Справа № 136/2115/14-а
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/2115/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"17" жовтня 2014 р. Липовецький районний
суд Вінницької області

в складі: головуючого судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Липовець
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до старшого ІДПС УДАІ УМВС
України у Вінницькій області Зайця
Олега Петровича про визнання
протиправною та скасування постанови
АБ2 №064035 від 10.09.2014року в справі про
адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
вищевказаним позовом до відповідача,
який обґрунтував з огляду на таке.

10.04.2014 року на а/ш 399 км Стрій -
Знам'янка ст. ІДПС УДАІ Вінницької обл.
майором міліції Заяць Олегом
Петровичем було винесено постанову АБ2
№064035 від 10.09.2014 року в справі про
адміністративне правопорушення, якою
було притягнуто до адміністративної
відповідальності позивача ОСОБА_1, за
ч.1 ст.122 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 255 грн., у зв'язку із
перевищення встановлених обмежень
швидкості руху транспортного засобу на
26 км./год.. Вважає вказану постанову
незаконною, оскільки при складанні
протоколу про адміністративне
правопорушення, розгляді справи та
винесенні оскаржуваного позивачем
рішення було порушено норми
процесуального та матеріального права,
право позивача на захист, що є
підставами для визнання такого рішення
протиправним та скасування постанови.

В судове засідання позивач не
з'явився; суду надав заяву про розгляд
справи за його відсутності. Позов
підтримує у повному обсязі, просить
його задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового засідання, - в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч.4 ст.128 КАС України,
у разі неприбуття відповідача суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття, розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених ст. 128 КАС України, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні, у разі відсутності
потреби заслухати свідка чи експерта
(ч.6 ст. 128 КАС України).

Тому, за даних обставин, так як немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні та відсутня потреба
заслухати свідка чи експерта, - суд не
вбачає підстав для відкладення
розгляду справи, і вважає можливим
розглянути та вирішити її на підставі
наявних у ній доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи - вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

10.09.2014 року на 394 км а/ш Стрій Знам'янка
ст. ІДПС УДАІ УМВС України у Вінницькій
області Заяць О.П. було складено
протокол про адміністративне
правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП
стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого
10.09.2014 року на а/ш Стрій - Знам'янка,
ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки
"СНRYSLER" державний номер НОМЕР_1,
перевищив встановлені обмеження
швидкісного режиму на 26 км/год.,
швидкість вимірювалась приладом
"Візир", чим порушив п.12.6 ПДР.

За наслідками розгляду справи про
адміністративне правопорушення на 394
км а/ш Стрій - Знам'янка ст. ІДПС УДАІ
УМВС України у Вінницькій області
Заяць О.П. було винесено постанову у
справі про адміністративне
правопорушення серія АБ2 №064035,
відповідно до якої ОСОБА_1 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в прибуток держави в
розмірі 255 гривень. Копію протоколу та
постанови було вручено позивачеві
10.09.2014 року.

Позивач не погоджуючись із таким
рішенням суб'єкта владних повноважень,
позивач звернувся до суду із даним
позовом.

Статтею 6 КАС України, передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 КАС
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Суд, перевіряючи рішення посадової
особи Державтоінспекції на предмет
дотримання суб'єктом владних
повноважень принципів правомірної
адміністративної поведінки, а саме: чи
прийнято рішення обґрунтовано, тобто з
урахуванням всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, що узгоджується з
приписами ст.2 КАС України, дійшов
висновку про таке.

Статтею 254 КУпАП, передбачено, що про
вчинення адміністративного
правопорушення складається протокол
уповноваженими на те посадовою особою
або представником громадської
організації чи органу громадської
самодіяльності. В силу
ст.257 КУпАП, протокол про
адміністративне правопорушення
надсилається органу (посадовій особі),
уповноваженому розглядати справу про
адміністративне правопорушення.

Положеннями статей 276, 278, 279 та 280 - 285
КУпАП встановлено, які дії орган
(посадова особа) повинен провести при
підготовці до розгляду справи про
адміністративне правопорушення,
строки в які така справа призначається
до розгляду, чітко регламентовано
порядок розгляду справи та обставини,
які при цьому підлягають з'ясуванню,
зокрема: місце розгляду справи; строки
розгляду справи; порядок розгляду
справи та обставини, які слід було
з'ясувати при вирішенні справи про
адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, та суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази в справі.

Ухвалою Липовецького районного суду
Вінницької області від 23.09.2014 року,
відповідачеві було запропоновано
надати до початку розгляду справи по
суті усі наявні у нього письмові
заперечення проти позову та докази в
обґрунтування заперечень, проте у
визначений в ухвалі строк відповідачем
вимоги суду не було дотримано, що
вказує на відсутність доказової бази
на спростування доводів позивача
наведених ним у позовній заяві.

Як убачається зі змісту постанови в
справі про адміністративне
правопорушення справа про
адміністративне правопорушення
розглянута Інспектором
Державтоінспекції на місці його
вчинення з різницею у декількох хвилин,
де й було зафіксоване адміністративне
правопорушення, що суперечить
положенням зазначеним у ч. 3 ст. 258 КУпАП,
оскільки ст.122 КУпАП не передбачена в
переліку статей ч.1 ст.258 КУпАП, а відтак
вона підлягала розгляду за загальними
правилами, що наведені вище та таку
постанову повинні виносити тільки
відповідні працівники
Державтоінспекції МВС України, які
мають спеціальні звання за наслідками
розгляду адмінматеріалів, відповідно
до положень п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП, і в
порядку визначеному ст. ст. 278 - 280 КУпАП,
а саме: вона мала бути розглянута
посадовою особою правомочною
розглядати справу у п'ятнадцятиденний
строк з дня одержання.

Крім цього, у відповідності до положень
визначених ст.268 КУпАП, порушника слід
було повідомити про час та місце
розгляду справи належним чином,
оскільки під час відсутності особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності , таку справу може
бути розглянуто лише у випадку коли є
дані про своєчасне її сповіщення про
місце і час розгляду справи і якщо від
неї не надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

Зрештою, в порушення вимог Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху,
затвердженої наказом МВС України від
26.02.2009 року N 77, посадовою особою
Державтоінспекції не було вирішено
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи у зв'язку із
необхідністю скористатись правовою
допомогою.

Забезпечення кожному права на
справедливий суд та реалізація права
особи на судовий захист мають
здійснюватися з урахуванням норм
Конституції України як Основного
Закону України, а також Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950
року), практики Європейського суду з
прав людини, які відповідно до статті 17
Закону України від 23 лютого 2006 року №
3477-IV "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" застосовуються
судами при розгляді справ та які
відповідно є джерело права в Україні.

Відповідно до пункту 1 статті 6
Конвенції 1950 року кожен при вирішенні
спору щодо його цивільних прав та
обов'язків має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом.

Всупереч наведеного, в порушення
вимог чинного законодавства та
міжнародних угод, що ратифіковані
Україною, відповідач розглянув та
вирішив справу про адміністративне
правопорушення допустивши порушення
прав та охоронюваних інтересів
останнього, які передбачені також
статтею 268 КУпАП, ст.63 Конституції
України та пункту 1 статті 6 Конвенції
1950 року, що є грубим порушенням прав
людини і громадянина України, яке
особа, що складає протокол про
адміністративне правопорушення чи
виносить відповідну постанову,
зобов'язана забезпечити особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності реалізувати таке
своє право на захист, роз'яснивши її
права та надавши можливість
скористатись правовою допомогою.

Разом з тим, як можна дотриматись
процесу розгляду справи, з'ясувати всі
обставини, що необхідні для розгляду
справи про адміністративне
правопорушення, врахувати обставини,
що пом'якшують та обтяжують
відповідальність (ст.33 КУпАП), тощо,
оскільки момент вчинення
правопорушення та розгляду справи
співпадають у даті та різняться
кількома хвилинами, що вказує на
спрощений порядок розгляду такої
справи та на окрему самостійну
підставу для скасування постанови як
незаконної, на неприпустимість якого
вказано в Постанові Пленуму Верховного
Суду України з даного питання.

При цьому на недопущення порушення
прав особи при провадженні
процесуального механізму визначеного
нормами КУпАП при розгляді справ про
адміністративні правопорушення
звернуто було увагу і у п.4.2. рішення
Конституційного Суду України від 22.12.2010
року №23-рп/2010.

Також, відповідачем всупереч
положенням п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП та п. 4.1
(абзац 3) Інструкції з оформлення
працівниками Державтоінспекції МВС
матеріалів про адміністративні
порушення у сфері забезпечення безпеки
дорожнього руху, затвердженої наказом
МВС України від 26.02.2009 року N 77 (далі -
Інструкції), інспектором Соляром В.А. не
було надано жодних доказів, що він має
спеціальне звання та відповідно до
своїх функціональних обов'язків має
право самостійно виносити постанови у
справах про адміністративні
правопорушення, оскільки відповідно до
п. 12.4 цієї ж Інструкції таке право
тільки надано інспекторам з
адміністративної практики
Державтоінспекції МВС України, яким,
відповідно до положень п. 15.6.
Інструкції з питань діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС від 27.03.2009
р. № 111, а отже Інспектор ВДАІ був
зобов'язаний передати складені ним
протоколи про адміністративне
правопорушення після закінчення зміни
командирові підрозділу ДПС, чи особі,
яка його замінює, або працівникові, на
якого покладено ці обов'язки, для
реєстрації та передачі до відділів
(відділень) Державтоінспекції МВС з
обслуговування адміністративних
територій міст, районів, районів у
містах протягом однієї доби, а у
випадку коли передача протоколів
припадає на вихідний чи святковий день,
вона переноситься на наступний за ним
робочий день.

Наведене вище свідчить про допущення
грубих порушень права, яке регулює
виниклі правовідносини, що є підставою
для скасування незаконного рішення
суб'єкта владних повноважень.

Що ж стосується вчинення позивачем
адміністративного правопорушення, то
судом було звернуто увагу на таке.

Відповідальність за перевищення
швидкості руху, а саме за ч.1 ст.122 КУпАП
за перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину та до п'ятдесяти настає у
вигляді штрафу у розмірі від 255 до 340
грн.

Відповідно до ст..251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, а саме пояснення особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, потерпілих, свідків,
висновком експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Таким чином, законодавчо встановлено,
що технічні прилади, якими вимірюється
швидкість руху повинні мати функції
відеозапису, фото- і кінозйомки, на
якому має міститись зображення
транспортного засобу, з зазначенням
дати, часу та швидкості.

У відповідності до ст. ст. 10-15 Закону
України "Про метрологію та
метрологічну діяльність", на
вимірювання у сфері, у якій їх
результати можуть бути використані у
якості доказу по справі,
розповсюджується державний
метрологічний нагляд.

За таких умов кожен засіб
вимірювальної техніки має бути
укомплектований документами про
допуск даного типу засобів
вимірювальної техніки для
використання в Україні та про повірку
даного примірника засобу
вимірювальної техніки.

Зазначена норма закону кореспондує із
вимогами п.13.2 Інструкції з діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС України
(затверджено Наказом МВС 13.11.2006 №1111),
відповідно до якого забороняється
застосування засобів вимірювання, які
не пройшли метрологічної повірки або
мають свідоцтво про таку повірку,
термін дії якої минув (термін дії - 1
рік).

Згідно з законодавством України у
сфері захисту інформації використання
засобів захисту інформації (у
визначенні ДСТУ 3396.2-97) та КСЗІ в
автоматизованих системах вважається
легальним, якщо вони мають
документальне підтвердження своєї
відповідності вимогам, встановленим
нормативно-правовими актами. Для
засобів захисту інформації це -
Експертний висновок або Сертифікат
відповідності, а для КСЗІ - Атестат
відповідності.

Відповідно до абзацу 3 п.21 ч.1 ст.11 Закону
України „Про міліцію", працівники
міліції для виявлення та фіксування
порушень правил дорожнього руху і
виконання покладених на них обов'язків
мають право використовувати лише ті
технічні засоби, які передбачені
нормативно - правовими актами.

Відповідно до п. 1.4 розпорядження МВС
України від 21.05.2009 року № 466 вимагається
виключити випадки складання відносно
водіїв транспортних засобів
адміністративних протоколів без
доказів їх вини, або достатніх доказів
допущення ними порушень правил
дорожнього руху (фото, -
відеоматеріалів, показань свідків, та
ін..).

Як убачається із протоколу про
адміністративне правопорушення, який є
єдиним доказом у справі про
адміністративне правопорушення, у
ньому не зазначено про
укомплектованість вимірювального
приладу документами про допуск даного
типу засобу вимірювальної техніки для
використання в Україні, про його
повірку, не зазначено де знаходився
дорожній патруль під час фіксування
порушення та оглядовість патруля, що
дозволяв зафіксувати швидкість руху
транспортного засобу належного саме
позивачеві; не зазначено про наявність
відповідного Експертного висновку або
Сертифіката відповідності чи Атестата
відповідності та термін дії у разі їх
наявності такого вимірювального
приладу; не зазначено будь - яких інших
доказів вини позивача, не підтверджено
показань вимірювального приладу саме
належному позивачеві транспортному
засобу. Не наведено достатніх доказів
допущення позивачем порушень правил
дорожнього руху (фото, -
відеоматеріалів). Крім того, зазначення
прізвищ свідків без їх пояснень, в
розумінні ст..251 КУпАП також не є
доказом.

За наведених обставин, такий протокол
про адміністративне правопорушення є
неналежним доказом вини позивача,
інших доказів, що передбачені ст..251
КУпАП, постанова не містить, що вказує
на відсутність належних та допустимих
доказів в підтвердження допущеного
саме позивачем порушення правил
дорожнього руху, за яке передбачена
відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

Ураховуючи наведене, оспорювана
позивачем постанова не може вважатись
такою, що прийнята із дотриманням
встановлених нормами КУпАП процедурою
та спеціальних нормативно - правових
актів з вирішення даного питання, чим
порушено права позивача, що
гарантовані йому нормами КУпАП,
Конституції України та міжнародних
договорів, а тому вищевказані
порушення, що допущені відповідною
посадовою особою є підставою для
визнання постанови в справі про
адміністративне правопорушення такою,
що є протиправною і підлягає до
скасування, а позов до задоволення,
поскільки завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства.

На підставі викладеного, керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами України законодавства у справах
про деякі злочини проти безпеки
дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті" від 23.12.2005 року, Інструкцією
з оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху,
затвердженої наказом МВС України від
26.02.2009 року N 77, ст. ст. 2, 6, 9, 11, 14, 71, 158, 159,
160, 161 - 163 КАС України, ст. ст. 7, 9, 121 ч.6, 126
ч.1, 222, 252, 257, 258, 268, 276, 280, 287, 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та
скасувати постанову в справі про
адміністративне правопорушення серія
АБ2 № 064035 від 10.09.2014 року про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 та накладення
на нього адміністративного стягнення у
виді штрафу в прибуток держави в
розмірі 255 гривень.

Постанова остаточна та
оскарженню не підлягає.

Суддя:Д. Т. Кривенко