Справа № 818/2678/14
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 р. 15:25
Справа №818/2678/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кравченка Є.Д.,

за участю секретаря судового засідання
- Терехової О.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ходун І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Білопільського відділення Сумської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Сумській
області про визнання незаконною та
скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернувся до Сумського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Білопільського
відділення Сумської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Сумській області (далі -
відповідач) про визнання незаконною та
скасування вимоги про сплату боргу з
єдиного внеску від 15.09.2014 № Ф-11 У на суму
4 948, 60 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач зареєстрований як фізична
особа-підприємець, зареєстрований як
платник єдиного податку та в той же час
є пенсіонером за віком. Як зазначає
позивач, ним було отримано вимогу
відповідача від від 15.09.2014 № Ф-11 У на
суму 4 948, 60 грн., проте, на його думку,
дана вимога про сплату недоїмки
прийнята відповідачем безпідставно,
оскільки його звільнено від сплати
єдиного внеску згідно із Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а тому просить
позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач надіслав суду письмові
заперечення на позов (а.с. 20-21), у яких
зазначено, що позивач отримує пенсію за
вислугою років, а тому не звільняється
від сплати єдиного податку на підставі
частини 4 статті 4 Закону № 2464. Від
сплати єдиного внеску, зазначає
відповідач, звільняються лише ті
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування і є
пенсіонерами за віком.

За таких обставин, відповідач вважає
оскаржувану вимогу такою, що прийнята
відповідно до вимог законодавства, а
підстави для визнання її незаконною
відсутні.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, просив суд у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає за необхідне адміністративний
позов задовольнити частково, виходячи
з наступного.

Як встановлено з копії паспорту
громадянина України серії НОМЕР_2,
позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року
(а.с. 5).

Згідно пенсійного посвідчення №
НОМЕР_1, копія якого міститься в
матеріалах справи, позивачу призначено
пенсію з 23.08.2006 (а.с. 6).

Судом встановлено, що позивач
зареєстрований як фізична особа -
підприємець Білопільською районною
державною адміністрацією 26.10.2006 та є
платником єдиного податку з 01.01.2012 (а.с.
7, 10).

Позивач перебуває на обліку у
відповідача як платник єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с. 9).

15.09.2014 відповідачем винесена вимога №
Ф-11 У про сплату позивачем боргу
(недоїмки) зі сплати єдиного внеску в
розмірі 4 948, 60 грн. (а.с. 11).

Не погоджуючись із вищезазначеною
вимогою, позивач оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 8
липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
є платниками єдиного внеску.

Законом України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 7
липня 2011 року № 3609-VI, який набув
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування в газеті «Голос України»
від 05 серпня 2011 року № 188, а саме з 06
серпня 2011 року, ст. 4 Закону № 2464
доповнена ч. 4 наступного змісту:
«Особи, зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

Зазначеною нормою визначені дві умови
звільнення фізичної особи-підприємця,
який обрав спрощену систему
оподаткування, від сплати єдиного
внеску: наявність статусу пенсіонера
за віком або інваліда та факт отримання
відповідно до закону пенсії або
соціальної допомоги. Тобто, критерієм
звільнення від сплати єдиного внеску
разом із фактом отримання пенсії, є
наявність у особи, яка обрала спрощену
систему оподаткування, статусу
пенсіонера за віком, що встановлюється
відповідно до умов, визначених законом,
зокрема, досягнення певного віку.

Згідно з правовою позицією
Конституційного Суду України,
викладеною в рішенні у справі № 1-7/99 за
конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення ч. 1 ст.
58 Конституції України (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів) 9 лютого 1999
року № 1-рп/99: «В регулюванні суспільних
відносин застосовуються різні способи
дії в часі нормативно-правових актів.
Перехід від однієї форми регулювання
суспільних відносин до іншої може
здійснюватися, зокрема, негайно
(безпосередня дія), шляхом перехідного
періоду (ультраактивна форма) і шляхом
зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у ч. 1 ст. 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Аналізуючи дію в часі ч. 4 ст. 4 Закону №
2464, суд приходить до висновку, що з 06
серпня 2011 року фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільнені від
сплати єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від № 1058 пенсіонер -
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом; пенсія -
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом, а
також зазначає, що умови призначення
пенсії за віком визначені ст. 26 цього
Закону.

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058 визначено,
що відповідно до цього Закону за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Як встановлено судом, з 23.08.2006 позивачу
призначена пенсія за вислугою років.

Нарахування єдиного внеску позивачу
здійснено за 2014 рік, на початок цього
періоду позивач досяг 62-річного віку.

Стаття 26 Закону № 1058 (в редакції до 08
липня 2011 року) передбачала, що особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення чоловіками 60
років, жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

Статтею 26 Закону № 1058 (в редакції після
08 липня 2011 року) встановлено, що особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки
ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення
ними такого віку: 55 років - які
народилися до 30 вересня 1956 року
включно; 55 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1956 року по 31
березня 1957 року; 56 років - які
народилися з 1 квітня 1957 року по 30
вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1957 року по 31
березня 1958 року; 57 років - які
народилися з 1 квітня 1958 року по 30
вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1958 року по 31
березня 1959 року; 58 років - які
народилися з 1 квітня 1959 року по 30
вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1959 року по 31
березня 1960 року; 59 років - які
народилися з 1 квітня 1960 року по 30
вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1960 року по 31
березня 1961 року; 60 років - які
народилися з 1 квітня 1961 року по 31
грудня 1961 року.

Наведене зумовлює висновок, що на час
виникнення спірних правовідносин
позивач досяг пенсійного віку за
умовами, передбаченими ст. 26 Закону №
1058.

Зважаючи на те, що позивач досяг
пенсійного віку, передбаченого ст. 26
Закону № 1058, отримує пенсію та є
фізичною особою-підприємцем, який
обрав спрощену систему оподаткування,
в розумінні ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 з 1
січня 2012 року (дата переходу на
спрощену систему оподаткування) він
належить до категорії осіб, звільнених
від сплати єдиного внеску, а тому не
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
та сплачувати єдиний внесок, а також
надавати звіт про суми нарахованого
доходу застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску.

За таких обставин позивач може бути
платником єдиного внеску виключно за
умови добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, однак докази
укладання останнім договору про
добровільну участь у
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванні суду не надані.

Посилання відповідача на те, що позивач
отримує такий вид пенсії як пенсію за
вислугою років, як на підставу для
відмови у задоволенні позовних вимог,
суд вважає таким, що не ґрунтується на
законі, з огляду на наступне.

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України, висловленою у постанові
від 15 квітня 2014 року у справі № 21-59а14,
фізичні особи-підприємці, яким
призначено пенсію за вислугу років
відповідно і які обрали спрощену
систему оподаткування, не звільняються
від сплати за себе єдиного внеску на
підставі ч. 4 ст. 4 Закону № 2464. Тобто, від
сплати за себе єдиного внеску
звільняються лише ті фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування і є пенсіонерами
за віком.

Судом встановлено, що на час виникнення
спірних правовідносин позивач
отримував такий вид пенсії як пенсія за
вислугою років.

Водночас, станом на січень 2014 року
позивач досяг 62-річного віку, тобто мав
статус «пенсіонера за віком» у зв'язку
з досягненням віку, встановленого ст. 26
Закону № 1058.

Як зазначалося вище, однією з умов
звільнення особи від сплати єдиного
внеску за ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 є факт
отримання нею пенсії. При цьому
звільнення від сплати єдиного внеску
законодавець не пов'язував з
конкретним видом пенсійного
забезпечення, яке отримує особа (пенсія
за віком, пенсія за вислугою років
тощо), а тому факт отримання позивачем
впродовж спірного періоду такого виду
пенсії як пенсія за вислугою років, не
спростовує висновку суду про
належність позивача до осіб, які
звільнені від сплати єдиного внеску, як
пенсіонера за віком.

З урахуванням наведеного суд дійшов
висновку, що вимога про сплату боргу
(недоїмки) від 15.09.2014 № Ф-11 У, сформована
відповідачем, підлягає скасуванню,
оскільки до неї включена недоїмка зі
сплати єдиного внеску за 2014 рік, тобто
за період впродовж якого позивач був
звільнений від сплати єдиного внеску
на підставі ч. 4 ст. 4 Закону № 2464.

За приписами ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Як встановлено з оригіналу квитанції
від 30.09.2014, позивачем при поданні
позовної заяви сплачено судовий збір у
розмірі 186, 00 грн. (а.с. 2).

Частиною третьою статті 4 Закону
України "Про судовий збір" встановлено,
що під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору.

Таким чином, присудженню на користь
позивача з Державного бюджету підлягає
сума здійснених ним судових витрат у
розмірі 182,70 грн.

Натомість, суд відмовляє позивачу у
задоволенні позовної вимоги щодо
стягнення на його користь судового
збору у розмірі 3, 30 грн.

Отже, виходячи із змісту заявлених
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд вважає позов
таким, що підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Білопільського відділення Сумської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Сумській
області про визнання незаконною та
скасування вимоги - задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Сумської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Сумській області про сплату боргу
(недоїмки) з єдиного внеску від 15.09.2014 №
Ф-11 У.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 182
(сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
Є.Д. Кравченко

З оригіналом згідно

Суддя
Є.Д. Кравченко

Постанова складена у повному обсязі та
підписана 24.10.2014.