Справа № 808/5841/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

20 жовтня 2014 року (13 год. 05 хв.) Справа №
808/5841/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Мащенко Д.В.,

представника відповідача - Соболь С.С.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Селидове Донецької області про
стягнення заборгованості.

17.09.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області (далі - позивач) до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Селидове
Донецької області (далі - відповідач), в
якому позивач просить: стягнути з
відповідача на користь позивача суму
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій
ОСОБА_2, ОСОБА_3 у розмірі 2250,00 грн.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що
при складанні актів щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих за період з березня по
липень 2014 року відповідач відмовився
прийняти до заліку витрати на виплату
та доставку пенсії громадянам ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в розмірі 2250,00 грн.

Ухвалою від 19.09.2014 провадження у справі
було відкрите, судове засідання
призначене на 06.10.2014.

Через неявку у судове засідання
представника позивача розгляд справи
було відкладено на 20.10.2014.

03.10.2014 від відповідача до суду надійшли
письмові заперечення на
адміністративний позов, відповідно до
яких відповідач зазначив, що Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, визначено механізм
відшкодування на централізованому
рівні витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності. Усі витрати
пов'язані зі здійсненням пенсійного
забезпечення несе держава, яка надає
таке забезпечення, а отже оскільки ФСС
не є органом держави та не відповідає
за зобов'язаннями держави. Зазначив, що
позивач та відповідач не є
страховиками по відношенню до ОСОБА_2,
який отримав пошкодження здоров'я за
межами держави. Виплата пенсії по
інвалідності ПФУ таким особам
здійснюється на підставі ст. 27 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
внаслідок прийняття на себе державою
певних обов'язків, а не внаслідок
виконання обов'язків страховика.
Оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_4 отримали
каліцтво на території Російської
Федерації після проголошення
незалежності України, то у відповідача
немає підстав для відшкодування витрат
виплачених пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника. Просив відмовити
у задоволенні позову в повному обсязі.

14.10.2014 від позивача до суду надійшла
заява про розгляд справи за
відсутності його представника, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог з підстав, викладених у письмових
запереченнях проти позову.

У судовому засіданні 20.10.2014 було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення представника
відповідача, розглянувши матеріали і
з'ясувавши обставини адміністративної
справи, дослідивши наявні у справі
докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_2 знаходиться на
обліку позивача з 05.09.2005 та отримує
пенсію по інвалідності у зв'язку із
нещасним випадком на виробництві.
Отримав травму 20.05.2003 при виконанні
трудових обов'язків на підприємстві
Відкритого акціонерного товариства
«Шахта Нагорная» Берінгівський район,
с. Берінгівське, Росія, внаслідок чого
його визнано інвалідом третьої групи,
що підтверджується довідкою МСЕК Серії
ДОН-04 № 067414 від 25.05.2005. Нещасний випадок
з потерпілим стався при виконанні ним
трудових обов'язків, що
підтверджується копією акту про
нещасний випадок на виробництві № 4 від
30.05.2003.

Позивачем ОСОБА_2 виплачено пенсію в
сумі 750,00 грн. за період з березня по
липень 2014 року.

Громадянка ОСОБА_3 знаходиться на
обліку позивача з 01.09.2011 та отримує
пенсію по втраті годувальника, який
ІНФОРМАЦІЯ_1 при виконанні трудових
обов'язків на шахті 1-5 рудника
Баренцбург Державного підприємства
«Арктіквугілля» загинув.

Позивачем ОСОБА_3 виплачено пенсію 750,00
грн. за період з березня по липень 2014
року.

Крім цього, ОСОБА_3 отримує пенсію як
опікун своєї доньки - ОСОБА_4, батько
якої загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 при виконанні
трудових обов'язків на шахті 1-5 рудника
Баренцбург Державного підприємства
«Арктіквугілля».

Позивачем ОСОБА_3 (як опікуну доньки)
виплачено пенсію 750,00 грн. за період з
березня по липень 2014 року.

Відповідно до ст. 10 Закону України від
05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ)
пенсійне забезпечення відповідно до
цього Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Статтею 58 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі -
Закон № 1058-IV) на Пенсійний фонд
покладене керівництво та управління
солідарною системою, збір, акумуляція
та облік страхових внесків,
призначення пенсії та підготовка
документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення
контролю за цільовим використанням
коштів ПФУ, вирішення питань,
пов'язаних з веденням обліку пенсійних
активів застрахованих осіб на
накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та
інші функції, передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Згідно Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011 №
384/2011Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України. Пунктом 7 вказаного Положення
передбачено, що ПФУ здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
територіальні органи.

Пунктом 1.1 розділу 1 «Положення про
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі»,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 27.06.2002 № 1-2
(у редакції постанови правління
Пенсійного фонду України від 25.02.2008 №
5-5), зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13.03.2008 за № 208/14899,
Головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
утворюють систему органів Пенсійного
фонду України, який є центральним
органом виконавчої влади. Управління
підвідомчі та підзвітні Фонду.

Таким чином, позивач у справі є органом
владних повноважень, який виконує у
даних правовідносинах владні
управлінські функції, надані йому
чинним законодавством.

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХІV
(далі - Закон № 1105-ХІV) виконавча
дирекція Фонду соціального
страхування від нещасних випадків є
постійно діючим виконавчим органом
правління Фонду. Виконавча дирекція є
підзвітною правлінню Фонду, проводить
свою діяльність від імені Фонду у межах
та в порядку, що визначаються його
статутом і Положенням про виконавчу
дирекцію Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
організовує та забезпечує виконання
рішень правління Фонду. Робочими
органами виконавчої дирекції Фонду є
її управління в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, відділення в районах і
містах обласного значення. Робочі
органи виконавчої дирекції Фонду є
юридичними особами, мають самостійні
кошториси, печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм
найменуванням.

Стаття 81 Закону № 1788-ХІІ передбачає, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.
Аналогічні норми закріплено і в Законі
України від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Позивачем за березень-липень 2014 року
нараховані суми, що підлягають
відшкодуванню по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та направлені на адресу
відповідача акти щомісячної звірки по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно списків осіб, яким призначені
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які не прийняті до заліку
Фондом за березень-липень 2014 року,
розбіжності в сумі 2250,00 грн. виникли в
результаті непогодження відповідачем
витрат на виплату пенсій громадянам
держав-учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво і
переїхали на ПМП в Україну.

Згідно із ст. 4 Закону № 1058-ІV
законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
Закону «Про недержавне пенсійне
забезпечення», законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України
(далі - закони про пенсійне
забезпечення), а також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Із набранням чинності Закону № 1105-ХІV
обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності у
зв'язку із втратою годувальника
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 1105-ХІV,
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Прикінцевих
положень Закону № 1105-ХІV Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві сплачує
страхові виплати та надає соціальні
послуги працівникам (членам їх сімей),
які потерпіли на виробництві до 1
квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від роботодавця, ПФУ
та Фонду соціального страхування
України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону №
1105-ХІV якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Статтею 21 Закону № 1105-XIV передбачені
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
зокрема, пенсія у зв'язку з втратою
годувальника, який помер в наслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 № 5-4/4
затверджено "Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
профзахворювання" (далі - Порядок № 5-4/4).

Згідно з п. 4 Порядку № 5-4/4,
відшкодуванню піддягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших нормативно -
правових актів, а саме: сума основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію, допомога на
поховання сім'ї потерпілого або особи,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону № 1105-XIV, відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України також зазначеним у
ст. 8 цього Закону особам, які потерпіли
до набрання ним чинності та мали право
на зазначені страхові виплати і
соціальні послуги. Уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Відповідно до абз. 6 п. 3 Прикінцевих
положень Закону № 1105-XIV, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених ст.
21 Закону України «Про охорону праці»,
які ліквідуються, тому доводи
відповідача про відсутність його
обов'язку відповідати за
зобов'язаннями держави є
безпідставними.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР про відшкодування
шкоди, завданої працівнику внаслідок
травмування на виробництві, мають
право на забезпечення по страхуванню
від нещасного випадку на виробництві.

Статтями 1, 3 та 5 Угоди країн-учасниць
Співдружності Незалежних Держав про
гарантії прав держав Співдружності у
галузі пенсійного забезпечення,
підписаної 13.03.1992, встановлено, що усі
витрати, пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення за цією Угодою
несе держава, що надає пенсійне
забезпечення. Дія Угоди поширюється на
всі види пенсійного забезпечення
громадян, які встановлені
законодавством держав учасниць Угоди.
При цьому, пенсійне забезпечення
громадян держав - учасниць даної угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Відповідно до ст. 6 Угоди між Урядом
України і Урядом Російської Федерації
про трудову діяльність і соціальний
захист громадян України і Росії, які
працюють за межами кордонів своїх
країн від 14.01.1993, сторони
додержуватимуться такого порядку щодо
відшкодування працівникам шкоди
внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, одержаного у
зв'язку з виконанням трудових
обов'язків: а) відшкодування шкоди
внаслідок трудового каліцтва або
іншого ушкодження здоров'я, а також
смерті потерпілого здійснюється
Стороною, законодавство якої
поширювалось на працівника на момент
одержання каліцтва; б) відшкодування
шкоди внаслідок професійного
захворювання або смерті потерпілого,
яка настала у зв'язку з ним,
здійснюється Стороною, законодавство
якої поширювалось на працівника під
час його трудової діяльності, яка
викликала професійне захворювання,
навіть якщо зазначене захворювання
вперше було виявлене на території
іншої Сторони. Відтак, страховиком,
який має виплачувати пенсію по
інвалідності особі, котра стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території Російської
Федерації, є уповноважений орган
Російської Федерації.

Факт нещасних випадків на виробництві,
які сталися з ОСОБА_2 та ОСОБА_4,
підтверджені актами про нещасний
випадок № 4 від 30.05.2003 та № 27 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно. Нещасний
випадок в обох випадках стався на
підприємстві роботодавця, яке
знаходиться на території незалежної
держави - Російської Федерації.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що у відповідача не виникає
зобов'язання по відшкодуванню витрат в
разі виплати такої пенсії органами
Пенсійного фонду України відповідно до
вимог Угоди між Урядом України і Урядом
Російської Федерації про трудову
діяльність і соціальний захист
громадян України і Росії, які працюють
за межами кордонів своїх країн від
14.01.1993.

Відповідно, позовні вимоги позивача
про стягнення суми витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій задоволенню не
підлягають.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов до
висновку про безпідставність позовних
вимог позивача та необхідність
відмовити у задоволенні його
адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 98, 158-163
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Селидове Донецької області про
стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль

Постанова виготовлена у повному обсязі
24.10.2014