Справа № 2а-1270/9470/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/13697/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Красний
Луч Луганської області про визнання
незаконною та скасування вимоги про
сплату боргу, касаційне провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красний Луч Луганської області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07 лютого 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Красний
Луч Луганської області про визнання
незаконною та скасування вимоги про
сплату боргу.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07 лютого 2013
року, позов задоволено. Скасовано
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в м. Красний Луч Луганської
області про сплату боргу від 06
листопада 2012 року №ф-236; стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_3 витрати зі сплати судового
збору в сумі 107,30грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в м. Красний Луч Луганської
області звернулося з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована в
якості фізичної особи - підприємця,
перебуває на обліку в якості платника
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Красний Луч Луганської області.

24 березня 2011 року ОСОБА_3, як фізичною
особою - підприємцем було подано до
органів Пенсійного фонду звіт про суми
нарахованого доходу застрахованих
осіб та суми нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2010 рік до органів
Пенсійного фонду України з визначеною
сумою страхових внесків, що підлягає
сплаті в розмірі 108,00грн. Відповідно до
зазначеного звіту позивачем сума, яка
нарахована до сплати, фактично
сплачена.

Враховуючи розмір мінімального
страхового внеску згідно Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік та «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» УПФУ в
м. Красний Луч 11 травня 2011 року було
складено повідомлення - розрахунок
ОСОБА_3, в якому зазначено про
необхідність здійснити доплату до
страхового внеску в розмірі 1738,80грн.

26 травня 2011 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Красний
Луч Луганської області складено
рішення №323 про застосування
фінансових санкцій за несвоєчасне
подання відомостей у систему
персоніфікованого обліку, на підставі
п.5 ч.9 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за несвоєчасне подання
відомостей, що використовуються у
системі персоніфікованого обліку, яке
зафіксовано в акті перевірки №215 від 31
березня 2012 року, відповідно до якого до
приватного підприємця ОСОБА_3 було
застосовано штрафну санкцію в розмірі
680,00грн.

Відповідно до відомостей зазначених в
картці особового рахунку позивача як
платника страхованих внесків за
останнім обліковується
заборгованість, яка нарахована за
рішенням №323 від 26 травня 2011 року та
повідомленням - розрахунком від 11
травня 2011 року.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Красний Луч Луганської області
складено вимогу про сплату боргу №ф-236
відповідно до якої зазначено, що станом
на 01 листопада 2012 року за фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_3 рахується
заборгованість зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування на
загальну суму 2424,80грн., з яких сума
недоїмки складає - 1744,80грн., сума
штрафних санкцій - 680,00грн., яку позивач
і просить скасувати в судовому порядку.

Абзацом 6 пункту 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 8 липня 2010 року №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі Закон
№2464) передбачено, що на період до
повного стягнення заборгованості із
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі нарахованих
внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011
року не настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Частиною 6 статті 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач самостійно не
визначав суму внесків в розмірі 1738,80
грн. та з огляду на відсутність
документального підтвердження
надіслання позивачу
повідомлення-розрахунку №152 від 11
травня 2011 року - зазначена сума не може
вважатися узгодженою, а відтак
відповідач не мав підстав включати її
до складу вимоги про сплату боргу.

Крім того судами встановлено
розбіжність в розмірі суми, визначеної
відповідачем, як заборгованість за 2-е
півріччя 2010 року в вимозі - 1744,80 грн., і
сумою визначеною в
повідомленні-рішенні та відомостях
особового рахунку - 1738,80 грн.

Таким чином, суди дійшли
обґрунтованого висновку, що з огляду на
викладене, вимога відповідача
підлягала б частковому скасуванню на
суму безпідставно включеної
заборгованості у розмірі 1744,80 грн.

Проте, вимога складена з порушеннями,
які не можливо усунути шляхом
часткового скасування вимоги та які
обумовлюють її скасування повністю,
оскільки в вимозі про сплату боргу від
06 листопада 2012 року №ф-236 датою
набрання чинності зазначеної вимоги
вказано 01 листопада 2012 року, тобто дата,
коли ця вимога ще і не існувала, що є
неправомірним. Документ в будь-якому
випадку не може набрати законної сили
до моменту його складення.

Згідно до ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку.

У разі якщо страхувальник, який одержав
вимогу територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у
вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою
санкцією, включеної до вимоги, або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. У
зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду чи господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки.

Протягом 10 робочих днів після
отримання вимоги страхувальник
повинен сплатити зазначену у вимозі
суму, або узгодити її або оскаржити
вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або у судовому
порядку, або якщо страхувальник
узгодив вимогу, але не сплатив
узгоджену суму протягом 10 робочих днів
після отримання узгодженої вимоги,
орган Пенсійного фонду звертається у
встановленому законом порядку і подає
вимогу до відповідного органу
державної виконавчої служби. Вимога
набирає чинності через 10 робочих днів з
моменту отримання платником. Дата
набрання чинності вимоги про сплату
боргу, зазначеної в п.4 вимоги про
сплату боргу, заповнюється органом
Пенсійного фонду у разі подання вимоги
про сплату боргу до органу державної
виконавчої служби.

Враховуючи вказане, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що вимога
складена 06 листопада 2012 року могла
набрати чинності 01 листопада 2012 року,
бо вона ще існувала на цю дату, не була
отримана позивачем.

Крім того, встановлено, що відповідачем
сформовано дві вимоги: Ф-236 від 06.11.2012
року та Ф-152 від 11.05.2011 року ( а. с. 8, 9), і до
першої і до другої входить борг по
сплаті страхових внесків за період з
липня 2010 року до грудня 2010 року включно
в сумі 1738,80грн. Вимога Ф-236 від 06.11.2012
сформована з порушенням п.6.4.
Інструкції 21-5, яким передбачено, що при
формуванні вимоги їй присвоюється
порядковий номер, який складається з
трьох частин: 1-а частина - літери "Ю"
(вимога до юридичної особи) або "Ф"
(вимога до фізичної особи), 2-а частина -
порядковий номер, 3-я частина - літера "У"
(узгоджена вимога). Вимога формується
під одним порядковим номером до
повного погашення сум боргу.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що вимога, щодо
якої по суті судом встановлено
неправомірність її формування в
частині включення до складу
заборгованості суми 1744,80 грн., підлягає
скасуванню повністю внаслідок
порушень допущених при її складанні.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Красний
Луч Луганської області залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 07 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: