Справа № 219/3048/2014-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 р.Справа № 219/3048/2014-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Зеленського В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Артемівської міської ради на постанову
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області від 08.09.2014р. по
справі № 219/3048/2014-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської
міської ради

про зобов'язання здійснити нарахування
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,

ВСТАНОВИЛА:

03 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
Артемівського міськрайонного суду
Донецької області з адміністративним
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Артемівської міської ради, в якому
просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської
міської ради Донецької області щодо не
нарахування та невиплати мені допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за жовтень 2013 -
березень 2014 року в розмірі
прожиткового мінімуму на дитину віком
до 6 років щомісячно;

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької
області здійснити нарахування мені
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період жовтень 2013 - березень 2013 року в
розмірі прожиткового мінімуму на
дитину віком до 6 років щомісячно;

- стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Артемівської міської ради Донецької
області на мою користь доплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
жовтень 2013 - березень 2014 року в сумі 2471,29
грн.

В обґрунтування позову вказує на те, що
відповідач протягом спірного періоду
часу неправомірно виплачував їй
допомогу по догляду на дитину в
неналежному розмірі, в розмірі значно
меншому ніж передбачено чинним
законодавством, чим порушив її права на
гарантовану державою матеріальну
підтримку материнства та належний
соціальний захист. Крім того просить
допустити негайне виконання постанови
суду у справі.

Постановою Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 08.09.2014 р. позов задоволений
частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської
міської ради щодо не нарахування та не
виплати ОСОБА_1 сум допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі,
встановленому ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», за період з 03 грудня
2013року по 31 березня 2014року.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Артемівської міської ради здійснити
ОСОБА_1 перерахунок сум допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьох років за період з 03 грудня 2013 року
по 31 березня 2014 року, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для дитини віком
до шести років в розмірі прожиткового
мінімуму на дитину віком до 6 років
щомісячно, з урахуванням фактично
виплачених сум.

Стягнуто з Управління праці та
соціального захисту населення
Артемівської міської ради на користь
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
недоотриману щомісячну державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 03 грудня 2013 року по 31 березня
2014 року в сумі 1781 гривня 36 копійок.

В задоволенні іншої частини вимог
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

Колегія суддів, у відповідності до ч. 1
ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу у порядку письмового
провадження за наявними у справі
доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що згідно довідки від 20
березня 2014 року № 707 позивачем отримано
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку: за
жовтень 2013 року - 774,91 грн., з листопада
2013 року по березень 2014 року включно по
579,36 гривень.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач, виплачуючи позивачу
допомогу до погляду за дитиною в
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року № 1751 "Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми",
діяв неправомірно та з порушенням
вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
від 21.11.1992 р. "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" (зі змінами в редакції
Закону від 22.03.2001 р.), допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

З 01.01.2008 року Верховною Радою України
внесені зміни до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми",
виклавши частину першу статті 15 в такій
редакції: "Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень" (пункт 23 розділу 11 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" 28.12.2007
р.№Ю7-УІ).

Статтею 1 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-УІ'"Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
(далі - Закон № 107-УІ) - правовідносини
щодо виплати допомоги регулювалися
Закону України від 21 листопада 1992 року
№ 2811-XII "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон № 2811-XII), дія якого
поширювалася на осіб незастрахованих в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом №2240-111, який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами. Зокрема, статтею 43 Закону
України від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" (далі Закон № 2240-ІІІ), було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону № 107-УІ
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-XII та Закону № 2240-ІІІ.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-XII його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону №
2240-ІІІ було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-УІ, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-УІ щодо
виключення статей 40-44 Закону № 2240-ІІІ.

Пунктом 2 розділу III Закону № 107-УІ було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №
2240-ІІІ, а з 01 січня 2009 року - статті 13, 15
Закону № 2811 -XII.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону №2811-XII (пункт
1). Новий акт уряду на виконання статті 45
Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-ІИ на
виконання статті 45 Закону № 2154-УІ
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

В подальшому, ані Законом України «Про
державний бюджет України на 2012 рік»,
ані Законом України «Про Державний
бюджет на 2013 рік», ані Законом України
«Про Державний бюджет на 2014 рік», ані
іншими Законами не встановлювався
інший розмір допомоги, ніж у Законах
№2811-XII та №2240-111.

Отже, на відносини щодо виплати з 03.12.2013
року допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку особі,
яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, поширюються
норми Закону №2240-111, відповідно до
статті 43 якою допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та Законами України.

Згідно із Законом України "Про
державний бюджет на 2013 рік" та Законом
України «Про державний бюджет на 2014
рік» прожитковий мінімум для дітей
віком до 6 років становить з 1 січня 2013 р.
- 972 грн. , з 1 грудня 2013 р. - 1032 грн.; з 1
січня 2014 р. - 1032 грн.

Таким чином недоплата з 03.12.2013 року по
31.03.2014 року становить: 1781 гривень 36
копійок із розрахунку: з 03.12.2013 року по
31.12. 2013 року: (1032 грн. : Зіднів) *29 днів - (
579.36 грн. : Зіднів) * 29 днів - 423 гривні 44
копійок; з 01.01.2014 року по 31.03.2014 року:
(1032,00 грн. *3 місяці) - ( 579.36 грн. * 3 місяця) =
1357.92 грн.; а всього: 423,44 грн. + 1357,92 = 1781
гривня 36 копійок.

Таким чином, позовні вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню,
підлягає стягненню з УПСЗН
Артемівської міської ради на користь
ОСОБА_1 сума недоотриманої щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 03 грудня 2013 р. по 31 березня 2014
року у розмірі 1781 гривня 36 копійок.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Таким чином позовні вимоги в частині
вимог за період з 01.10.2013р. по 02.12.2013р. не
є предметом апеляційного перегляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що бездіяльність
відповідача щодо призначення,
нарахування та виплати сум допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку нижче прожиткового
мінімуму, встановленого для дітей
віком до шести років за період з 03.12.2013
року по 31.03.2014 року є протиправною та
такою, що суперечать діючому
законодавству.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано частково
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 08.09.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Артемівської міської ради залишити без
задоволення.

Постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 08.09.2014р. по справі № 219/3048/2014-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Зеленський В.В.