Справа № 700/1317/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/15987/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
про визнання відмови в призначенні
пенсії незаконною та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області, в якому
просив визнати відмову відповідача у
призначенні йому пенсії за віком на
пільгових умовах незаконною та
зобов'язати відповідача призначити
позивачеві таку пенсію з моменту
звернення.

Постановою Лисянського районного суду
Черкаської області від 22 листопада 2013
року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року постанову суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, просив рішення
суду апеляційної інстанції скасувати
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Звернувшись до суду з позовом й
обґрунтовуючи його вимоги, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, вказував, зокрема, на те,
що, маючи необхідний стаж на посаді
тракториста-машиніста в
сільськогосподарському підприємстві
та досягнувши необхідного віку, він у
квітні 2013 року звернувся до Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області із заявою
про призначення йому пенсії за віком на
пільгових умовах на підставі п.«в» ч.1
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», проте, рішенням комісії
при Головному управлінні Пенсійного
фонду України в Черкаській області №8
від 24.04.2013р. йому було відмовлено у
підтвердженні стажу роботи для
призначення такої пенсії.

Відповідно до вимог п."в" ч.1 ст.13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
право на пенсію за віком на пільгових
умовах мають, незалежно від місця
останньої роботи, зокрема,
трактористи-машиністи, безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. Порядок підтвердження наявного
трудового стажу за відсутності такої
книжки або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637 (далі - Порядок №637), у тих випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
відомості, що визначають право на
пенсії на пільгових умовах або за
вислугу років, установлені для окремих
категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників; додатково в
довідці наводяться такі відомості:
стосовно трактористів-машиністів
господарства (в тому числі колгоспів) -
про безпосередню зайнятість у
виробництві сільськогосподарської
продукції.

Одночасно, згідно з п.18 Порядку №637 за
відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або відсутності
архівних даних з інших причин, трудовий
стаж установлюється на підставі
показань не менше двох свідків, які б
знали заявника по спільній роботі на
одному підприємстві, в установі,
організації (в тому числі колгоспі) або
в одній системі і мали документи про
свою роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Суд першої інстанції, дослідивши
подані позивачем в обґрунтування
позовних вимог документи, зокрема,
трудову книжку колгоспника й архівні
довідки, а також опитавши в судовому
засіданні свідків, які працювали з
позивачем в спірні періоди часу,
встановив, що позивач в період з 1975р. по
2001р. працював за посадою
тракториста-машиніста в колгоспі
ім.Літвінова, агрофірмі «Дружба», СТОВ
«Дружба», й прийшов до висновку про
наявність у позивача трудового стажу,
необхідного для призначення пенсії
відповідно до вимог п."в" ч.1 ст.13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Апеляційний же суд, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
дійшов висновку про правомірність дій
відповідача щодо відмови позивачеві у
призначенні пенсії на пільгових
умовах, з огляду на відсутність в
архівних довідках та поясненнях
свідків відомостей про те, що він,
працюючи на посаді тракториста, був
безпосередньо зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції.

Проте, з такою позицією апеляційного
суду не можна погодитись, оскільки
незазначення деяких відомостей в
документах тощо ще не свідчить про їх
відсутність як таких й потребує
дослідження.

Однак, ні суд першої, ні суд апеляційної
інстанцій не досліджували та не
встановлювали питання зайнятості
позивача як тракториста у виробництві
сільськогосподарської продукції, що є
необхідної умовою для призначення
пенсії на пільгових умовах на підставі
п."в" ч.1 ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Крім того, як вже зазначалось в цій
ухвалі, звертаючись до суду з позовом,
ОСОБА_4 обґрунтовував протиправність
дій відповідача, яким він визначив саме
Управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області,
незаконністю рішення іншого органу -
комісії при Головному управлінні
Пенсійного фонду України в Черкаській
області, яким йому не було підтверджено
стаж, необхідний для призначення
пенсії на пільгових умовах; при цьому,
це рішення не є предметом оскарження у
даній справі.

Таким чином, судами попередніх
інстанцій не досліджувались ані сам
факт відмови Управління Пенсійного
фонду України в Лисянському районі
Черкаської області в призначенні
позивачеві пенсії, який має бути
письмово зафіксований, ані його заява,
з якою, як вказує позивач, він звертався
до вказаного органу Пенсійного фонду
за призначенням пенсії.

До того ж, суд апеляційної інстанції,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції й відмовляючи в задоволенні
позову, в своєму рішенні вказав, що
позивачеві відмовлено в призначенні
пенсії рішенням відповідача №8 від
24.04.2013р., хоча, як вже вказувалось в цій
ухвалі, вказане рішення було прийнято
не відповідачем, а комісією при
Головному управлінні Пенсійного фонду
України в Черкаській області, й ним
лише було підтверджено позивачеві стаж
роботи трактористом-машиністом за
період з 15.09.1975р. по 15.11.1975р. та з 01.01.1978р.
31.12.1994р.; відомостей же про відмову
ОСОБА_4 в призначенні пільгової пенсії
зазначене рішення не містить.

Отже, судова колегія Вищого
адміністративного суду України вважає,
що суди попередніх інстанцій, не
дослідивши всіх обставин даної справи,
дійшли передчасних висновків
відповідно про задоволення позовних
вимог та відмову в задоволенні
останніх.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного суду України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

За правилами частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що допущені судами першої
та апеляційної інстанції порушення
норм процесуального права не можуть
бути усунуті судом касаційної
інстанції, який процесуальним законом
позбавлений можливості досліджувати
докази і встановлювати нові обставини,
судові рішення підлягають скасуванню,
а справа - направленню на новий розгляд
до суду першої інстанції, якому слід
дослідити вищевказані обставини і
прийняти обґрунтоване і законне судове
рішення.

За таких обставин, керуючись статтями
210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Лисянського районного суду
Черкаської області від 22 листопада 2013
року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2014 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.