Справа № 2а-1522/2843/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/66179/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І., Сороки
М.О., розглянувши в порядку
попереднього розгляду касаційну
скаргу підприємства з іноземними
інвестиціями «МакДональдз Юкрейн Лтд»
на постанову Приморського районного
суду м. Одеси від 20 квітня 2012 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року у справі за позовом
підприємства з іноземними
інвестиціями «МакДональдз Юкрейн Лтд»
до Одеської міської ради про визнання
незаконним та скасування окремих
положень рішення органу місцевого
самоврядування, - в с т а н о в и л
а:Підприємство з іноземними
інвестиціями «МакДональдз Юкрейн Лтд»
звернулось до суду з позовом до
Одеської міської ради про визнання
незаконним та скасування окремих
положень рішення органу місцевого
самоврядування.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 20 квітня 2012 року у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року постанову Приморського
районного суду м. Одеси від 20 квітня 2012
року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, підприємство з
іноземними інвестиціями «МакДональдз
Юкрейн Лтд» звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів скасувати
та постановити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що підприємство з
іноземними інвестиціями «МакДональдз
Юкрейн Лтд» є суб'єктом господарювання,
що займається діяльністю з утримання
ресторанів швидкого обслуговування,
зокрема, в м. Одеса має 7 ресторанів, що
розташовані за наступними адресами: на
розі вул. Дерибасівська та пров.
Красний (вул. Дерибасівська, 23/пров.
Красний, 1); 5-та станція Великого
Фонтану, на розі вул. Черняховського та
Фонтанської дороги (вул.
Черняховського, 6); на розі вул.
Лейтенанта Шмідта та

вул. Пантелеймонівської (площа
Привокзальна пл., 1(1-а); площа Бориса
Дерев’янка; площа Толбухіна (на розі
вул. Краснова та Люстдорфської дороги)
(вул. Краснова, 14-а); на розі просп.
Добровольського та вул. Генерала
Бочарова (просп.. Добровольського, 116-а);
просп. Шевченка (навпроти
Політехнічного університету) (просп.
Шевченка, 2-6).

Вищезазначені ресторани розташовані
на земельних ділянках, що перебувають у
довгостроковому користуванні позивача
на підставі рішень виконавчого
комітету Одеської міської ради та
договорів на право тимчасового
користування земельними ділянками для
будівництва, експлуатації та
обслуговування ресторану швидкого
обслуговування, а також гостьової
автостоянки.

З метою формування єдиного переліку
спеціальних земельних ділянок,
відведених для організації та
провадження діяльності із
забезпечення паркування транспортних
засобів на території м. Одеси Одеська
міська рада 08 квітня 2011 року прийняла
рішення №520-VI, яким затверджено такий
перелік.

Одеською міською радою 08 липня 2011 року
прийнято рішення № 1061-VI, яким внесено
зміни до переліку спеціальних
земельних ділянок, відведених для
організації та провадження діяльності
із забезпечення паркування
транспортних засобів на території

м. Одеси, затвердженого рішенням
Одеської міської ради № 520-VI від 08
квітня 2011 року, зокрема, включені до
зазначеного переліку земельні ділянки,
які перебувають у довгостроковому
користуванні позивача.

Вважаючи, що вищезазначеним рішенням
порушені його права, позивач звернувся
до суду з цим позовом.

Положеннями статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Прикінцевими положеннями Закону
України «Про оренду землі» визначено,
що до розмежування відповідно до
закону земель державної і комунальної
власності орендодавцями земельних
ділянок у межах населених пунктів, крім
земель, переданих у приватну власність,
є відповідні сільські, селищні, міські
ради, а за межами населених пунктів -
відповідні органи виконавчої влади в
межах повноважень, визначених
Земельним кодексом України.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Відповідно до статті 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
питання регулювання земельних
відносин вирішуються виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради.

Крім того, статтею 266 Податкового
кодексу України визначено, що
платниками збору є юридичні особи, їх
філії (відділення, представництва),
фізичні особи - підприємці, які згідно з
рішенням сільської, селищної або
міської ради організовують та
провадять діяльність із забезпечення
паркування транспортних засобів на
майданчиках для платного паркування та
спеціально відведених автостоянках.

Перелік спеціальних земельних ділянок,
відведених для організації та
провадження діяльності із
забезпечення паркування транспортних
засобів, в якому зазначаються їх
місцезнаходження, загальна площа,
технічне облаштування, кількість місць
для паркування транспортних засобів,
затверджується рішенням сільської,
селищної або міської ради про
встановлення збору.

Таке рішення разом з переліком осіб,
які уповноважені організовувати та
провадити діяльність із забезпечення
паркування транспортних засобів,
надається виконавчим органом
сільської, селищної, міської ради
контролюючого органу в порядку,
встановленому розділом I цього Кодексу.

Так, судами встановлено, що
оскаржуваним рішенням Одеська міська
рада цільове призначення земельних
ділянок не змінювала, та платником
збору позивача не визначала.

Відповідно до частини 1 статті 104
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка вважає, що порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин, має право
на звернення до адміністративного суду
з адміністративним позовом.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до частини 1 статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Положеннями статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
виходили з того, що при винесенні
оскаржуваного рішення відповідач діяв
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України та оскаржуваним
рішенням права позивача не порушені.

З таким висновком судів погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
оскільки він ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішеннях судів попередніх інстанцій.

Постановлені у справі рішення судів є
законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу підприємства з
іноземними інвестиціями «МакДональдз
Юкрейн Лтд» залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 20 квітня 2012 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року у справі за позовом
підприємства з іноземними
інвестиціями «МакДональдз Юкрейн Лтд»
до Одеської міської ради про визнання
незаконним та скасування окремих
положень рішення органу місцевого
самоврядування - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: