Справа № 2а-7378/11/1370
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
Справа №
142220/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сапіги В.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 27
жовтня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до начальника Львівського
міського управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області,
третя особа на стороні позивача -
ОСОБА_2 про визнання протиправною
бездіяльності, зобов'язання вчинити
дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2011 року позивач - ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
начальника Львівського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області, третя особа на
стороні позивача - ОСОБА_2, в якому, із
урахуванням збільшення позовних вимог,
просить визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
ненадання відповіді на інформаційний
запит; зобов'язати відповідача
задовольнити інформаційний запиту
повному обсязі; стягнути з відповідача
на його користь 5 000 грн. моральної
шкоди.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року в задоволенні позовних вимог
повністю відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що у відповіді на запит
на інформацію позивача від 15.06.2011 року
про надання копії відповіді постійної
комісії депутатської діяльності та
законності на її запит № 01-1771 від 115.05.2011
року відповідач вказав, що направляє
таку на адресу позивача. Відтак, у
відповідності до ст. 14 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
відповідач надав достовірну, точну та
повну інформацію на запит на
інформацію позивача.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що відсутні порушення
відповідачем Конституції України,
Закону України «Про інформацію».
Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Стосовно позовної вимоги про стягнення
на користь позивача 5000 грн. моральної
шкоди, то суд першої інстанції вказує
на те, що така грунтується на
твердженні про протиправність
бездіяльності відповідача щодо
ненадання відповіді на інформаційний
запит і має похідний характер. За умови,
що судом встановлено відсутність
порушень у діях відповідача, підстав
для задоволення інших позовних вимог
немає.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її,
подавши апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року та прийняти нову постанову, якою
повністю задовольнити позовні вимоги.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що відповідь
на запит постійної комісії
депутатської діяльності та законності
містить інформацію про його звернення
і звернення членів його сім'ї в ЛМУ
ГУМВСУ у Львівській області і
Галицький райвідділ ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області лише за 2010-2011 роки.
Однак злочини проти нього і членів його
сім'ї вчинялися з 2006 року.

Апелянт стверджує, що в 2007-2008 роках
ОСОБА_4 працював на посаді начальника
Галицького РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській
області та саме за його керівництва
Галицьким РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській
області було порушено дві кримінальні
справи з приводу злочинів вчинених
проти нього, його дружини і його дочки.
Після порушення кримінальної справи за
ч.2 ст.296 КК України в липні 2007 року
ОСОБА_4 як начальник Галицьким РВ ЛМУ
ГУМВСУ у Львівській області на вжив
жодних заходів для припинення злочинів
і в листопаді 2007 року був вчинений
злочин середньої важкості проти дочки
позивача у даній спрві. В цілому за час
2006-2011 рокув проти нього і членів його
сім'ї було вчинено дев'ятнадцять
злочинів різного ступеня важкості, про
що добре відомо начальнику ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області ОСОБА_4 і інформація
про котрі не була надана на запит
комісії депутатської та законності
Львівської міської ради.

Таким чином, апелянт вважає, що має
місце невиконання начальником ЛМУ
ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_4 п.6
ч.1 ст.14 Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Крім того, апелянт посилається на те, що
відповідно до ст.5 Закону України «Про
міліцію» міліція виконує свої завдання
неупереджено, у точній відповідності з
законом. Ніякі виняткові обставини або
вказівки службових осіб не можуть бути
підставою для будь-яких незаконних дій
або бездіяльності міліції. У разі
невиконання працівниками міліції
вимог, встановлених цією статтею,
особа, права якої були порушені, та/або
її представники (родичі, захисник)
можуть звернутися до суду із заявою про
відшкодування шкоди у встановленому
законом порядку.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило а тому, суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1
ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що 15.06.2011 року
позивач, керуючись Законом України
«Про інформацію», Законом України «Про
звернення громадян», Законом України
«Про доступ до публічної інформації»
звернувся до відповідача із
інформаційним запитом щодо надання
письмової інформації і можливості
ознайомитись з інформацією, в якому
просив надати копію відловіді
постійної комісії депутатської
діяльності та законності на її запит №
01-1771 від 11.05.2011 року; надати можливість
ознайомитись з матеріалами перевірки
звернення постійної комісії
депутатської діяльності та законності
№ 01-1771 від 11.05.2011 року; повідовити його
про прийняті рішення.

Статтею 40 Конституції України
визначено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 5 Закону України «Про
інформацію» кожен має право на
інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, використання,
поширення, зберігання та захисту
інформації, необхідної для реалізації
своїх прав, свобод і законних
інтересів.

Реалізація права на інформацію не
повинна порушувати громадські,
політичні, економічні, соціальні,
духовні, екологічні та інші права,
свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Згідно ст. 1 Закону України «Про доступ
до публічної інформації» публічна
інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» кожна особа має право
знати у період збирання інформації, але
до початку її використання, які
відомості про неї та з якою метою
збираються, як, ким і з якою метою вони
використовуються, передаються чи
поширюються, крім випадків,
встановлених законом. пуктом 1 ч. 3
вказаної статті встановлено, що
розпорядники інформації, які володіють
інформацією про особу, зобов'язані
надавати її безперешкодно і
безкоштовно на вимогу осіб, яких вона
стосується, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Статтей 14 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» встановлено, що
розпорядники інформації зобов'язані:
оприлюднювати інформацію про свою
діяльність та прийняті рішення;
систематично вести облік документів,
що знаходяться в їхньому володінні;
вести облік запитів на інформацію;
визначати спеціальні місця для роботи
запитувачів з документами чи їх
копіями, а також надавати право
запитувачам робити виписки з них,
фотографувати, копіювати, сканувати їх,
записувати на будь-які носії
інформації тошо; мати спеціальні
структурні підрозділи або призначати
відповідальних осіє для забезпечення
доступу запитувачів до інформації;
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Згідно п.1ч.1 ст. 19 Закону запит на
інформацію - це прохання особи до
розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

Як слідує із матеріалів справи,
інформаційний запит ОСОБА_1 від 15.06.2011
року зареєстровано у ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області 15.06.2011 року за вх. №
1801. Зазначений запит направлено у
Галицький РВ за резолюцією ОСОБА_4 до
виконання ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і
зареєстрований 20.06.2011 року за вх. № 4213.

Листом ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області
від 19.07.201 І року за № 67/8300 позивачу
надано відповідь на запит від 15.06.2011
року, до якого долучено копію відповіді
постійної комісії депутатської
діяльності та законності Львівської
міської ради на її запит № 01 -1771 від
11.05.2011 року.

Згідно витягу з Журналу обліку
вихідних та внутрішнього обігу
несекретних документів Галицького
районного відділу Львівського
міського управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області за
19.07.2011 року. ОСОБА_1 скеровано відповідь
на запит за вих. № 4213.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та
обставин справи апеляційний суд дійшов
висновку, що відповідач, у
відповідності до ст. 14 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
надав достовірну, точну та повну
інформацію на запит на інформацію
позивача від 15.06.2011 року.

Разом з тим, із врахуванням
вищенаведеного, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо безпідставності
позовної вимоги щодо стягнення на
користь позивача 5000 грн. моральної
шкоди, так як така грунтується на
твердженні про протиправність
бездіяльності відповідача щодо
ненадання відповіді на інформаційний
запит і має похідний характер.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 27
жовтня 2011 року у справі № 2а-7378/11/1370 за
позовом ОСОБА_1 до начальника
Львівського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області, третя особа на стороні
позивача - ОСОБА_2 про визнання
протиправною бездіяльності,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
моральної шкоди - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

В.П. Сапіга