Справа № 2а-7050/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.
Справа № 127380/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Ніколіна В.В.,

суддів -
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради на постанову Калуського
міськрайонного суду від 08 листопада 2011
року у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради про
зобов'язання перерахувати і виплатити
одноразову компенсацію за шкоду
заподіяну здоров'ю,-

ВСТАНОВИВ

Позивач 29 серпня 2011 року звернувся в
суд з адміністративним позовом до
відповідача про зобов'язання
перерахувати і виплатити одноразову
компенсацію за шкоду заподіяну
здоров'ю.

Посилається на те, що відповідно ст. ч.ч.
1, 4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на одноразову
компенсацію, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
в розмірі 45 мінімальних заробітних
плат.

Постановою Калуського міськрайонного
суду від 08 листопада 2011 року позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії відповідача.
Зобов`язано управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради провести
нарахування та виплату на користь
позивача одноразової компенсації як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом ІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи у розмірі 45
мінімальних заробітних плат,
передбаченому ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач. Вважає, що суд
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою в позові відмовити
повністю.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р.
№836 позивачу одноразова компенсація
за шкоду заподіяну здоров'ю була
виплачена.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, а тому суд,
відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи в їхній відсутності в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами та на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
при вирішенні даного спору підлягає
застосуванню ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, є
інвалідом ІІ групи захворювання якого
пов'язане з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
відповідним посвідченням.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов`язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров`я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами ІІ внаслідок
Чорнобильської катастрофи
виплачується у розмірі 45 мінімальних
заробітних плат. Виплата здійснюється
з мінімальної заробітної плати, яка
склалася на момент встановлення
інвалідності.

Редакцію статті 48 вищенаведеного
Закону в частині виплати компенсацій у
розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати було змінено, згідно
із Законом України від 28.12.2007 № 107-VI.

У новій редакції стаття 48 вказаного
Закону передбачала, що одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи
виплачується в порядку та розмірі,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Однак зміни до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», внесені
Законом України від 28.12.2007 № 107-VI,
визнано таким, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційним), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. N 10-рп/2008.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, з 22.05.2008, відповідач був
зобов'язаний нараховувати та
сплачувати одноразову компенсацію
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірах, встановлених
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

Так, позивач має право на одноразову
компенсацію за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірах визначеними ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Всупереч ст.48 Закону, позивачу
одноразова компенсація за шкоду
заподіяну здоров'ю виплачувалась
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996р. №836.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996р. №836,
позивачу неправомірно виплачувалась
одноразова компенсація за шкоду
заподіяну здоров'ю в меншому розмірі,
ніж це передбачено ст.48 зазначеного
Закону.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплат, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, до уваги апеляційним судом
не приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Отже з урахуванням наведеного, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, зобов'язавши
відповідача провести нарахування та
виплату на користь ОСОБА_1 одноразової
компенсації як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом ІІ групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи
як це передбачено ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. 160, 183-2 ч.10, 195, 197, 198 п.1 ч.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради залишити без
задоволення. Постанову Калуського
міськрайонного суду від 08 листопада 2011
року у адміністративній справі №2а-7050/11
- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

ГОЛОВУЮЧИЙ
В.В. Ніколін

СУДДІ
О.М. Гінда

В.Я. Качмар