Справа № 803/763/13-а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 р.
Справа № 876/7089/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Освіта-Плюс» на
постанову Волинського окружного
адміністративного від 11.04.2013 р. у справі
№803/763/13-а за позовом Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Освіта-Плюс» про стягнення
податкового боргу,

встановив:

Постановою Волинського окружного
адміністративного від 11.04.2013 р. у справі
№803/763/13-а за позовом Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Освіта-Плюс» про стягнення
податкового боргу позов було
задоволено. Постановлено стягнути з
рахунків у банках, обслуговуючих
платника податків ТзОВ «Освіта-Плюс»
податковий борг з податку на додану
вартість в сумі 11011 грн. та податок на
прибуток підприємств в розмірі 6501,62
грн. в дохід Державного бюджету
України, а також в дохід місцевого
бюджету міста Луцька податковий борг з
орендної плати за землю в сумі 12258,50 грн.
та 440,19 грн. збору за спеціальне
використання води.

В апеляційній скарзі скаржник
просить постанову суду скасувати та
постановити нову, якою відмовити у
позові. Посилається на те, що
заборгованість з орендної плати за
землю виникла у зв'язку із тим, що
скаржникові належало два нежитлових
приміщення у м. Луцьк, вул.
Електроапаратна 3 та вул. Сагайдачного
3. Вони розташовані на тій земельній
ділянці, яка орендується скаржником у
Луцької міської ради. Однак рішеннями
господарського суду Волинської
області від 28.08.2012 р. та 03.08.2012 р. право
власності на ці приміщення визнано за
ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут
Міжнародного науково-технічного
університету».

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явилися, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Колегія суддів, заслухавши суддю -
доповідача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
в задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та
матеріалами справи підтверджується, що
ТзОВ «Освіта-Плюс» зареєстроване 05.04.2006
року як юридична особа виконавчим
комітетом Луцької міської ради
Волинської області та перебуває на
обліку в Луцькій ОДПІ з 06.04.2006 р.

Станом на 27.03.2013 р. за скаржником
рахується податковий борг в розмірі
30211,31 грн., в тому числі: з податку на
додану вартість в сумі 11011 грн.; з
податку на прибуток підприємства в
сумі 6501,62 грн.; з орендної плати за землю
в розмірі 12258,50 грн.; з орендної плати за
землю в розмірі 12258,50 грн.; збір за
спеціальне використання води в сумі
440,19 грн. Зазначене скаржником не
заперечувалось.

Податковий борг з податку на додану
вартість в сумі 11011 грн. виник внаслідок
несплати самостійно визначених сум
податкових зобов'язань згідно з
поданими відповідачем податковими
деклараціями. Так, відповідно до
податкової декларації з податку на
додану вартість № від 19.08.2011 р.
скаржником задекларований податок в
розмірі 10075 грн., де сума переплати на
момент виникнення боргу склала 541 грн.
Згідно з податковою декларацією
№ від 19.09.2012 р. нараховано ПДВ в
сумі 93 грн.; згідно з декларацією
№ від 19.10.2012 р. - 597 грн.; згідно з
декларацією № від 20.11.2012 р. - 708
грн.; згідно з декларацією № від
18.02.2013 р. - 79 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
податковий борг з податку на прибуток
підприємства утворився у зв'язку із
несплатою скаржником податкового
зобов'язання, визначеного ним у
наступних податкових деклараціях.
Зокрема, за уточнюючою податковою
декларацією з податку на прибуток
підприємства № від 26.03.2012 р. за
перший квартал 2011 р. підлягає до сплати
податкове зобов'язання у сумі 54242 грн.
та з урахуванням переплати в сумі 163,20
грн. складає 54078,80 грн., а також сума
самостійно нарахованого відповідачем
штрафу в розмірі 1627 грн.; за уточнюючою
податковою декларацією № від
13.02.2012 р. за друге півріччя 2011 року - 4365
грн., а також сума штрафу в розмірі 131
грн.; за уточнюючою податковою
декларацією № від 13.02.2012 р. за
перший квартал 2011 року - 40324 грн., а також
сума штрафу в розмірі 1210 грн.; за
звітною податковою декларацією №
від 08.08.2012 р. за перший квартал 2012 року -
2161 грн.; за звітною податковою
декларацією № від 09.05.2012 р. за
перший квартал 2012 р. - 1723 грн.; за звітною
новою податковою декларацією №
від 09.11.2012 р. за перше півріччя 2012 року -
336 грн.; за податковою декларацією
№ від 07.05.2012 р. за перший квартал
2011 р. зменшено податкове зобов'язання в
сумі 54242 грн.; за податковою декларацією
№ від 07.05.2012 р. за другий квартал
2011 р. зменшено податкове зобов'язання в
сумі 4365 грн.; за податковою декларацією
№ від 07.05.2012 р. за перший квартал
2011 р. зменшено податкове зобов'язання в
сумі 40324 грн.. З урахуванням часткової
сплати податкового боргу в сумі 1750 грн.
та нарахуванням пені в розмірі 870,82 грн.
сума податку на прибуток підприємства
становить 6501,62 грн.

Посилаючись на не дослідження судом
першої інстанції можливості реального
виконання судового рішення, скаржник
не навів жодного доказу на
спростування висновків суду першої
інстанції, у той час як обов'язок з
примусового виконання судового
рішення покладається на органи
державної виконавчої служби.

Крім того, скаржник уклав з Луцькою
міською радою договір оренди землі від
20.02.2009 р. та є платником орендної плати
за землю в силу статті 288 ПК України.
Відповідно до пункту 288.7 статті 288 ПК
України податковий період, порядок
обчислення орендної плати, строк
сплати та порядок її зарахування до
бюджетів застосовується відповідно до
вимог статей 285 - 287 розділу XIII цього
кодексу. А згідно з пунктом 287.3 статті 287
ПК України податкове зобов'язання щодо
плати за землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця. Податковий борг з
орендної плати за землю виник через
несплату відповідачем узгоджених сум
податкових зобов'язань, визначених
самостійно в податковій декларації для
орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності за
2012 рік № від 13.02.2012 р. з річною
платою у сумі 24506,92 грн., де відповідачем
не сплачено за липень-грудень 2012 року
12253,48 грн. орендної плати за землю та 5,02
грн. пені.

Посилання скаржника на ту обставину, що
заборгованість з орендної плати за
землю виникла у зв'язку із тим, що
скаржникові належало два нежитлових
приміщення у м. Луцьк, вул.
Електроапаратна 3 та вул. Сагайдачного
3, які розташовані на тій земельній
ділянці, яка орендується скаржником у
Луцької міської ради, але рішеннями
господарського суду Волинської
області від 28.08.2012 р. та 03.08.2012 р. право
власності на ці приміщення визнано за
ТзОВ «Луцький біотехнічний інститут
Міжнародного науково-технічного
університету», не заслуговує на увагу.
Так, скаржник відповідних доказів суду
першої інстанції не надав, а суду
апеляційної інстанції не обґрунтував
неможливість їх подання суду першої
інстанції з поважних причин. Дати
набрання законної сили зазначеними
рішеннями скаржник суду апеляційної
інстанції не повідомив, як і дати
державної реєстрації права власності
на це майно за ТзОВ «Луцький
біотехнічний інститут Міжнародного
науково-технічного університету», якщо
така реєстрація мала місце. При цьому,
обов'язок зі сплати орендної плати
виник у скаржника не у зв'язку із
набуттям ним права власності на
нерухоме майно, а у зв'язку із
укладенням договору оренди земельної
ділянки. Жодних доказів розірвання чи
визнання недійсним цього договору суду
не надано.

Податковий борг зі сплати збору за
спеціальне використання води виник
внаслідок несплати відповідачем сум
податкових зобов'язань по збору за
спеціальне використання води,
визначених у податкових деклараціях
№ від 09.11.2012 р. в сумі 75,07 грн. до
державного бюджету та 75,07 грн. до
місцевого бюджету, а також в податковій
декларації № від 08.08.2012 р. в сумі
197,75 грн. до державного бюджету та 197,75
грн. до місцевого бюджету. З
урахуванням переплати в сумі 105,45 грн.
сума боргу за спеціальне використання
води становить 440,19 грн.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
(ПК України) платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи. Згідно з
пунктами 328.3, 328.4 статті 328 ПК України
податкові декларації збору за
спеціальне використання води
подаються та сплачуються органам
державної податкової служби у строки,
визначені для квартального
податкового (звітного) періоду, за
місцем податкової реєстрації.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК
України платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту
14.1 статті 14 Податкового кодексу
України податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання; грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов підставного висновку, що
податковий борг складається: з податку
на додану вартість в сумі 11011 грн.; з
податку на прибуток підприємств в сумі
6501,62 грн.; з орендної плати за землю в
розмірі 12258,50 грн.; зі збору за
спеціальне використання води в сумі
440,19 грн., що разом становить 30211,31 грн. та
є податковим боргом ТзОВ «Освіта-Плюс».

З метою погашення податкового боргу
позивачем на адресу відповідача була
надіслана податкова вимога №645 від
18.04.2012 р., проте вказані заходи не
спричинили погашення податкового
боргу. Згідно з підпунктом 20.1.18 пункту
20.1 статті 20, пунктами 95.1, 95.2, 95.3 статті 95
ПК України орган державної податкової
служби здійснює за платника податків і
на користь держави заходи щодо
погашення податкового боргу такого
платника податків шляхом стягнення
коштів, які перебувають у його
власності, а в разі їх недостатності -
шляхом продажу майна такого платника
податків, яке перебуває у податковій
заставі. Стягнення коштів та продаж
майна платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги. Стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Відтак, висновки оскаржуваної
постанови відповідають закону та
матеріалам справи.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Освіта-Плюс» залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного від 11.04.2013
р. у справі №803/763/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі. Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Довга О.І.

Запотічний І.І.