Справа № 2а-10/11
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/56398/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Державного підприємства
"Національна атомна енергетична
компанія "Енергоатом"" в особі
Відокремленого підрозділу "Запорізька
АЕС" до Виконавчого комітету
Енергодарської міської ради
Запорізької області, за участю третіх
осіб - Комунального підприємства
"Виробничий комбінат "Тепло-водоканал""
та Комунального підприємства
"Підприємство комунальної власності",
про визнання незаконними та скасування
пунктів 2.1, 2.2, 4.1, 4.2 рішення Виконавчого
комітету Енергодарської міської ради
Запорізької області № 193 від 16 липня 2009
року "Про погодження тарифу на послуги
з водопостачання (транспортування
технічної води з насосної станції
підживлення) для групи споживачів -
інші, що надаються ВП "Запорізька АЕС"
ДП НАЕК "Енергоатом"", касаційне
провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Державного
підприємства "Національна атомна
енергетична компанія "Енергоатом"" в
особі Відокремленого підрозділу
"Запорізька АЕС" на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2013
року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року Державне підприємство
"Національна атомна енергетична
компанія "Енергоатом"" в особі
Відокремленого підрозділу "Запорізька
АЕС" (далі - ВП "Запорізька АЕС" ДП НАЕК
"Енергоатом") звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Виконавчого комітету Енергодарської
міської ради Запорізької області з
адміністративним позовом, в якому, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просить визнати незаконними пункти 2.1,
2.2, 4.1, 4.2 рішення Виконавчого комітету
Енергодарської міської ради
Запорізької області № 193 від 16 липня 2009
року "Про погодження тарифу на послуги
з водопостачання (транспортування
технічної води з насосної станції
підживлення) для групи споживачів -
інші, що надаються ВП "Запорізька АЕС"
ДП НАЕК "Енергоатом"" та скасувати їх,
починаючи з дати винесення рішення 16
липня 2009 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що суб'єктом владних
повноважень всупереч вимог чинного
законодавства прийнято рішення № 193
від 16 липня 2009 року, яке оскаржується в
частині пунктів 2.1, 2.2, 4.1, 4.2, відповідно
до яких відповідачем вирішено:

2.1) погодити тариф на послуги
водопостачання та встановити набуття
чинності даного рішення для
Комунального підприємства "Виробничий
комбінат "Тепло-водоканал"" з моменту
введення нового тарифу на послуги з
водовідведення для населення,
бюджетних організацій та інших
споживачів, після затвердження
відповідним рішенням виконавчого
комітету;

2.2) погодити тариф на послуги
водопостачання та встановити набуття
чинності даного рішення для
Комунального підприємства
"Підприємство комунальної власності" з
моменту введення нового тарифу на
послуги з утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій для населення,
після затвердження відповідним
рішенням виконавчого комітету;

4.1) встановити тривалість даного
рішення для Комунального підприємства
"Виробничий комбінат "Тепло-водоканал""
до введення нового тарифу на послуги з
водовідведення для населення,
бюджетних організацій та інших
споживачів після затвердження, після
затвердження відповідним рішенням
виконавчого комітету;

4.2) встановити тривалість даного
рішення для Комунального підприємства
"Підприємство комунальної власності"
до введення нового тарифу на послуги з
утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій для населення,
після затвердження відповідним
рішенням виконавчого комітету.

Позивач вважає, що окремі положення
рішення відповідача № 193 від 16 липня 2009
року не відповідають визначеній
законом компетенції органу, який його
видав, а отже не відповідають вимогам
законодавства та відповідно
підлягають скасування.

У зв'язку з цим, ВП "Запорізька АЕС" ДП
НАЕК "Енергоатом" звернувся в суд з
вимогою про визнання незаконними та
скасування пунктів 2.1, 2.2, 4.1, 4.2 рішення
Виконавчого комітету Енергодарської
міської ради Запорізької області № 193
від 16 липня 2009 року.

Ухвалою Енергодарського міського суду
Запорізької області від 08 грудня 2010
року залучено для участі у справі в
якості третьої особи Комунальне
підприємство "Виробничий комбінат
"Тепло-водоканал"" (далі - КП "ВК
"Тепло-водоканал"").

Ухвалою Енергодарського міського суду
Запорізької області від 05 вересня 2011
року залучено для участі у справі в
якості третьої особи Комунальне
підприємство "Підприємство
комунальної власності" (далі - КП
"Підприємство комунальної власності").

Постановою Енергодарського міського
суду Запорізької області від 19 вересня
2011 року адміністративний позов ВП
"Запорізька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом"
задоволено.

Визнано незаконними та скасовано
пункти 2.1, 2.2, 4.1, 4.2 рішення Виконавчого
комітету Енергодарської міської ради
Запорізької області № 193 від 16 липня
2009 року "Про погодження тарифу на
послуги з водопостачання
(транспортування технічної води з
насосної станції підживлення) для
групи споживачів - інші, що надаються ВП
"Запорізька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом"".

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 червня 2013 року
постанову суду першої інстанції
скасовано.

В задоволенні позовних вимог -
відмовлено.

У своїй касаційній скарзі ВП
"Запорізька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом",
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати його рішення та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 28 травня 2009 року ВП
"Запорізька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом"
звернувся із заявою до Енергодарської
міської ради Запорізької області про
розгляд і затвердження проекту тарифів
на послуги по водопостачанню для групи
споживачів - інші: КП "Підприємство
комунальної власності", КП "ВК
"Тепло-водоканал"", ПП "Енхол", ЗАТ
"Енергатон", СГТ "Будівельник", Філії №
28 Енергодарського теплично-овочевого
комбінату ДП "Агроспецсервіс", надавши
висновок Державної інспекції з
контролю за цінами в Запорізькій
області від 19 травня 2009 року, в якому
вказано, що розрахунок планових витрат
з надання послуг централізованого
водопостачання (транспортування
технічної води з насосної станції
підпитки), який визначений у розмірі 0,26
гривень за один метр кубічний води є
економічно обґрунтованим.

16 липня 2009 року, керуючись статтею 28
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та статтею 31
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", відповідачем прийнято
рішення № 193, яким погоджено ВП
"Запорізька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом"
тариф на послуги з водопостачання для
групи споживачів - інші, з чітко
визначеним колом суб'єктів
господарювання згідно із додатком, у
розмірі 0,26 грн. за 1 куб. м (без ПДВ) та у
розмірі 0,31 грн. за 1 куб. м (з ПДВ).

Пунктом 2 вищевказаного рішення
встановлено, що воно набуває чинності з
дня його опублікування в засобах
масової інформації для групи
споживачів - інші, крім:

2.1) КП "ВК "Тепло-водоканал"", для якого
набуває чинності з моменту введення
нового тарифу на послуги з
водовідведення для населення,
бюджетних організацій та інших
споживачів, після затвердження
відповідним рішенням виконавчого
комітету;

2.2) КП "Підприємство комунальної
власності", для якого набуває чинності
з моменту введення нового тарифу на
послуги з утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій для населення,
після затвердження відповідним
рішенням виконавчого комітету.

У відповідності до пункту 4 рішення
відповідача, визнано таким, що втратило
чинність рішення виконавчого комітету
Енергодарської міської ради
Запорізької області № 239 від 27 серпня
2008 року "Про погодження тарифу на
послуги з водопостачання
(транспортування технічної води з
насосної станції підживлення) ВП
"Запорізька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом""
для групи споживачів - інші, крім:

4.1) КП "ВК "Тепло-водоканал"", для якого
тривалість даного рішення до введення
нового тарифу на послуги з
водовідведення для населення,
бюджетних організацій та інших
споживачів після затвердження, після
затвердження відповідним рішенням
виконавчого комітету;

4.2) КП "Підприємство комунальної
власності", для якого тривалість даного
рішення до введення нового тарифу на
послуги з утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій для населення,
після затвердження відповідним
рішенням виконавчого комітету.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення № 193 від 16 липня 2009
року відповідачем прийнято з
порушенням вимог законодавства,
оскільки для КП "ВК "Тепло-водоканал"" та
КП "Підприємство комунальної
власності" встановлені тарифи нижчі,
ніж економічно обґрунтовані витрати
позивача на виробництво послуг з
водопостачання.

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, скасовуючи
постанову суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про відмову у
задоволенні адміністративного позову
виходив з того, що законодавством
передбачено прийняття міськими радами
рішень стосовно затвердження тарифів
нижчих від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх виробництво
та встановлення пізніших строків
введення цих рішень у дію, ніж з дня їх
офіційного оприлюднення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначені висновки суду апеляційної
інстанції вважає вірними та такими, що
зроблені на підставі правильно
застосованих норм матеріального права.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Рішення
органів місцевого самоврядування з
мотивів їх невідповідності
Конституції чи законам України
зупиняються у встановленому законом
порядку з одночасним зверненням до
суду.

Аналогічне положення міститься в
частині 10 статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні".

Статтею 28 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" передбачено,
що до відання виконавчих органів
міських рад належать повноваження
стосовно встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів щодо оплати побутових,
комунальних, транспортних та інших
послуг, які надаються підприємствами
та організаціями комунальної
власності відповідної територіальної
громади; погодження в установленому
порядку цих питань з підприємствами,
установами та організаціями, які не
належать до комунальної власності.

Згідно із частиною 6 статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради в межах своїх
повноважень приймає рішення. Рішення
виконавчого комітету приймаються на
його засіданні більшістю голосів від
загального складу виконавчого
комітету і підписуються сільським,
селищним, міським головою, головою
районної у місті ради.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" до повноважень органів
місцевого самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону.

Частиною 2 статті 14 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлено, що ціни/тарифи на
комунальні послуги та послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій формуються і
затверджуються центральними органами
виконавчої влади, національними
комісіями, що здійснюють державне
регулювання у відповідних сферах, та
органами місцевого самоврядування
відповідно до їхніх повноважень,
визначених законом.

У відповідності до статті 31 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" виконавці/виробники
здійснюють розрахунки економічно
обґрунтованих витрат на виробництво
житлово-комунальних послуг і подають
їх на затвердження органам місцевого
самоврядування в установленому
законодавством порядку.

Органи місцевого самоврядування
затверджують ціни/тарифи на
житлово-комунальні послуги в розмірі
економічно обґрунтованих витрат на їх
виробництво.

У разі затвердження цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги нижчими від
розміру економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво орган, що їх
затвердив, зобов'язаний відшкодувати з
відповідного місцевого бюджету
виконавцям/виробникам різницю між
затвердженим розміром цін/тарифів та
економічно обґрунтованими витратами
на виробництво цих послуг.

Аналогічне положення кореспондується
з частини 6 статті 9 Закону України "Про
ціни і ціноутворення" від 03 грудня 1990
року, який діяв на момент виникнення
спірних правовідносин, якою
передбачено, що органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування, які своїм рішенням
встановлюють (затверджують) ціни
(тарифи) на роботи (послуги) у розмірі,
нижчому за розмір економічно
обґрунтованих витрат на їх виробництво
(надання), зобов'язані відшкодовувати
суб'єкту господарювання різницю між
встановленим (затвердженим) розміром
ціни (тарифу) та розміром економічно
обґрунтованих витрат на виробництво
(надання) зазначених робіт (послуг) за
рахунок коштів відповідних бюджетів.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач оскарженим рішенням № 193
від 16 липня 2009 року фактично відстрочив
строк введення погодженого ВП
"Запорізька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом"
тарифу для двох споживачів та визначив
термін набуття чинності рішення для
комунальних підприємств.

Разом з цим, 15 жовтня 2009 року Виконавчий
комітет Енергодарської міської ради
Запорізької області прийняв рішення №
264 про встановлення тарифу на послуги з
водопостачання та водовідведення для
КП "ВК "Тепло-водоканал"" та КП
"Підприємство комунальної власності",
попередньо погоджених ВП "Запорізька
АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом", яке набуло
чинності з 01 листопада 2009 року.

З аналізу вищевказаних положень
вбачається, що відповідач, визначивши
термін набуття чинності рішення для
зазначених комунальних підприємств, а
саме з моменту введення нових тарифів,
виходив з наявного зв'язку між цими
тарифами та необхідності перегляду
тарифів для третіх осіб у зв'язку із
збільшенням економічних витрат на
виробництво комунальних послуг та
урахування збільшених витрат при
подальшому затвердженні тарифу на
комунальні послуги для населення.

Свою касаційну скаргу "Запорізька АЕС"
ДП НАЕК "Енергоатом" обґрунтовує тим, що
оскаржене рішення відповідача є актом
ненормативного характеру.

Конституційний Суд України у пункті 5
рішення № 7-рп/2009 визначив, що
ненормативні правові акти місцевого
самоврядування - це акти одноразового
застосування, які вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання.

Рішення Виконавчого комітету
Енергодарської міської ради
Запорізької області № 193 від 16 липня 2009
року "Про погодження тарифу на послуги
з водопостачання (транспортування
технічної води з насосної станції
підживлення) для групи споживачів -
інші, що надаються ВП "Запорізька АЕС"
ДП НАЕК "Енергоатом"" не є актом
одноразового застосування, яке
вичерпало свою дію, оскільки на
підставі оскарженого рішення постійно
нараховуються тарифи на послуги з
водопостачання, а отже термін дії
такого рішення необмежений.

Доводи позивача про відсутність у
виконавчого комітету повноважень щодо
відстрочення власним рішенням строку
введення в дію погоджених тарифів на
оплату житлово-комунальних послуг, у
даному випадку послуг з
водопостачання, спростовується
частиною 5 статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", якою
чітко встановлено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування нормативно-правового
характеру набирають чинності з дня їх
офіційного оприлюднення, якщо органом
чи посадовою особою не встановлено
пізніший строк введення цих актів у
дію.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що
оскаржуване рішення органу місцевого
самоврядування прийнято у
відповідності до вимог законодавства.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки суду
апеляційної інстанції є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків суду та обставин
справи не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 226, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Національна атомна
енергетична компанія "Енергоатом"" в
особі Відокремленого підрозділу
"Запорізька АЕС" залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 червня 2013 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко