Справа № 2а-2795/10/0970
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 р.
Справа № 124221/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання
- Корнієнко О. А.;

представника відповідача - Дутко-Гефко
Х. М.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Коломийської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2011 року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Отинійська
ПМК-150» до Коломийської об'єднаної
державної податкової інспекції про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2010 року Івано-Франківським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву
публічного акціонерного товариства
«Отинійська ПМК-150» до Коломийської
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № /0 від 30
червня 2010 року та № /1 від 28 липня
2010 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що контролюючим органом
зменшено валові витрати на підставі
відсутності додаткових документів, які
не вимагаються правилами ведення
бухгалтерського обліку та угодами між
продавцем та покупцем. Також зазначено,
що для правомірності віднесення до
складу валових витрат і податкового
кредиту є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарської операції а саме
видаткова та податкова накладна які у
позивача є в наявності та оформлені
належним чином.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
02 вересня 2011 року позов задоволено.
Визнано нечинними та скасовано
податкове повідомлення-рішення від 30
червня 2010 року № /0 та від 28 липня
2010 року № /1.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
підставою для ведення бухгалтерського
та податкового обліку господарських
операції є первинні документи, які
повинні відповідати законодавчо
встановленим вимогам. Вказаним вимогам
повністю відповідають надані до
перевірки видаткові та податкові
накладні.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем -
Коломийською об'єднаною державною
податковою інспекцією, подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що операції з придбання
мали не товарний характер,
товарно-матеріальні цінності не
перевозилися, оскільки перевіркою не
виявлено документів по яких відбувся
рух товарно-матеріальних цінностей від
продавця до перевізника та до покупця.

Представник відповідача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить таку
задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
були повідомлені належним чином, а
тому, суд, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не знаходить підстав для її
задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ВАТ «Отинійська ПМК -150»
відповідно до Свідоцтва від 05 березня
1997 року за № 01037560 зареєстроване
Коломийською районною державною
адміністрацією як суб'єкт
підприємницької діяльності, та у
відповідності до Свідоцтва від 30
вересня 1997 року за № 12578456
зареєстроване Коломийською ОДПІ як
платник податку на додану вартість
(індивідуальний податковий номер -
76).

В період з 17 травня 2010 року по 14 червня
2010 року Коломийською об'єднаною
державною податковою інспекцією в
Івано-Франківській області проведено
планову виїзну документальну
перевірку ВАТ «Отинійська ПМК-150» з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства за період з 01
липня 2008 року по 31 березня 2010 року.
Результати вказаної перевірки
зафіксовано в акті від 21 червня 2010 року
за № 1556/231/01037560.

Як вбачається з акту перевірки 16 липня
2009 року між приватним підприємством
«Ніка-Ден» (Продавець) та відкритим
акціонерним товариством «Отинійська
ПМК-150» (Покупець) було укладено договір
поставки. Відповідно до Договору було
надано податкову накладну №-41 від 17
липня 2009 року «Дріт стальний
вуглецевий 4мм» на суму без ПДВ 41666,67
грн., ПДВ - 8333,33 грн., та накладну № 42 від
23 липня 2009 року «Запасні частини» на
суму без ПДВ 208333,33 грн., ПДВ - 41666,67 грн.,
загальну суму без ПДВ 250000,00 грн., ПДВ
50000,00 грн. По отриманих документах
підприємством віднесено до складу
податкового кредиту 50000,00 грн. за липень
2009 року. Станом на 31 березня 2010 року
розрахунки з ПП «Ніка-Ден» не проведені
та числиться кредиторська
заборгованість в сумі 300000,00 грн. До
перевірки позивачем не надано
товарно-транспортні накладні та інші
документи, що свідчать про
транспортування товарно-матеріальних
цінностей. Також в акті перевірки
відображено, що згідно інформації ВПМ
Коломийської ОДПІ прокуратурою м.
Рівне порушено кримінальну справу
відносно ОСОБА_2 - керівника ПП
«Ніка-Ден» за ознаками злочину
передбаченого ч.2 ст. 205 КК України,
тобто вчинення фіктивного
підприємництва, що завдало великої
шкоди державі. Крім наведеного, під час
проведення перевірки встановлено, що 22
грудня 2008 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Європейські будівельні технології »
(Продавець) та позивачем (Покупець)
укладено Попередній Договір
купівлі-продажу нерухомого майна
(нежитлового приміщення ), яке буде
створене в майбутньому. Відповідно до
якого Продавець зобов'язувався
передати у власність Покупця,
нежитлове приміщення, яке буде
створене ним у майбутньому, а Покупець
зобов'язувався прийняти нежитлове
приміщення у відповідності до умов
даного Договору та оплатити його. За
даним Договором продається нежитлове
приміщення загальною площею 231 (двісті
тридцять один) квадратний метр, на
першому поверсі, блок 1, секція 1-1, що
розташоване в житловому комплексі,
який знаходиться за будівельною
адресою, м. Івано-Франківськ, вул. Ольги
Кобилянської, 24-36А. Відповідно до
зазначено Договору позивач отримав
податкову накладну № 144 від 31 грудня 2008
року на придбане нежитлове приміщення
загальною вартістю 2310000,00 грн., в тому
числі ПДВ - 385000,00 грн. Позивачем 31 грудня
2008 року передано ТзОВ «Європейські
будівельні технології» простий
вексель № 96 на суму 2310000,00 грн., в
рахунок оплати за нежитлове
приміщення. Зазначено, що вказаний
попередній Договір у встановленому
Законом порядку не зареєстрований,
нотаріально не посвідчений, тому
сторони договору не мають одна перед
одною жодних зобов'язань, право
власності у підприємства виникає з
моменту державної реєстрації права
власності в БТІ за місцем знаходженням
об'єкта. Також в акті зазначено, що
позивачем в порушення пп..7.4.1.
п.7.4.,пп..7.5.1. п.7.5 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» із змінами
та доповненнями відобразило 385000,00 грн.,
у складі податкового кредиту за
грудень 2008 року у Декларації з податку
на додану вартість, а податкова
накладна № 144 від 31 грудня 2008 року на
придбане нежитлове приміщення
виписана безпідставно, оскільки
відсутній факт придбання платником
податку нежитлового приміщення.
Простий вексель № 96 на суму 2310000,00
грн. не було оплачено, то виписаний
вексель не змінює податкового обліку
податкового кредиту.

На підставі акту Коломийською ОДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 30
червня 2010 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 435000,00
грн. та застосовано штрафну фінансову
санкцію в сумі 217500,00 грн., на загальну
суму 652500,00грн.

Рішенням № 4881/10/25-008/7/23 від 26 липня 2010
року про результати розгляду скарги
позивача податкове
повідомлення-рішення № /0 від 30
червня 2010 року залишено без змін, а
скаргу без задоволення. Податковим
повідомленням-рішенням № /1 від 28
липня 2010 року встановлено нові строки
для сплати донарахованого податкового
зобов'язання з податку на прибуток та
штрафних санкцій.

Встановлено, що 28 грудня 2010 року
рішенням господарського суду
Івано-Франківської області по справі №
1/57 за позовом ПП «Ніка-Ден»до ВАТ
«Отинійська ПМК-150» про стягнення
основної заборгованості в сумі 300000,00
грн., за отриманий товар по договору від
16 липня 2009 року, позов задоволено,
стягнуто з ВАТ «Отинійська ПМК-150» на
користь ПП «Ніка-Ден» 300000,00 гривень.
Вказане рішення господарського суду
Івано-Франківської області набрало
законної сили в апеляційному та
касаційному порядку не оскаржено.

24 березня 2011 року рішенням
господарського суду
Івано-Франківської області по справі №
5010/483/2011-26/22 за позовом ВАТ «Отинійська
ПМК-150» до ТзОВ «Європейські будівельні
технології» про визнання дійсним
попереднього Договору купівлі-продажу
нерухомого майна (нежитлового
приміщення), яке буде створене в
майбутньому, укладеного 22 грудня 2008
року, позов задоволено, визнано дійсним
Попередній договір купівлі-продажу
нерухомого майна (нежитлового
приміщення), яке буде створене в
майбутньому, укладений 22 грудня 2008 року
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Європейські
будівельні технології» та ВАТ
«Отинійська ПМК-150». Вказане рішення
господарського суду
Івано-Франківської області набрало
законної сили в апеляційному та
касаційному порядку не оскаржено.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС
України обставини встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Зокрема рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 28
грудня 2010 року у справі № 1/57,
встановлено та підтверджено факт
поставки товару відповідно до договору
від 16 липня 2010 року, відсутність
обставин, з якими закон пов'язує,
визнання правочину недійсним і
настання відповідних наслідків.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 24
березня 2011 року у справі № 5010/483/2011-26/22
встановлено, що позивачем (Покупцем)
сплачено загальну суму договору
простим векселем, що підтверджено
актом приймання-передачі векселя №
96 від 31 грудня 2008 року на суму
2310000,00 грн., державна реєстрація таких
договорів не передбачена, оскільки із
державною реєстрацією пов'язується
момент набуття права власності на
нерухоме майно, а за попереднім
договором купівлі-продажу не
відбувається перехід права власності
на майно, то державна реєстрація такого
договору не вимагається. Попередній
договір купівлі продажу майна
(нежитлового приміщення), яке буде
створене в майбутньому від 22 грудня 2008
року укладений в письмовій формі,
сторони договору досягли згоди щодо
всіх істотних умов договору, зі сторони
позивача Договір частково виконаний,
позивач (ВАТ «Отинійська ПМК-150»)
звертався до відповідача (ТзОВ
«Європейські будівельні технології»)
із листом з проханням з'явитися для
нотаріального посвідчення договору,
однак відповідач не надав відповіді та
ухилився від вчинення будь-яких дій,
спрямованих на нотаріальне
посвідчення Договору.

Стаття 204 ЦК України закріплює принцип
презумпції правомірності правочину:
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він невизнаний судом
недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним
є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Статтею 228 ЦК України передбачено, що
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, зниження, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним, тощо.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

За п. 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку первинні
документи (на паперових і
машинозчитувальних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Таким чином, підставою для ведення
бухгалтерського та податкового обліку
господарських операції є первинні
документи, які повинні відповідати
законодавчо встановленим вимогам.
Вказаним вимогам повністю
відповідають надані до перевірки
видаткові та податкові накладні. Тож
вони є достатньою підставою для
відображення господарської операції у
бухгалтерському та податковому обліку.

Також суд зазначає, що виникнення у
платника податків права на податковий
кредит у зв'язку з придбанням товарів
чи послуг за операціями з
використанням векселів, регулюється
відповідними нормами, зокрема пунктами
7.4-7.6 статті 7 Закон України "Про податок
на додану вартість". Наведене
стосується також і дати виникнення
права платника податку на податковий
кредит у разі вексельних розрахунків
під час придбання товарів (послуг).

Оскільки видані чи отримані платником
податку векселі не змінюють сум його
податкового кредиту, такий податковий
кредит визначається в загальному
порядку за нормою підпункту 7.5.1 пункту
7.5 статті 7 Закону України "Про податок
на додану вартість", тобто за датою
здійснення першої з подій: або датою
списання коштів у рахунок оплати
придбаного товару (послуг), або дати
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання товару чи
послуг.

Таким чином, платник податку, який
видав або передав вексель для
компенсації вартості придбаних
товарів чи послуг, отримує право на
включення до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість, нарахованої на вартість
отриманих товарів чи послуг. При цьому
слід ураховувати те, що для визначення
підстав виникнення права платника
податку на податковий кредит
вирішальне значення має саме рух
товарів та послуг, а не рух векселів,
які обслуговують відповідні операції.
Факт придбання товарів чи послуг із
дотриманням вимог пункту 7.4 статті 7
Закон України "Про податок на додану
вартість" є достатньою підставою для
виникнення права платника податків на
податковий кредит із податку на додану
вартість навіть у тому разі, якщо
розрахунки за товар взагалі ще не
здійснені.

Таким чином позивачем правомірно
задекларовано податковий кредит на
підставі податкової накладної № 144 від
31 грудня 2008 року, яка Законом визначена
як підстава для визначення такого
кредиту.

При цьому податковим законодавством
України встановлено єдиний випадок, що
обґрунтовує підставність включення до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого зарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами
відповідно до статті 7.2.6 цього Закону).

Дата отримання податкової накладної за
придбані товариством товари є датою
виникнення права у позивача на
податковий кредит.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коломийської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 02
вересня 2011 року в справі № 2а-2795/10/0970 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили, а у випадку коли,
відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС
України, складення ухвали в повному
обсязі відкладено - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 21
жовтня 2014 року.