Справа № 686/18759/14-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/18759/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Демінська
А.А.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

06 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Ватаманюка Р.В.

при секретарі судового засідання:
Швець А.І.

за участю:

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

перекладача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 15 вересня 2014 року у справі
за адміністративним позовом
управління Державної міграційної
служби України в Хмельницькій області
до ОСОБА_2 про видворення за межі
України в примусовому порядку ,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року управління Державної
міграційної служби України в
Хмельницькій області звернулось до
Хмельницького міськрайонного суду з
позовом до громадянина Азербайджану
ОСОБА_2 про видворення за межі України в
примусовому порядку.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 15 вересня 2014
року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати та
ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Відповідач в судовому засіданні
підтримав вимоги апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання по справі
уповноваженого представника не
направив, хоча про розгляд справи
повідомлений судом згідно вимог ст.35
КАС України.

Заслухавши думку учасників судового
процесу, колегія суддів вирішила за
можливе провести розгляд справи у
відсутності представника позивача.

Розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскарженої
постанови, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

З обставин справи встановлено, що
відповідач прибув до України у 2008 році
з метою працевлаштування. З часу
приїзду офіційно ніде не працював, на
проживання заробляв за рахунок
випадкових заробітків, постійного
місця проживання не має. У 2013 році
одружився з громадянкою України ОСОБА_6
та має малолітнього сина ОСОБА_7

Крім того, колегією суддів встановлено,
що дружина відповідача неодноразово
зверталась до правоохоронних органів з
приводу протиправних дій з боку її
чоловіка, за що останнього в червні 2014
року притягнуто до адміністративної
відповідальності за насильство у сім'ї
(ст.173-2 КУпАП).

У відповідності до рішення головного
спеціаліста сектору в справах
іноземців, осіб без громадянства та
протидії нелегальній міграції
Хмельницького МВ УДМС України в
Хмельницькій області Кметь А.А. про
примусове повернення з України
громадянина Азербайджану ОСОБА_2 від
12.08.2014 року відповідачу було надано
строк для добровільного залишення
території України до 31.08.2014 року. Проте,
у визначений строк відповідач не
покинув території України.

Правовий статус іноземців та осіб без
громадянства, які перебувають в
Україні, порядок їх в'їзду в Україну та
виїзду з України визначається Законом
України ,,Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства" (далі - Закон).

Частиною 1 ст. 3 Закону визначено, що
іноземці та особи без громадянства
зобов'язані неухильно додержуватися
Конституції та законів України, інших
нормативно-правових актів, не посягати
на права і свободи, честь і гідність
інших людей, інтереси суспільства та
держави.

Відповідно до ч.1 ст.26 цього Закону
іноземець або особа без громадянства
можуть бути примусово повернуті в
країну походження або третю країну,
якщо їх дії порушують законодавство
про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства або суперечать
інтересам забезпечення національної
безпеки України чи охорони
громадського порядку, або якщо це
необхідно для охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України за рішенням
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органу
Служби безпеки України або органу
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства,
які затримані ними у межах
контрольованих прикордонних районів
під час спроби або після незаконного
перетинання державного кордону
України), з подальшим повідомленням
протягом 24 годин прокурору про
підстави прийняття такого рішення. У
рішенні про примусове повернення
зазначається строк, протягом якого
іноземець або особа без громадянства
повинні виїхати з України. Зазначений
строк не повинен перевищувати 30 днів з
дня прийняття рішення.

Згідно статті 30 вказаного Закону,
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органи
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

Тобто примусовому видворенню іноземця
чи особи без громадянства передують
дві обставини: 1) прийняття рішення
відповідним компетентним органом про
примусове видворення; 2) ухилення від
виїзду після прийняття рішення про
повернення або наявність
обґрунтованих підстав вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення.

Обов'язковим є попереднє прийняття
вказаними органами рішення про
примусове повернення.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в ході апеляційного
розгляду справи, відповідач своєчасно
не виконав рішення про примусове
повернення з України від 12.08.2014 року,
неодноразово вчиняв адміністративні
правопорушення, притягувався до
адміністративної відповідальності,
тому його подальше перебування на
території України суперечить
інтересам охорони громадського
порядку та охорони здоров'я, захисту
прав та законних інтересів інших
громадян, зокрема, його дружини. Отже,
приймаючи рішення про примусове
видворення за межі України громадянина
Азербайджану ОСОБА_2, суд першої
інстанції діяв правомірно на підставі
положень Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства».

Доводи відповідача про бажання
спілкуватись із своїм малолітнім
сином, відсутність паспорту та про те,
що притягнення його до
адміністративної відповідальності не
має жодного відношення до видворення
його за межі України, не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Тому, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції ухвалив оскаржуване
рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 183-5, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 15 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Совгира Д. І.

Ватаманюк Р.В.