Справа № 816/3400/14
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року м. Полтава
Справа № 816/3400/14Полтавський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Панькіної А.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - Пластун
Л.В., Тарасовського С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Карлівської
районної державної адміністрації
Полтавської області про визнання
протиправним та скасування
розпорядження, стягнення моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2014 року ОСОБА_1 /надалі -
позивач/ звернулася до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Карлівської районної державної
адміністрації Полтавської області
/надалі - відповідач; Карлівка РДА/
про визнання протиправним та
скасування розпорядження голови
районної державної адміністрації від
08.08.2014 року № 06-к "Про застосування
дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1";
стягнення з Карлівської районної
державної адміністрації Полтавської
області на користь ОСОБА_1 моральної
шкоди в розмірі 30000 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що розпорядженням голови
Карлівської районної державної
адміністрації № 06-к від 08.08.2014 "Про
застосування дисциплінарного
стягнення до ОСОБА_1" позивачу
оголошено догану за неналежне
виконання посадових обов'язків, що
полягало в не забезпеченні належного
контролю за повнотою розрахунків по
договорах про спільну діяльність, хоча
позивачем не допущено порушень
трудової дисципліни. Пояснює, що
відділом освіти надано відповідачу
інформацію про порядок використання
земельних ділянок та стан розрахунків
у травні та червні 2014 року, тоді як
дисциплінарне стягнення застосовано
до позивача у серпні 2014 року, тобто з
порушенням встановленого строку для
його застосування, відповідачем не
враховано ступінь тяжкості проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, попередню роботу
працівника. Зазначає, що в
оскаржуваному розпорядженні не
зазначено, які саме трудові обов'язки
не виконав позивач, не зазначено, у чому
полягає вина позивача, не вказано часу
виявлення дисциплінарного проступку.
Вказує, що договори про спільний
обробіток землі укладено між
навчальними закладами та
товаровиробниками, відділ освіти не є
стороною вказаних договорів, відтак,
позивач не може нести відповідальність
за неналежний контроль за повнотою
розрахунків по вказаних договорах.
Зазначає, що внаслідок видання
спірного розпорядження позивачу
завдано моральну шкоду, яку він оцінює
в 30000 грн.

15.09.2014 року до суду надійшли письмові
заперечення проти позову, у яких
відповідач просить відмовити у
задоволенні позову, посилаючись та те,
що оскаржуване розпорядження
ґрунтується на вимогах законодавства
України. Зазначає, що протягом травня -
липня 2014 року в Карлівській РДА
проводився аналіз стану використання
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
загальноосвітніми навчальними
закладами району та стан розрахунків
по договорам про спільну діяльність,
укладених навчальними закладами з
сільськогосподарськими
підприємствами, за результатами якого
встановлено, що навчальними закладами
району земельні ділянки для наукових
та дослідних цілей не
використовуються, а фактично
використовуються для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва на підставі укладених
договорів про спільну діяльність з
сільськогосподарськими
підприємствами, в трьох
загальноосвітніх навчальних закладах
на земельні діяльності відсутні
правоустановчі документи та не
проведено державної реєстрації права
оренди. Вивченням стану розрахунків по
договорам про спільну діяльність
встановлено, що з деякими навчальними
закладами станом на 02.07.2014 року
розрахунки не проведено
(Голобородьківський НВК, Максимівський
НВК, Нижньоланнівський НВК). Зазначає,
що відділом освіти не забезпечено
належного контролю за повнотою
розрахунків по договорам про спільну
діяльність, хоча про стан розрахунків
позивачу було відомо. Лише 02.07.2014 року
листом за вих. № 749 позивачем надана
інформація про наявність
заборгованості в розрізі шкіл. Вказує,
що позивач порушив вимоги п. 5.3.1, п. 2.20
Положення про відділ освіти, п. 2.1.12, п.
4.1.3 посадової інструкції начальника
відділу освіти Карлівської РДА.
Зазначає, що позивач знав про
заборгованість сільськогосподарських
підприємств перед навчальними
закладами району за укладеними
договорами про спільний обробіток
земель та не вжив заходів для
вирішення питання про стягнення
коштів. Від пропозиції надати письмові
пояснення позивач відмовився, про що
складено акт від 03.07.2014 року. Оскільки з
03 по 23 липня позивач перебував на
лікарняному, оскаржуване
розпорядження було прийнято 08.08.2014
року.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити
позов у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечували, просили відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представників
відповідача, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, встановив
наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
призначена на посаду начальника
відділу освіти Карлівської РДА
розпорядженням в.о. голови Карлівської
РДА № 672 від 09.10.2002 "Про призначення
ОСОБА_1" з 10.10.2002 /а.с. 6/.

08.08.2014 головою Карлівської РДА
видано розпорядження № 06-к "Про
застосування дисциплінарного
стягнення до ОСОБА_1", яким оголошено
догану ОСОБА_1, начальнику відділу
освіти Карлівської РДА, за неналежне
виконання посадових обов'язків, що
полягало в не забезпеченні належного
контролю за повнотою розрахунків по
договорам про спільну діяльність /а.с.
53/.

Позивач не погодився з вказаним
розпорядженням, у зв'язку з чим
звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам, суд дійшов наступних
висновків.

Згідно статті 147 Кодексу законів
про працю України за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: 1) догана; 2)
звільнення.

Законодавством, статутами і
положеннями про дисципліну можуть бути
передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення.

Частиною 1 статті 147-1 Кодексу законів
про працю України передбачено, що
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника.

Відповідно до статті 148 Кодексу
законів про працю України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може
бути накладене пізніше шести місяців з
дня вчинення проступку.

Статтею 149 Кодексу законів про працю
України встановлено, що до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

За кожне порушення трудової
дисципліни може бути застосовано лише
одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник
або уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника.

Стягнення оголошується в наказі
(розпорядженні) і повідомляється
працівникові під розписку.

Відповідно до статті 14 Закону
України "Про державну службу"
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Судом встановлено, що
оскаржуваним розпорядженням голови
Карлівської РДА № 06-к від 08.08.2014 "Про
застосування дисциплінарного
стягнення до ОСОБА_1" оголошено догану
ОСОБА_1, начальнику відділу освіти
Карлівської РДА, за неналежне
виконання посадових обов'язків, що
полягало в не забезпеченні належного
контролю за повнотою розрахунків по
договорам про спільну діяльність /а.с.
53/.

Як вбачається з даного
розпорядження, підставою для його
прийняття була доповідна записка
заступника голови
райдержадміністрації Тарасовського
С.М., яка за поясненнями представників
відповідача була складена 10.07.2014 року,
та акт про відмову надати письмові
пояснення начальником відділу освіти
райдержадміністрації ОСОБА_1 /а.с. 54, 57/.

Розпорядження голови Карлівської
РДА № 06-к від 08.08.2014 обґрунтовано тим,
що за договорами про спільну
діяльність навчальні заклади
отримують кошти на реєстраційні
рахунки спеціального фонду
централізованої бухгалтерії відділу
освіти райдержадміністрації.
Вивченням стану розрахунків
встановлено, що школи району в 2013 році
недоотримали від 160 тис. до 190 тис.
гривень. У розпорядженні вказано, що
неналежний контроль за переглядом
школами угод про спільний обробіток
землі призвів до недофінансування
коштів школам району у 2014 році більш як
300 тис. грн. Вказані обставини
розцінено відповідачем як неналежне
виконання своїх посадових обов'язків
та відсутність контролю з боку
начальника відділу освіти
райдержадміністрації ОСОБА_1, на яку
згідно Положення про відділ освіти
Карлівської РДА, затвердженого
розпорядженням голови
райдержадміністрації від 18.07.2013 № 222 та
Посадової інструкції начальника
відділу освіти від 18.07.2013 покладено
керівництво діяльністю відділом,
персональну відповідальність за
організацію, результати його роботи.

У письмових запереченнях проти
позову відповідач зазначає, що
позивачем було порушено вимоги п. 2.20, п.
5.3.1 Положення про відділ освіти
Карлівської РДА, затвердженого
розпорядженням голови Карлівської РДА
№ 222 від 18.07.2013 року, п. 2.1.12, п. 4.1.3
посадової інструкції начальника
відділу освіти, затвердженого головою
Карлівської РДА 18.07.2013 року.

Згідно підпункту 2.1.1 пункту 2.1
посадової інструкції начальника
відділу освіти, затвердженого головою
Карлівської РДА 18.07.2013 року, начальник
відділу здійснює керівництво
діяльністю відділу, несе персональну
відповідальність за організацію та
результати його діяльності, сприяє
створенню належних умов праці у
відділі /а.с. 83-85/.

Відповідно до підпункту 2.1.12 пункту 2.1
начальник відділу освіти спрямовує та
координує діяльність підзвітних
установ.

Підпунктом 4.1.3 пункту 4.1 цієї
посадової інструкції встановлено, що
начальник відділу освіти несе
відповідальність згідно з чинним
законодавством за неякісне або
несвоєчасне виконання посадових
обов'язків, бездіяльність або
невикористання наданих йому
повноважень.

Згідно підпункту 5.3.1 пункту 5.3
Положення про відділ освіти
Карлівської РДА, затвердженого
розпорядженням голови Карлівської РДА
№ 222 від 18.07.2013 року /а.с. 86-89/, начальник
відділу освіти здійснює керівництво
діяльністю відділу, несе персональну
відповідальність за організацію та
результати його діяльності, сприяє
створенню належних умов праці у
відділі.

Відповідно до пункту 2.20 Положення
про відділ освіти Карлівської РДА,
затвердженого розпорядженням голови
Карлівської РДА № 222 від 18.07.2013 року,
відділ освіти здійснює керівництво та
контроль за діяльністю Карлівського
районного методичного кабінету, групи
централізованого господарського
обслуговування, централізованої
бухгалтерії, логопедичного пункту,
навчальних закладів Карлівського
району з питань навчання та виховання
дітей дошкільного та шкільного віку.

Таким чином, відділ освіти
здійснює керівництво та контроль за
діяльністю навчальних закладів
Карлівського району виключно з питань
навчання та виховання дітей
дошкільного та шкільного віку.

У свою чергу, укладення навчальними
закладами району договорів про
спільний обробіток земельних ділянок
не відноситься до питань навчання та
виховання дітей дошкільного та
шкільного віку, а отже вказане питання
не входить до сфери керівництва та
контролю відділу освіти.

На виконання вимог ухвали суду від
17 вересня 2014 року відповідачем надано
письмовий розрахунок /а.с. 162/, у якому
зазначено, що 29.11.2013 року на
розширеному засіданні колегії
Карлівської РДА за змістом доповіді
позивача у 2012 році навчальні заклади
району від оренди землі за договорами
про спільну діяльність отримали 312699
грн., а за 10 місяців 2013 року надійшло 162538
грн., до кінця 2013 року при повному
розрахунку навчальні заклади мають
отримати 336533 грн. Отже, за змістом
доповіді позивача 29.11.2013 року
відповідачем зроблено висновок, що
станом на 29.11.2013 року школи району в 2013
році недоотримали 173995 грн. В своєму
розрахунку відповідач також зазначає,
що згідно листа відділу освіти
Карлівської РДА від 27.05.2014 № 563 за
укладеними договорами навчальним
закладам району повинно надійти кошти
на загальну суму 356742,50 грн., відтак
приходить до висновку, що
заборгованість за 2013 рік станом на
02.07.2014 року склала 195799,50 грн.

З огляду на викладене, відповідач
дійшов висновку, що школи району в 2013
році недоотримали від 160 тис. до 190 тис.
гривень., у зв'язку з чим позивача
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани.

При цьому слід зазначити, що у
листі відділу освіти Карлівської РДА
від 27.05.2014 № 563 /а.с. 106/ не вказано, що
орендна плата в розмірі 356742,50 грн. є
сумою орендної плати саме за 2013 рік, а
отже, вказані твердження є припущенням
відповідача.

Як вбачається з доповідної записки
заступника голови
райдержадміністрації Тарасовського
С.М. з додатками /а.с. 54-60/, яка була
підставою для винесення оскаржуваного
розпорядження, останнім не було
встановлено точного розміру орендної
плати, яка мала бути отримана школами
району у 2013 році за укладеними
договорами про спільний обробіток
землі з сільськогосподарськими
виробниками, не встановлено розміру
орендної плати, яка фактично отримана
школами за 2013 рік, та відповідно не
визначено точної суми орендної плати,
яка за твердженням відповідача була
недоотримана школами району.

У доповідній записці від 10.07.2014 року
зазначено, що вивченням стану
розрахунків по договорам про спільну
діяльність встановлено, що з деякими
навчальними закладами станом на 02.07.2014
року розрахунки не проведено
(Голобородьківський НВК, Максимівський
НВК, Нижньоланнівський НВК) /а.с. 54/.

Матеріалами справи підтверджено,
що договори про спільний обробіток
землі, укладені між
Голобородьківським НВК, Максимівським
НВК, Нижньоланнівським НВК та
сільськогосподарськими
підприємствами. Відділ освіти
Карлівської РДА не є стороною вказаних
договорів, відтак, начальник відділу
освіти Карлівської РДА не має права як
на здійснення претензійно-позовної
роботи з питань стягнення орендної
плати з сільськогосподарських
підприємств - орендарів, так і права
вносити зміни до умов договорів, у тому
числі щодо зміни розміру орендної
плати.

У ході проведення перевірки
відповідачем не досліджувалися
питання, чи взагалі вживалися
директорами зазначених вище
навчальних закладів заходи з метою
отримання заборгованості про орендній
платі за 2013 рік, не встановлено факту
невжиття таких заходів керівниками
навчальних закладів. Відповідачем не
зазначено, у чому саме мав полягати
контроль за повнотою розрахунків по
договорах про спільний обробіток
землі, укладених між навчальними
закладами та сільськогосподарськими
підприємствами, у яких відділ освіти не
є стороною, які дії позивач
зобов'язаний був вчинити в межах своїх
посадових обов'язків та якими
приписами посадової інструкції
передбачено обов'язок позивача на
вчинення таких дій.

При цьому, за інформацією,
зазначеною у листі відділу освіти,
молоді та спорту Карлівської РДА від
25.09.2014 року № 1138 /а.с. 114/ щодо
надходження коштів за 2013 рік на
спеціальний рахунок навчальних
закладів району, станом на 08.08.2014 на
Нижньоланнівський НВК надійшло коштів
в сумі 26583 грн. (03.07.2014); на
Голобородський НВК надійшло коштів в
сумі 25000 грн. (04.07.2014); на Максимівський
НВК надійшло коштів в сумі 24000,48 грн.
(01.08.2014) та 35481 грн. (06.08.2014).

Отже, станом на час складення
доповідної записки, яка стала
підставою для прийняття спірного
розпорядження - 10.07.2014 року на
спеціальний рахунок
Нижньоланнівського НВК надійшло
коштів в сумі 26583 грн. (03.07.2014) та
Голобородського НВК надійшло коштів в
сумі 25000 грн. (04.07.2014). А станом на час
винесення оскаржуваного розпорядження
08.08.2014 року надійшли кошти на рахунок
Максимівського НВК в сумі 24000,48 грн.
(01.08.2014) та 35481 грн. (06.08.2014), що не було
враховано відповідачем при прийнятті
оскаржуваного розпорядження.

Суд враховує, що спірним
розпорядженням позивач не
притягувався до відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
доручень керівництва Карлівської РДА,
а тому не бере до уваги доводи
представників відповідача про те, що
позивач не надав інформації про
розмір орендної плати, яка була
недоотримана навчальними закладами у
2013 році та не повідомив керівництво
райдержадміністрації про
ненадходження коштів за договорами.

Представники відповідача у ході
розгляду справи також посилалися на
недотримання відповідачем положень
підпункту 3 пункту 6 Положення про
централізовану бухгалтерію відділу
освіти Карлівської РДА, затвердженого
наказом відділу освіти Карлівської РДА
11.10.2011 року № 235, відповідно до яких на
централізовану бухгалтерію покладено
завдання здійснювати поточний
контроль за правильністю зарахування
та використання власних надходжень
установ та закладів відділу освіти
/а.с. 91/.

Однак, перевіркою, за
результатами якої складено доповідну
записку від 10.07.2014 року, не встановлено
фактів неправомірного використання
власних надходжень установ та закладів
відділу освіти або фактів, що свідчать
про неправильність зарахування
надходжень установ та закладів
відділу освіти.

В оскаржуваному розпорядженні від
08.08.2014 № 06-к однією з підстав
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності
вказано неналежний контроль за
переглядом школами угод про спільний
обробіток землі, що призвів до
недофінансування коштів школам району
у 2014 році більш як 300 тис. грн.

При цьому, відповідачем не
вказано, у чому саме мав полягати
контроль зі сторони позивача за
переглядом навчальними закладами угод
про спільний обробіток землі,
укладеними між навчальними закладами
та сільськогосподарськими
підприємствами, у яких відділ освіти не
є стороною, які дії в межах своїх
повноважень позивач був зобов'язаний
вчинити та не вчинив, якими приписами
посадової інструкції передбачено
обов'язок позивача на вчинення таких
дій.

Листом Карлівської РДА № 01-25/1280 від
03.07.2013 позивачу було запропоновано
надати письмові пояснення виключно
щодо неповідомлення керівництва
райдержадміністрації про
ненадходження коштів за договорами про
спільний обробіток землі
господарствами району у 2013 році та
невжиття заходів, щоб кошти отримали
школи в повному обсязі.

Як пояснили представники
відповідача, надання пояснень з інших
питань від позивача відповідачем не
вимагалися та не пропонувалось.

Відтак, перед застосуванням до
позивача оскаржуваним розпорядженням
дисциплінарного стягнення відповідач
не пропонував позивачу надати
пояснення стосовно неналежного
контролю за переглядом школами угод
про спільний обробіток землі, а отже
позивач був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності з
порушенням вимог статті 149 Кодексу
законів про працю України.

Суд зазначає, що про недоотримання
орендної плати школами району у 2013
році відповідачу стало відомо ще
29.11.2013 року, що підтверджується
поясненнями відповідача у розрахунку
та копією протоколу розширеного
засідання колегії № 10 від 29.11.2013/а.с.
101-103, 162/. Однак, оскаржуване
розпорядження, яким позивача
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності винесено лише 08.08.2014
року, тобто з порушенням місячного
строку для притягнення до
дисциплінарної відповідальності,
встановленого статтею 148 Кодексу
законів про працю України, який
обчислюється з дня виявлення
проступку.

Підсумовуючи вищевикладене суд
дійшов висновку, що оскаржуване
розпорядження голови Карлівської
районної державної адміністрації № 06-к
від 08.08.2014 "Про застосування
дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1"
винесено з порушенням вимог Кодексу
законів про працю України та статті 14
Закону України "Про державну службу", а
відтак розпорядження голови
Карлівської районної державної
адміністрації № 06-к від 08.08.2014 "Про
застосування дисциплінарного
стягнення до ОСОБА_1" підлягає визнанню
протиправним та скасуванню.

Щодо позовної вимоги про стягнення
з Карлівської районної державної
адміністрації Полтавської області на
користь ОСОБА_1 моральної шкоди в
розмірі 30000 грн., суд дійшов наступних
висновків.

Відповідно до частини 1, 2 статті 23
Цивільного кодексу України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано до суду розрахунку
розміру моральної шкоди в розмірі 30000
грн. та доказів заподіяння
відповідачем такої моральної шкоди.

Відтак, позовна вимога про стягнення
з Карлівської районної державної
адміністрації Полтавської області на
користь ОСОБА_1 моральної шкоди в
розмірі 30000 грн., - необґрунтована та
задоволенню не підлягає.

Таким чином позов підлягає задоволенню
частково.

Стосовно вимоги про стягнення витрат
на правову допомогу в розмірі 1500 грн.,
суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Пунктом 1 частини 3 статті 87 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що до витрат, пов'язаних з
розглядом справи, належать витрати на
правову допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу
адміністративного судочинства України
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

На підтвердження здійснення позивачем
витрат на правову допомогу до суду
надано договір про надання юридичних
послуг № 3 від 20.08.2014 року, розрахунок
витрат, акти приймання-передачі
наданих послуг від 22.08.2014 року та від
21.10.2014 року, корінець квитанції /а.с.
34-36, 131/.

Разом з тим, згідно розрахунку вартість
консультації та підготовки
адміністративного позову визначена у
загальному розмірі 1050 грн., тоді як у
акті від 22.08.2014 року за надання цих
юридичних послуг визначено вартість 950
грн. Згідно розрахунку вартість
представництва інтересів у суді
становить 450 грн., тоді як у акті від
21.10.2014 року вартість послуги по
представництву інтересів в суді
визначена у сумі 500 грн.

На підтвердження факту сплати коштів в
сумі 1500 грн. позивачем надано до суду
корінець квитанції на оплату юридичних
послуг від 22.08.2014 року /а.с. 35/.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" розрахунковий документ -
документ встановленої форми та змісту
(касовий чек, товарний чек,
розрахункова квитанція, проїзний
документ тощо), що підтверджує факт
продажу (повернення) товарів, надання
послуг, отримання (повернення) коштів,
купівлі-продажу іноземної валюти,
надрукований у випадках, передбачених
цим Законом, і зареєстрованим у
встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або заповнений
вручну.

Форма і зміст розрахункових
документів, які повинні видаватися при
здійсненні розрахунків суб'єктами
господарювання для підтвердження
факту продажу (повернення) товарів,
надання послуг, отримання (повернення)
коштів у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, крім розрахунків
при здійсненні операцій з
купівлі-продажу іноземної валюти
визначені Положенням про форму та
зміст розрахункових документів,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
01.12.2000 № 614 /надалі - Положення/.

Відповідно до пункту 2.1 Положення
установлені в даному Положенні вимоги
до змісту розрахункових документів
визначають обов'язкові реквізити
розрахункових документів. У разі
відсутності хоча б одного з
обов'язкових реквізитів, а також
недотримання сфери призначення,
документ не є розрахунковим.

Згідно пункту 5.1, 5.2 Положення
розрахункова квитанція - це
розрахунковий документ, бланк якого
виготовлений друкарським способом, а
окремі реквізити заповнюються від руки
або шляхом проштамповування при
реєстрації розрахункових операцій за
товари (послуги) або при видачі коштів
покупцеві у разі повернення товару,
рекомпенсації послуги, прийняття
цінностей під заставу та в інших
випадках. Форма N РК-1 розрахункової
квитанції наведена в додатку 3.

Розрахункова квитанція
складається з двох частин - корінця та
відривної частини.

Пунктом 5.4 Положення встановлено, що
корінець розрахункової квитанції
повинен містити обов'язкові реквізити:
серію та номер, які нанесені при
виготовленні бланка квитанції та
збігаються з серією та номером
відривної частини; напис "Сума
розрахунку (грн., коп.), всього" та
загальну суму отриманих за товар або
послугу (виданих покупцеві) коштів;
напис "у т. ч. за ставкою ПДВ 20 %", суму
коштів, отриманих за товари чи послуги,
продаж яких оподатковується ПДВ за
ставкою 20 %, або суму виданих покупцеві
коштів, якщо видана сума зменшує
податкові зобов'язання платника ПДВ;
рядки для записування даних про товари
(послуги), а в разі продажу алкогольних
напоїв або тютюнових виробів -
найменування товару та його вартість;
дату (день, місяць, рік) проведення
розрахунків.

Однак, наданий до суду корінець
квитанції на оплату юридичних послуг
не містить обов'язкових реквізитів, а
саме серії та номера, які нанесені при
виготовленні бланка квитанції та
збігаються з серією та номером
відривної частини, а відтак, за
приписами пункту 2.1 цього Порядку
вказаний документ не є розрахунковим
та не може бути доказом фактичного
здійснення позивачем витрат на правову
допомогу.

З огляду на відсутність
документального підтвердження
фактичного здійснення позивачем
витрат на правову допомогу, відсутні
підстави для присудження позивачу
судових витрат відповідно до
задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Карлівської районної державної
адміністрації Полтавської області про
визнання протиправним та скасування
розпорядження, стягнення моральної
шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження голови Карлівської
районної державної адміністрації № 06-к
від 08.08.2014 "Про застосування
дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1".

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 27
жовтня 2014 року.

Суддя
С.С. Сич