Справа № 2а/1211/32/12
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/48863/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Краснолуцького міського
суду Луганської області від 15 березня
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04 липня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Виконавчого комітету Краснолуцької
міської ради Луганської області (далі -
ВК Краснолуцької міської ради
Луганської області) про визнання
незаконним та скасувати розпорядження,
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом. В
обґрунтування позовних вимог зазначав,
що працював на посаді начальника
юридичного відділу Краснолуцької
міської ради, з якої його звільнено з 21
жовтня 2011 року за пунктом 1 частини 1
статті 40 КЗпП України (у зв'язку зі
скороченням штату), згідно з
Розпорядженням Краснолуцького
міського голови від 21 жовтня 2011 року
№608-л. Посилаючись на те, що його
звільнення суперечить вимогам статті 20
Закону України від 07 червня 2001 року №
2493-III «Про службу в органах місцевого
самоврядування» (далі - Закон № 2493-III) та
нормам КЗпП України, просив суд визнати
протиправним та скасувати
розпорядження міського голови від 21
жовтня 2011 року № 608-п, поновити на
посаді, стягнути середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 25 жовтня 2011
року та відшкодувати 200000,00 грн
моральної шкоди.

Постановою Краснолуцького міського
суду Луганської області від 15 березня
2012 року, яку залишено без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 липня 2012
року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанції, ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог. Вказує на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, Закону № 2493-III та Закону
України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР
«Про місцеве самоврядування в Україні»
(далі - Закон № 280/97-ВР). Зазначає, що
відповідач був зобов'язаний
запропонувати йому одну із вакантних
посад у новоствореному Управлінні
правового забезпечення Краснолуцької
міської ради (далі - Управління),
створеного на виконання рішення сесії
міської ради від 09 серпня 2011 року № 31.

ВК Краснолуцької міської ради
Луганської області у запереченнях на
касаційну скаргу вважає рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
такими, що ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
судами правильно встановлені факти,
досліджені докази і наведені
обґрунтовані висновки. Зазначає, що
позивач не має вищої юридичної освіти,
у зв'язку з чим не може працювати на
посаді начальника Управління. Просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судове рішення без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працював
на посаді начальника юридичного
відділу виконавчого комітету
Краснолуцької міської ради Луганської
області.

Відповідно до Конституції України
(пункт 15 частини 1 статті 92, частина 3
статті 141, стаття 146) засади місцевого
самоврядування, питання формування,
діяльності та відповідальності
органів місцевого самоврядування,
зокрема статус виконавчих органів ради
та їх повноваження, порядок утворення,
реорганізації, ліквідації,
визначаються законом.

Згідно із частиною 1 статті 11 Закону №
280/97-ВР виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад є їх виконавчі
комітети, а також відділи, управління
та інші створювані радами виконавчі
органи.

Відділи, управління та інші виконавчі
органи ради є її виконавчими органами
галузевої та функціональної
компетенції, підзвітними і
підконтрольними раді, яка їх утворила,
підпорядкованими її виконавчому
комітету, а також сільському,
селищному, міському голові. Керівники
відділів, управлінь та інших
виконавчих органів ради призначаються
на посаду і звільняються з посади
сільським, селищним, міським головою
одноособово (стаття 54 Закону №
280/97-ВР).

Рішенням Краснолуцької міської ради
від 09 серпня 2011 року № 30 внесено зміни у
структуру і штатний розпис виконавчого
органу міської ради шляхом виведення
із структури виконавчого комітету
Краснолуцької міської ради юридичної
служби та штатних одиниць юристів,
зокрема, її структурного підрозділу -
юридичного відділу, шляхом їх
скорочення.

На виконання зазначеного рішення
Розпорядженням голови Краснолуцької
міської ради від 21 жовтня 2011 року №608-л
позивача звільнено із зазначеної
посади на підставі пункту 1 статті 40
Кодексу законів про працю (далі -КЗпП)
України у зв'язку зі скороченням штату.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
40 КЗпП України трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадку змін в організації виробництва
і праці, в тому числі ліквідації,
реорганізації, банкрутства або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Згідно із частинами 2 та 3 статті 36 КЗпП
України зміна підпорядкованості
підприємства, установи, організації не
припиняє дії трудового договору. У разі
зміни власника підприємства, а також у
разі його реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, виділення,
перетворення) дія трудового договору
працівника продовжується. Припинення
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого органу
можливе лише у разі скорочення
чисельності або штату працівників.

При цьому, положеннями частини 2 статті
40 КЗпП України передбачено, що
звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника за його згодою на іншу
роботу.

Встановлена законодавством можливість
ліквідації державної установи
(організації) з одночасним створенням
іншої, яка буде виконувати
повноваження (завдання) установи, що
ліквідується, не виключає, а передбачає
зобов'язання роботодавця (держави) по
працевлаштуванню працівників
ліквідованої установи.

Як видно із протоколу засідання
депутатської комісії з питань
забезпечення законності, правопорядку
та охорони прав та законних інтересів
громадян від 08 серпня 2011 року, разом із
рішенням про скорочення юридичних
служб та штатних одиниць юристів було
прийняте рішення про створення
Управління правового забезпечення
Краснолуцької міської ради, на яке
покладено виконання обов'язків по
правовому забезпеченню та юридична
робота.

У судах першої та апеляційної
інстанцій позивач наголошував про те,
що 09 серпня 2011 року Краснолуцька міська
рада шостого скликання прийняла
рішення № 31 про створення Управління
правового забезпечення і відповідач
був зобов'язаний запропонувати йому
одну із посад в цьому Управлінні.

Проте, вирішуючи спір та відмовляючи в
позові, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, не дав належної оцінки
цим доводам позивача, не з'ясував
питання щодо повноважень раніше
існуючого юридичного відділу як
структури міської ради та утвореного
нового Управління, не перевірив, чи
відбулись зміни у штатному розписі
щодо керівника структури.

За умовами статті 7 Закону № 2493-III,
правовий статус посадових осіб
місцевого самоврядування визначається
Конституцією України, законами України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», «Про статус депутатів
місцевих рад», «Про вибори депутатів
місцевих рад та сільських, селищних,
міських голів», цим та іншими законами
України.

На посадових осіб місцевого
самоврядування поширюється дія
законодавства України про працю з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Законом.

За змістом статті 20 Закону № 2493-III
спеціальні підстави припинення служби
в органах місцевого самоврядування
встановлені цією нормою закону, а
Кодексом законів про працю України -
загальні.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України
про наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації.

Разом з тим, суди не перевіряли
обставини та причини, за яких позивачу
одночасно з попередженням про
звільнення відповідач не запропонував
іншу роботу, хоча рішення про
створення Управління вже було
прийняте.

При цьому, посилання відповідача на те,
що новостворене Управління є окремою
юридичною особою не впливає на трудові
гарантії ОСОБА_4, оскільки це
управління є виконавчим органом ради, а
тому суди мали перевірити наявність
змін в організації виробництва і праці,
що є підставою для звільнення
працівника відповідно до пункту 1
частини першої статті 40 КЗпП.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального
права, на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні
(частина 1 статті 220 КАС України).

Згідно із частиною 2 статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий розгляд є порушення
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

За таких обставин, судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Краснолуцького міського
суду Луганської області від 15 березня
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04 липня 2012 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський М.І. Мойсюк