Справа № 2-а-4063/11
Суддя: Кирилюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4063/11
Провадження № 2-а/161/485/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року
Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі: головуючої -судді -
Кирилюк В.Ф.

при секретарі
Поліщук Д.Р.

з участю: позивача
ОСОБА_1

представників позивача
ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача
Вознюка В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Служби
безпеки України у Волинській області
про визнання неправомірними дій,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 09 березня 2011 року
звернувся в суд з позовом до управління
Служби безпеки України у Волинській
області про визнання неправомірними
дій.

Свій позов обгрунтовує тим, що
він 03 червня 2010 року звернувся з
письмовим рапортом до керівника
управління СБУ у Волинській області
про звільнення його з військової
служби на підставі підпункту «в» п.63,64
«Положення про проходження військової
служби військовослужбовцями СБ
України». Наказом начальника
Управління СБУ у Волинській області за
№ 119-ОС від 07.09.2010 року його було
звільнено з військової служби та
виплачена передбачена ст. 9 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» одноразова
грошова допомога при звільненні зі
служби за період календарної служби 14
років. Вказує, що така допомога повинна
бути виплачена йому за 28 повних
календарних років служби(дорівнює
вислузі років, обчислених згідно ст. 17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб»). Згідно Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» відповідна грошова допомога
виплачується за період військової
служби незалежно від того, чи це
військова служба в Службі безпеки чи
Міністерстві оборони України.

Згідно ч.6 ст. 9 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають право
на пенсію за цим Законом, у разі
повторного їх звільнення зі служби
одноразова грошова допомога,
передбачена цією статтею, виплачується
за період їх календарної служби з дня
останнього зарахування на службу без
урахування періоду попередньої служби,
за винятком тих осіб, які при
попередньому звільненні не набули
права на отримання такої грошової
допомоги.

При попередньому звільненні зі служби
в Збройних Силах України він не набув
права на отримання такої грошової
допомоги, оскільки вислуга років на той
момент становила 14 років, що менше
необхідних 20. Отже, згідно ч. 6 ст. 9
зазначеного Закону одноразова грошова
допомога йому повинна бути виплачена
за період календарної служби з
врахуванням періоду попередньої
служби, а саме за 28 років. Крім того, на
звернення його дружини ОСОБА_3 з
письмовим клопотанням до Президента
України щодо дозволу зарахування часу
проходження служби в ЗСУ до терміну
служби в СБУ, відповідно до наказу
Голови СБУ від 16.05.2003 року дозволено час
його служби в Міністерстві ЗСУ
зарахувати до стажу безперервної
календарної військової служби для
виплати надбавки військовослужбовцям
СБУ за безперервну службу в органах
безпеки. Отже, СБУ виплачувала йому
надбавку за безперервну військову
службу з врахуванням служби в Збройних
силах України, а безперервний стаж
військової служби на момент звільнення
становив 28 років, що підтверджується
виданим йому грошовим атестатом № 00744
від 17.09.2010 року, згідно якого виплата
йому посадового окладу за 2008-2010 роки
здійснювалася з врахуванням вислуги 28
років.

Вважаючи дії суб'єкта владних
повноважень неправомірними, він
звернувся з заявою до відповідача та
просив здійснити донарахування йому
одноразової грошової допомоги. Листом
від 23.02.2011 року відповідач повідомив
його про відмову у виплаті
одноразового грошового забезпечення
за 28 років календарної служби.

Покликаючись на викладені обставини,
позивач просив зобов'язати відповідача
змінити наказ № 119-ос від 29.2010 року,
виданий Управлінням СБУ у Волинській
області, зобов'язавши останнього
виплатити йому недоплачену одноразову
грошову допомогу в розмірі 50% відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виходячи з 28 повних календарних років
служби.

В судовому засіданні позивач та його
представники заявлені вимоги
підтримали з підстав, наведених в
позовній заяві і просили задовольнити
їх.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов слід задовольнити
з наступних підстав.

З матеріалів справи, пояснень сторін,
їх представників судом встановлено, що
ОСОБА_1 1981 по 1995 рік проходив дійсну
військову службу у Збройних Сил СРСР -
Збройних Сил України, був звільнений з
військової служби наказом командувача
ВПО України від 04.11.1995 року №0211 за
власним бажанням. Наказом начальника
Харківського військового університету
від 24.11.1995 року, виключений зі списків
особового складу. Вказівка про виплату
йому одноразової грошової допомоги при
звільненні у наказі відсутня.

З 16.03.1996 року по 06.09.2010 року позивач
проходив військову службу в органах
СБУ, звільнений в запас за станом
здоров'я, при звільненні виплачена
допомога за 14 років календарної служби.

Частинами 1,6 ст.9 Закону України від
09.04.1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» в редакції, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин,
встановлено, що особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом та звільняються зі служби за
віком, станом здоров'я чи у зв'язку із
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, закінченням
строку контракту, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

У разі повторного їх звільнення зі
служби одноразова грошова допомога,
передбачена цією статтею, виплачується
за період їх календарної служби з дня
останнього зарахування на службу без
урахування періоду попередньої служби,
за винятком тих осіб, які при
попередньому звільненні не набули
права на отримання такої грошової
допомоги.

Вимоги щодо безперервності стажу
вказана норма не містить.

Під час звільнення позивача з
військової служби 04.11.1995 року діяв
інший порядок виплати зазначеної
допомоги, зокрема згідно ст.9 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб»
військовослужбовцям, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, які
звільняються зі служби, членам сімей
відповідних категорій
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та
пенсіонерам з їх числа, які втратили
годувальника, виплачується допомога в
порядку і розмірах, що визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.10 постанови Кабінету
Міністрів України від 17.07.1992 року №393
«Про порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей», в
редакції, що діяла на час звільнення
позивача з військової служби у 1995 році,
військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової служби),
особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ при
звільненні з військової служби або з
органів внутрішніх справ виплачується
грошова допомога у розмірі 5-місячного
грошового забезпечення.

Отже, звільняючись з військової служби
за власним бажанням у листопаді 1995
року, позивач мав право на отримання
грошової допомоги в розмірі,
визначеному Кабінетом Міністрів
України. Одноразова грошова допомога в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби,
передбачена ст.9 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб», виплачується
військовослужбовцям з 31.03.2005 року.

На основі викладеного суд приходить до
висновку, що позивач, звільнившись з
органів СБУ в запас за станом здоров'я
06.09.2010 року мав право на отримання
одноразової грошової допомоги при
звільненні за 28 років служби в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення, тому позов слід
задовольнити та визнати нечинним наказ
начальника Управління Служби безпеки
України у Волинській області від 07.09.2010
року №119-ОС в частині виплати ОСОБА_1
вихідної допомоги за період
календарної служби 14 років та
зобов'язати відповідача перерахувати
та виплатити позивачу одноразову
грошову допомогу при звільненні в
розмірах, передбачених ст.9 Закону
України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» за 28 років служби, тобто
доплатити грошову допомогу в розмірі 50
відсотків місячного грошового
забезпечення за 14 років вислуги та
внести відповідні зміни до наказу
07.09.2010 року №119-ОС.

На підставі Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей», постанови Кабінету
Міністрів України від 17.07.1992 року №393,
керуючись ст.ст. 7, 71 ч.2, 159-163 КАС України,
суд -

п о с т а н
о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати нечинним наказ начальника
Управління Служби безпеки України у
Волинській області від 07.09.2010 року
№119-ОС в частині виплати підполковнику
ОСОБА_1 вихідної допомоги за період
календарної служби 14 років та
зобов'язати управління Служби безпеки
України у Волинській області
перерахувати та виплатити ОСОБА_1
одноразову грошову допомогу при
звільненні в розмірах, передбачених
ст.9 Закону України від 09.04.1992 року
№2262-ХІІ «Про пенсійне

забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» за 28 років служби,

тобто доплатити грошову допомогу в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за 14 років
вислуги та внести відповідні зміни до
наказу від 07.09.2010 року №119-ОС.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через Луцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.Ф.Кирилюк