Справа № 20705/10
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2014 рокусправа № 2а-6324/09/0870

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу приватного
нотаріуса ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 26 квітня 2010
року

у справі № 2а-6324/09/0870

за позовом Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Запоріжжя

до приватного нотаріуса ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
звернулася до суду з адміністративним
позовом, в якому просила стягнути з
приватного нотаріуса ОСОБА_1 податкову
заборгованість по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 54525,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявною у
відповідача податковою заборгованістю
перед бюджетом у розмірі 54525,36 грн., яка
виникла за результатом проведеної
позивачем перевірки. Позивач вказує, що
податкові зобов'язання, визначені у
податкових повідомленнях-рішеннях,
відповідачем не сплачені, внаслідок
чого утворився податковий борг, який
повинен бути сплачений на користь
держави.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 26.04.2010 позов
задоволено. Стягнуто з відповідача на
користь місцевого бюджету Жовтневого
району м. Запоріжжя 54 525,36 грн.
заборгованості з податку з доходів
фізичних осіб.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу (а.с. 62), в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
акт перевірки, на підставі якого
прийнято податкові
повідомлення-рішення, не може
вважатися достовірним джерелом
доказів щодо розміру податкових
зобов'язань, оскільки має місце
невідповідність сум, зазначених у акті
та в податкових повідомленнях від
24.04.2002. Відповідач вказує, що суми за
податковими повідомленнями від 24.04.2002
не можуть бути підставами для
нарахування штрафних санкцій, оскільки
стосуються одних і тих самих
податкових зобов'язань за один і той
самий податковий період, що
підтверджується їх загальними сумами.
Також, відповідач зазначає, що
податкове повідомлення рішення форми
«Ш» №/0 від 09.01.2007 складене з
порушенням п. 6.1.7 Інструкції про
порядок застосування штрафних
(фінансових) санкцій, оскільки на час
прийняття податкового
повідомлення-рішення податкове
зобов'язання не існували розміри
штрафних санкцій у вигляді 20% та 50%.

В ході розгляду апеляційної скарги
колегією суддів встановлено, що
відповідач - ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть (а. с. 82).

Відповідно до п. 99. 1 ст. 99 Податкового
кодексу України грошові зобов'язання
фізичної особи у разі її смерті або
оголошення судом померлою виконуються
її спадкоємцями, які прийняли спадщину
(крім держави), в межах вартості майна,
що успадковується, та пропорційно
частці у спадщині на дату її відкриття.

Претензії спадкоємцям пред'являються
органами державної податкової служби в
порядку, встановленому цивільним
законодавством України для
пред'явлення претензій кредиторами
спадкодавця.

Після закінчення строку прийняття
спадщини грошові зобов'язання та/або
податковий борг спадкодавця стають
грошовими зобов'язаннями та/або
податковим боргом спадкоємців.

23.04.12 до суду звернулась спадкоємиця
ОСОБА_1, донька - ОСОБА_2 із заявою про
заміну відповідача в порядку
правонаступництва відповідно до ст.. 55
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Свідоцтво про право на спадщину за
законом (а. с. 89) підтверджує, що ОСОБА_2 є
спадкоємцем майна, що належало ОСОБА_1

Відповідно до ст.55 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі вибуття або заміни сторони чи
третьої особи у відносинах, щодо яких
виник спір, суд допускає на будь-якій
стадії адміністративного процесу
заміну відповідної сторони чи третьої
особи її правонаступником.

Розглянувши подану заяву, дослідивши
документи на підтвердження
правонаступництва, колегія суддів
дійшла висновку про здійснення
процесуального правонаступництва
відповідно до ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заміни відповідача - ОСОБА_1
його правонаступником - донькою ОСОБА_2.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про час і місце судового
засідання сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, позивачем
проведено невиїзну документальну
перевірку відповідача за період з
27.05.2002 по 27.03.2006, за результатами якої
складено акт №402/17-145- від 18.12.2006.

Перевіркою встановлено порушення
відповідачем пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», а саме: порушення граничного
терміну сплати узгоджених податкових
зобов'язань за наступними прийнятими
позивачем податковими
повідомленнями-рішеннями: №/1 від
29.03.2002 зі сплати податкового
зобов'язання з прибуткового податку в
розмірі 5316,37 грн., №/0 від 24.04.2002 зі
сплати податкового зобов'язання з
авансових внесків у розмірі 72143,40 грн.,
№/0 від 24.04.2002 зі сплати
податкового зобов'язання по
прибутковому податку в розмірі 72489,00
грн.

18.12.2006 позивачем складено акт №7/17-215
неявки відповідача до органу державної
податкової служби для ознайомлення та
підписання акта невиїзної
документальної перевірки та акт №6/17-215
відсутності посадових осіб суб'єкта
господарювання за його
місцезнаходженням.

На підставі акту перевірки позивачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0 від
09.01.2007, яким до відповідача застосовано
суму штрафу у розмірі 50% узгодженої
суми податкового зобов'язання,
сплаченого із затримкою на загальну
суму 43925,36 грн. та податкове
повідомлення-рішення №/0 від
09.01.2007, яким до відповідача застосовано
суму штрафу у розмірі 20% узгодженої
суми податкового зобов'язання,
сплаченого із затримкою на загальну
суму 10600,00 грн.

Вищевказані податкові
повідомлення-рішення направлені
відповідачу поштою та отримані
відповідачем 15.01.2007, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що 03.06.2002 позивачем видано першу
податкову вимогу №1/932 на загальну суму
85179,92 грн., 29.07.2002 - другу податкову
вимогу №2/1096 на загальну суму 92230,32 грн.,
які отримані відповідачем.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.9 Закону України
№1251-XII від 25.06.1991 «Про систему
оподаткування» платники податків і
зборів (обов'язкових платежів)
зобов'язані сплачувати належні суми
податків і зборів (обов'язкових
платежів) у встановлені законами
терміни.

Згідно з п.п.5.2.1 п.5.2 Закону України №
2181-III від 21.12.2000 «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», що діяв на час виникнення
спірних правовідносин, податкове
зобов'язання платника податків,
нараховане контролюючим органом
відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4
цього Закону, вважається узгодженим у
день отримання платником податків
податкового повідомлення, за винятком
випадків, визначених підпунктом 5.2.2
цього пункту.

Відповідно до п.п.5.4.1 п.5.4 ст.5 Закону
№2181-III узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону
№2181-III податковий борг (недоїмка) -
податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, на
час звернення позивача до суду з даним
позовом відповідачем не було здійснено
ані адміністративне, ані судове
оскарження податкових
повідомлень-рішень №/0 від 09.01.2007
та №/0 від 09.01.2007.

Відповідно до п.п.3.1.1. п.3.1 ст.3 Закону
№2181-III активи платника податків можуть
бути примусово стягнені в рахунок
погашення його податкового боргу
виключно за рішенням суду. В інших
випадках платники податків самостійно
визначають черговість та форми
задоволення претензій кредиторів за
рахунок активів, вільних від заставних
зобов'язань забезпечення боргу. У разі,
якщо такого платника податків визнано
банкрутом, черговість задоволення
претензій кредиторів визначається
законодавством про банкрутство.

Зважаючи на той факт, що сума
податкового боргу у розмірі 54525,36 грн. у
встановлені законодавством строки не
сплачена відповідачем, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
правових підстав для стягнення з
відповідача на користь державного
бюджету 54525,36 грн. наявного податкового
боргу.

Посилання відповідача на
невідповідність сум зазначених у акті
перевірки та в податкових
повідомленнях від 24.04.2002, яка стала
підставою для неправомірного
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, не приймається
колегією суддів до уваги, оскільки
податкові повідомлення від 24.04.2002
№/0 та №/0 не є предметом
розгляду вказаної справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
після ухвалення рішення судом першої
інстанції у даній справі,
правонаступником відповідача
оскаржено в судовому порядку податкові
повідомлення-рішення. Правомірність
прийнятих податкових
повідомлень-рішень, якими визначені
податкові зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб, суми яких
просить стягнути позивач, були
предметом судового спору у справі
Запорізького окружного
адміністративного суду № 0870/9847/12 за
позовом ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 09.01.07
№ /0 та № /0.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 09.11.2012 2
справі № 0870/9847/12 позов ОСОБА_2
задоволено.

Проте вказане судове рішення скасовано
постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02.10.2013, в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Отже суми, визначені в податкових
повідомленнях-рішеннях від 09.01.07 №
/0 та № /0, є узгодженими,
підлягають сплаті.

Виходячи з вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, правові підстави
для скасування постанови суду першої
інстанції, задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного
нотаріуса ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 26 квітня 2010
року у справі № 2а-6324/09/0870 - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги в
порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко