Справа № 807/2379/14
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
Справа №
876/8650/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2014
року про скасування заходів
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Великоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області про визнання незаконним та
скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року позивачі - ОСОБА_1,
ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до
Великоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області, в якому просять визнати
незаконним та скасувати розпорядження
голови Великоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області від 12.06.2014 року № 93 «Про
визнання таким, що втратив чинність,
пункт 2 розпорядження голови
Великоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області від 17.10.2001 № 254 «Про надання
дозволу на створення дитячого будинку
сімейного типу св. Гавриїла»;
встановити відсутність повноваження у
голови Великоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області виносити розпорядження про
визнання таким, що втратив чинність,
пункт 2 розпорядження голови
Великоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області від 17.10.2001 № 254 «Про надання
дозволу на створення дитячого будинку
сімейного типу св. Гавриїла»;
заборонити Великоберезнянській
районній державній адміністрації
Закарпатської області в особі її
керівника визнавати таким, що втратило
чинність, скасовувати розпорядження
голови Великоберезнянської районної
державної адміністрації.

В подальшому позивачами подано заяву
про вжиття заходів забезпечення позову
шляхом: зупинення дії розпорядження
голови Великоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області від 12.06.2014 року № 93 «Про
визнання таким, що втратив чинність,
пункт 2 розпорядження голови
Великоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області від 17.10.2001 року № 254 «Про
надання дозволу га створення дитячого
будинку сімейного типу св. Гавриїла»;
заборони Великоберезнянській районній
державній адміністрації Закарпатської
області вчинити будь-які дії,
спрямовані на припинення державної
соціальної допомоги на дітей,
позбавленних батьківського піклування
(ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5) та грошового
забезпечення батькам-вихователям
дитячого будинку сімейного типу сім'ї
ОСОБА_6 («святого Гавриїла»).

Ухвалою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 23.07.2014 року
заяву задоволено частково. Зупинено
дію розпорядження голови
Виликоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області (89000, Закарпатська область, смт.
Великий Березний, вул. Шевченка, буд. 27)
від 12.06.2014 року № 93 «Про визнання таким,
що втратив чинність, пункт 2
розпорядження голови
Виликоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області від 17.10.2001 року № 254 «Про
надання дозволу на створення дитячого
будинку сімейного типу св. Гавриїла». В
задоволенні решти вимог заяви
відмовлено.

Ухвалою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2014
року скасовано вжиті заходи
забезпечення адміністративного позову
ухвалою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2014
року.

Ухвала суду першої інстанції
мотивована тим, що позивачем не надано
суду жодних належних та допустимих
доказів про відсутність на даний час
фінансування з боку Держави в особі
відповідача - Великоберезнянської
районної державної адміністрації
Закарпатської області батьків -
вихователів на дітей, що виховуються
ними та про загрозу відібрання цих
дітей органами опіки та піклування.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до висновку про відсутність
підстав для вжиття заходів
забезпечення позову.

Не погодившись із ухвалою суду першої
інстанції, вважаючи її винесеною з
порушенням норм процесуального права,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 оскаржила її в
апеляційному порядку. У апеляційній
скарзі просять скасувати ухвалу
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2014
року.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянти зазначають, що12.06.2014
року голова Великоберезнянської
районної державної адміністрації
Закарпатської області виніс
розпорядження № 93 «Про визнання таким,
що втратив чинність, пункт 2
розпорядження голови
Великоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області від 17.10.2001 № 254 «Про надання
дозволу на створення дитячого будинку
сімейного типу св. Гавриїла», яке ними
оскаржено.

Даним розпорядженням відповідач
скасував пункт 2 розпорядження
Великоберезнянської районної
державної адміністрацій Закарпатської
області від 17.10.2001 № 254, яким було
наказано зареєструвати Положення про
дитячий будинок сімейного типу святого
Гавриїла в смт В. Березний, вул.
Корятовича, 10.

Апелянти вважають, що відповідач може
припинити забезпечувати дітей
дитячого будинку необхідним
фінансування та пільгами, які
передбачені Законом України «Про
охорону дитинства» та Положенням про
дитячий будинок сімейного типу,
затвердженому постановою КМУ № 564 від
26.04.2002 року, а доходів позивачів може не
вистачити на всіх вихованців дитячого
будинку, що може призвести до
недоїдання та захворювання дітей.
Таким чином, вони просили забезпечити
позов.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції дійшов до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.117 КАС України суд
за клопотанням позивача або з власної
ініціативи може постановити ухвалу про
вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову, якщо існує
очевидна небезпека заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також якщо очевидними є ознаки
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Частиною третьою статті 118 КАС України
передбачено, що питання про
забезпечення адміністративного
позову, про заміну одного способу
забезпечення адміністративного позову
іншим або про скасування заходів
забезпечення адміністративного
позову, крім випадків, встановлених
частинами першою і другою цієї статті,
вирішується в судовому засіданні з
повідомленням осіб, які беруть участь у
справі. Неприбуття у судове засідання
осіб, які були належним чином
повідомлені, не перешкоджає розглядові
таких питань.

Згідно вимог ч.4 ст.118 КАС України
питання про забезпечення
адміністративного позову, про заміну
одного способу забезпечення
адміністративного позову іншим або про
скасування заходів забезпечення
адміністративного позову, крім
випадків, встановлених частинами
першою і другою цієї статті,
вирішується в судовому засіданні з
повідомленням осіб, які беруть участь у
справі. Неприбуття у судове засідання
осіб, які були належним чином
повідомлені, не перешкоджає розглядові
таких питань.

Пунктом сімнадцятим постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
«Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ» від 6 березня
2008 року № 2 передбачено, що в ухвалі про
забезпечення позову суд повинен
навести мотиви, з яких він дійшов
висновку про існування очевидної
небезпеки заподіяння шкоди правам,
свободам та інтересам позивача до
ухвалення рішення в адміністративній
справі, або захист цих прав, свобод та
інтересів стане неможливим без вжиття
таких заходів, або для їх відновлення
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат, а також вказати ознаки, які
свідчать про очевидність
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
у вирішенні питання про забезпечення
позову суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом
забезпечення позову та предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; ймовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення адміністративного суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, які не є учасниками
даного судового процесу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про необхідність скасування заходів
забезпечення адміністративного
позову, вжитих ухвалою Закарпатського
окружного адміністративного суду від 23
липня 2014 року, так як спростовані
обставини на підставі яких вони були
вжиті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, п.1 ч.1
ст.199, ст.ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
залишити без задоволення, а ухвалу
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2014
року про скасування заходів
забезпечення позову у справі №807/2379/14
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Великоберезнянської районної
державної адміністрації Закарпатської
області про визнання незаконним та
скасування розпорядження - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник