Справа № 2а-6618/10/2370
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Паламар П.Г.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Старової Н.Е., Файдюка В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Чорнобаївському районі Черкаської
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 14
січня 2011 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Чорнобаївському районі Черкаської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Драбівському
районі Черкаської області про
стягнення боргу в розмірі 79 597,82
гривень, -

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в
Чорнобаївському районі Черкаської
області звернулися до суду із позовом
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Драбівському районі Черкаської
області про стягнення коштів,
сплачених у вигляді пенсій особам, які
отримали каліцтво та втратили
годувальника на підприємствах
колишніх республік СРСР, щомісячної
державної адресної допомоги, допомоги
на поховання, витрат на виплату та
доставку пенсій, передбачених Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" в
розмірі 79 597,83 гривень.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2011
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач по справі подали апеляційну
скаргу, в якій просили скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

Київський апеляційний
адміністративний суд своєю постановою
від 01 березня 2011 року скасував
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2011
року та прийняв нове рішення, яким
позов задовольнив частково. Стягнув з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Драбівському
районі Черкаської області неприйняті
до відшкодування кошти в сумі 2458,81
гривень.

За касаційними скаргами Управління
Пенсійного фонду України в
Чернобаївському районі Черкаської
області на постанови Черкаського
окружного адміністративного суду від 14
січня 2011 року та Київського
апеляційного адміністративного суду
від 1 березня 2011 року та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Драбівському
районі Черкаської області на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 березня 2011
року, Вищий адміністративний суд
України прийняв ухвалу від 02 липня 2014
року, якою скарги задовольнив частково.
Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 березня
2011 року в частині, якою вирішено спір
про стягнення з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Драбівському
районі Черкаської області витрат на
виплату допомоги на поховання у
розмірі 1 446 гривень, скасував.

Справу в частині позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України в
Чорнобаївському районі Черкаської
області про стягнення з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Драбівському
районі Черкаської області витрат на
виплату допомоги на поховання у
розмірі 1 446 гривень направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.
В іншій частині постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 березня 2011 року залишив без змін.

Так, в своєму рішенні, Вищий
адміністративний суд України зазначив,
що апеляційним судом були задоволені
позовні вимоги Управління ПФУ в
частині стягнення з Відділення Фонду
витрат на виплату допомоги на
поховання у розмірі 1 446 гривень. Втім,
апеляційний суд, покладаючи на
Відділення Фонду обов'язок
відшкодувати Управлінню ПФУ витрати на
виплату допомоги на поховання,
обставини справи в цій частині не
дослідив.

Таким чином, суд апеляційної
інстанції досліджує питання щодо
правомірності стягнення з Відділення
Фонду на користь пенсійного фонду
витрат на виплату допомоги на
поховання у розмірі 1 446 гривень.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційних
скарг, суд апеляційної інстанції
встановив наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 2008
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальна, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
органом, громадянами, а також бюджетних
та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими поховання;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та
матеріального забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням визначені у
статті 25 Основ. Усі види страхування,
крім медичного, включають в себе
допомогу на поховання. Так, зокрема, до
пенсійного страхування входить
допомога на поховання пенсіонерів; до
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням, - допомога на
поховання (крім поховання пенсіонерів,
безробітних та осіб, які померли від
нещасного випадку на виробництві); до
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання - допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України від 23 вересня 1999 року №
1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV)
Фонд зобов'язано співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначені
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом. Так, у разі настання страхового
випадку Фонд у встановленому законом
порядку має своєчасно та в повному
обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати відповідні кошти йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організовувати поховання
померлого, відшкодовувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини восьмої статті 34
Закону № 1105-XIV у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд згідно з
порядком, визначеним Кабінетом
Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від

11 липня 2001 року № 826, регулює питання
відшкодування Фондом таких витрат
страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно з абзацом другим частини
дев'ятої статті 34 Закону № 1105-XIV у разі
смерті потерпілого, який одержував
страхові виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини четвертої статті 26
Основ, частини другої статті 24 Закону №
1105-XIV вбачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
Так, неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика та
відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Слід зазначити також, що положення
пункту 4 Порядку, яким зобов'язано Фонд
відшкодовувати ПФУ витрати на допомогу
на поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, котра
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суперечить положенням
Закону № 1105-XIV. Так, стаття 21 цього
Закону пов'язує виникнення такого
обов'язку у Фонду зі смертю працівника,
а не з отриманням померлим, який не
працював, зазначеної вище пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить суд стягнути з
відповідача виплати по допомозі на
поховання ОСОБА_2 в сумі 1446 грн. Колегія
суддів апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що оскільки ОСОБА_2
отримувала пенсію по втраті
годувальника ОСОБА_3, який загинув в
Казахстані, с. Бауманський в результаті
нещасного випадку, то ОСОБА_2 не є тією
особою, витрати на поховання якої,
відповідач повинен відшкодовувати
позивачу, оскільки чинне законодавство
пов'язує виникнення такого обов'язку у
Фонду зі смертю працівника, а не з
отриманням померлим, який не працював,
зазначеної вище пенсії.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що за виключенням
допомоги на поховання в сумі 1446 грн.
задоволенню підлягають вимоги
позивача про стягнення з відповідача
751, 26 грн. - пенсії осіб, які отримали
каліцтво або втратили годувальника на
підприємствах республік колишнього
СРСР та на інших територіях за кордоном
України; 261, 55 грн. - витрати з виплати та
доставки пенсії.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
зокрема, є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає
доводи апелянта обгрунтованими, а тому
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198,
202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Чорнобаївському районі Черкаської
області - задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2011
року - скасувати та прийняти нову, якою
позовні вимоги управління Пенсійного
фонду України в Чорнобаївському районі
Черкаської області задовольнити
частково.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Драбівському
районі Черкаської області неприйняті
до відшкодування кошти в сумі 1 012, 81 грн.

В решті позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Чаку Є.В.

Судді:

Старова Н.Е.

Файдюк В.В.