570 і після набрання законної
сили судовими рішеннями у справах №
2а-6867/10/1570 і № 2а-8116/10/1570, що відбулося вже
під час розгляду даної справи в суді
першої інстанції, задля чого суд
зупиняв провадження у справі, тільки
підтверджує висновок про допущену
відповідачем тривалу бездіяльність.

При цьому посилання окружного суду на
неможливість відновлення виконавчого
провадження без пред'явлення позивачем
повернутого виконавчого листа до
виконання суперечить положенням
статті 51 Закону України "Про виконавче
провадження".

Обґрунтованим є висновок апеляційного
суду й про те, що невиконання
відповідачем рішення суду про виплату
ОСОБА_4 моральної шкоди є порушенням
грошового зобов'язання,
відповідальність за яке передбачена
частиною другою статті 625 Цивільного
кодексу України у вигляді нарахування
інфляційних втрат на суму боргу та
трьох процентів річних. Даний висновок
узгоджується з правовою позицією
Верховного Суду України, висловленою у
постановах від 24.10.2011 р. № 6-38цс11, від
01.10.2014 р. № 6-113цс14, згідно з якою боржник
у виконавчому провадженні не
звільняється від встановленої
частиною другою статті 625 Цивільного
кодексу України відповідальності за
період невиконання судового рішення
про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, що є способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів унаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Колегія суддів погоджується також з
рішенням суду апеляційної інстанції
про стягнення на користь позивача
моральної шкоди, враховуючи тривале
порушення відповідачем її прав, за
захистом яких ОСОБА_4 змушена роками
звертатися до суду.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанцій повно і
всебічно встановив обставини справи,
дав їм належну юридичну оцінку,
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятого ним рішення.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної виконавчої
служби України залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 9 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.