Справа № 826/4610/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4610/14
Головуючий у 1-й інстанції: Костенко
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Київського міського центру зайнятості
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Київського
міського центру зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення коштів у сумі 7 252,00 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 7 252,00
грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 червня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, Київський
міський центр зайнятості подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду -
скасуванню з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, у період з 16.05.2013
року по 10.07.2013 року відповідач
перебувала на обліку в Дарницькому
районному центрі зайнятості як
безробітна та за період з 23.05.2013 року по
09.07.2013 року одержала допомогу по
безробіттю на загальну суму 7 252,00 грн.,
що підтверджується наявними у справі
копіями витягу з наказів про прийняття
рішення, довідки Дарницького районного
центру зайнятості від 18.03.2014 року №21/458
(а.с.15, 19).

Реєстрацію відповідача як безробітної
припинено у зв'язку з її
працевлаштуванням за наймом на умовах
трудового договору (контракту) згідно з
наказом Т.в.о. Голови Правління ПАТ
"Авант-Банк" від 09.07.2013 року №298-П/тр
(а.с.10).

Водночас за запитом Дарницького
районного центру зайнятості від 25.11.2013
року №21/2110-02 Печерським районним
центром зайнятості проведено
розслідування страхового випадку та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення, за результатами якого
складено акт №1509 від 10.12.2013 року (а.с.12).
В акті звірки зазначено, що між ОСОБА_2 і
ПП "Газетний комплекс "Інтернет-Медіа"
укладено авторський договір від 01.02.2013
року на створення (переклад, підготовку
тексту) літературно-художнього твору
строком дії з 01.02.2012 року по 01.02.2015 року,
на виконання якого і згідно з актом
прийому-передачі від 30.04.2013 року
№0 відповідачем написано два
твори та їй нараховано 688,00 грн. і
фактично виплачено авторську
винагороду у сумі 584,00 грн.

Посилаючись на встановлені звіркою
обставини позивач дійшов висновку про
наявність трудових відносин і про
одержання відповідачем доходу, тому
відповідач належала до зайнятого
населення і не мала права на отримання
допомоги по безробіттю. У зв'язку з цим
Дарницьким районним центром
зайнятості прийнято рішення, оформлене
наказом від 10.01.2014 року №2 про
повернення відповідачем отриманої
допомоги по безробіттю в сумі 7252,00 грн.
і надіслано відповідачу повідомлення
від 13.01.2014 року №21/90 про повернення цих
коштів (а.с.16, 17).

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог виходив з
того, що доводи позивача про те, що
відповідач не повідомила службу
зайнятості про факти перебування її в
трудових відносинах з ПП "Газетний
комплекс "Інтернет-Медіа" на підставі
авторського договору від 01.02.2013 року та
про одержання винагороди є
необґрунтованими, оскільки зазначені
обставини настали до офіційного
звернення відповідача 16.05.2013 року до
Дарницького районного центру
зайнятості із заявою про надання
статусу безробітною. За період з 23.05.2013
року по 09.07.2013 року (час одержання
допомоги) факт працевлаштування
відповідача в ПП "Газетний комплекс
"Інтернет-Медіа" не відбувся.

Апеляційний суд не може погодитись із
наведеними висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

На час спірних правовідносин правові,
економічні та організаційні засади
реалізації державної політики у сфері
зайнятості населення, гарантії держави
щодо захисту прав громадян на працю та
реалізації їхніх прав на соціальний
захист від безробіття визначались
Законом України «Про зайнятість
населення» від 05.07.2012 року №5067-VI.

Зайнятістю за цим Законом визнається
не заборонена законодавством
діяльність осіб, пов'язана із
задоволенням їх особистих та
суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно (ч. 1 ст. 1).

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про
зайнятість населення» зайнятість
населення забезпечується шляхом
встановлення відносин, що
регламентуються трудовими договорами
(контрактами), провадження
підприємницької та інших видів
діяльності, не заборонених законом.

За ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
зайнятість населення» до зайнятого
населення належать особи, які працюють
за наймом на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, особи,
які забезпечують себе роботою
самостійно (у тому числі члени
особистих селянських господарств),
проходять військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
зайнятість населення» у сфері
зайнятості держава гарантує, зокрема,
соціальний захист у разі настання
безробіття, до якого відноситься
допомога по безробіттю.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про
зайнятість населення» визначено, що
статусу безробітного може набути особа
працездатного віку до призначення
пенсії (зокрема на пільгових умовах або
за вислугу років), яка через
відсутність роботи не має заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів, готова та здатна приступити до
роботи;

Умови та тривалість виплати допомоги
по безробіттю визначені статтею 22
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Підстави припинення виплати допомоги
по безробіттю визначені статтею 31
цього Закону, згідно п. 8 ч. 1 якої
виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі призначення
виплати на підставі документів, що
містять неправдиві відомості.

Статтею 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» визначені права та
обов'язки застрахованих осіб, згідно
яких застраховані особи, зареєстровані
в установленому порядку як безробітні,
зобов'язані, зокрема, своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг (ч. 2). Частиною 3 цієї норми
передбачено, що сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Підпунктом 1 п. 5.5 цього Порядку
передбачено, що виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Згідно з пп. 6.14 Порядку, якщо під час
одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, у тому числі
встановлені під час розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

Якщо безробітний відмовився
добровільно повернути зазначені кошти,
то питання щодо їх повернення
вирішується у судовому порядку.

Сума виплаченої допомоги по безробіттю
підтверджується відповідною довідкою
центру зайнятості, що підписується
керівником, головним бухгалтером та
скріплюється печаткою.

Таким чином, підставою для припинення
виплати допомоги по безробіттю та
стягнення її в судовому порядку є
фактичне перебування застрахованої
особи, зареєстрованої в центрі
зайнятості як безробітної, в трудових
відносинах (її працевлаштування) та
отримання нею доходів, тобто
здійснення нею трудової діяльності або
не своєчасне та/або неподання
відомостей про обставини, що впливають
на умови її виплати,.

Як убачається з матеріалів справи, між
позивачем та ПП "Газетний комплекс
"Інтернет-Медіа" укладено авторський
договір від 01.02.2013 року на створення
(переклад, підготовку тексту)
літературно-художнього твору строком
дії з 01.02.2012 року по 01.02.2015 року (а.с.13).
Згідно акту прийому-передачі від 30.04.2013
року №0 відповідачем написано два
твори та отримано авторський гонорар у
сумі 584,80 грн. (а.с.14).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 33 Закону
України «Про авторське право та
суміжні права» договори про передачу
прав на використання творів
укладаються у письмовій формі. В усній
формі може укладатися договір про
використання (опублікування) твору в
періодичних виданнях (газетах,
журналах тощо).

Договір про передачу прав на
використання творів вважається
укладеним, якщо між сторонами
досягнуто згоди щодо всіх істотних
умов (строку дії договору, способу
використання твору, території, на яку
поширюється передаване право, розміру
і порядку виплати авторської
винагороди, а також інших умов, щодо
яких за вимогою однієї із сторін
повинно бути досягнено згоди).

Авторська винагорода визначається у
договорі у вигляді відсотків від
доходу, отриманого від використання
твору, або у вигляді фіксованої суми чи
іншим чином. При цьому ставки
авторської винагороди не можуть бути
нижчими за мінімальні ставки,
встановлені Кабінетом Міністрів
України.

Таким чином, враховуючи, що зайнятістю
визнається не заборонена
законодавством діяльність осіб,
пов'язана із задоволенням їх особистих
та суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, то колегія суддів
дійшла висновку, що відповідач
укладаючи авторський договір із ПП
«Газетний комплекс «Інтернет медіа»
забезпечив себе діяльністю з метою
одержання доходу, в даному випадку
авторської винагороди.

Тобто доводи суду першої інстанції про
те, що відповідач не перебував у
трудових відносинах з ПП "Газетний
комплекс "Інтернет-Медіа" свого
обґрунтування в ході апеляційного
розгляду не знайшли.

З матеріалів справи убачається та
сторонами не заперечується, що
відповідач не повідомила службу
зайнятості про факти перебування її в
трудових відносинах з ПП "Газетний
комплекс "Інтернет-Медіа" на підставі
авторського договору від 01.02.2013 року та
про одержання нею авторської
винагороди. При цьому, відомості щодо
розірвання вказаного договору в
матеріалах справи відсутні, що також не
заперечується сторонами.

Про укладення вказаного авторського
договору позивачу стало відомо лише
під час проведення Печерським районним
центром зайнятості розслідування
страхового випадку та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення.
Тобто, відповідач своєчасно не подала
відомості, про укладення вказаного
договору, який на час виплати допомоги
по безробіттю не був розірваний, а
відтак був чинним, що є обставиною, яка
може вплинути на умови виплати такої
допомоги по безробіттю.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог дійшов
невірного висновку про
необґрунтованість доводів позивача
про те, що відповідач не повідомила
службу зайнятості про факти
перебування її в трудових відносинах з
ПП "Газетний комплекс "Інтернет-Медіа"
на підставі авторського договору від
01.02.2013 року та про одержання винагороди.

Відтак висновки суду першої інстанції
про необґрунтованість доводів
позивача і недоведеність ним обставин,
визначених ч. 2 і ч. 3 ст. 36 Закону №1533, на
яких ґрунтуються його вимоги, є
помилковими.

Відтак, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів апеляційної інстанції
дійшла висновку про обґрунтованість
вимог позивача щодо необхідності з
ОСОБА_2 стягнення коштів в сумі 7 252,00
грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції відмовляючи в задоволенні
вимоги позивача про необхідність
стягнення з позивача коштів, не
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи; 4)
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Таким чином, оскільки судом допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду
не відповідають обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київського міського
центру зайнятості на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Київського міського центру зайнятості
до ОСОБА_2 про стягнення коштів у сумі 7
252,00 грн. - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 червня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою
адміністративний позов Київського
міського центру зайнятості -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Київського міського центру зайнятості
кошти в сумі 7 252,00 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов
О.О.

Головуючий суддя

Губська О.А.

Судді:

Парінов А.Б.

Беспалов О.О.