Справа № 816/2245/14
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 р.Справа № 816/2245/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної екологічної
інспекції у Полтавській області на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014р. по
справі № 816/2245/14

за позовом Селянського
(фермерського) господарства "Атланта"

до Державної екологічної
інспекції у Полтавській області

про визнання протиправними дій,
визнання протиправним та скасування
прису, визнання протиправними та
скасування вимог у формі претензій,

ВСТАНОВИЛА:

Селянське (фермерське) господарство
"Атланта" (далі - позивач) звернулося до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної екологічної інспекції в
Полтавській області (далі - відповідач)
в якому просило суд про визнання
протиправним та скасування Акту від 23
квітня 2014 року №199/01-01-14; визнання
протиправним та скасування припису від
30 квітня 2014 року №06-21-36; визнання
протиправними дій щодо проведення
розрахунку розміру шкоди, заподіяної
державі внаслідок видобування
підземної прісної води без
спеціального дозволу на користування
надрами; визнання протиправними дій
щодо проведення розрахунку розміру
шкоди, заподіяної державі засміченням
земель відходами тваринництва за
адресою: Полтавська область,
Кременчуцький район, с. Рокитне поблизу
МТФ С(Ф)Г "Атланта"; визнання
протиправними та скасування вимог у
формі претензій від 15 травня 2014 року
№58/02-09, №56/02-08, №57/02-08 з урахуванням
доповнення до адміністративного
позову від 18 липня 2014 року та уточнення
до адміністративного позову від 29
липня 2014 року.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014 року
закрито провадження у справі в частині
позовних вимог про визнання
протиправним та скасування акту від
23.04.2014 року за №199/01-14.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014 року
адміністративний позов було
задоволено частково.

Визнано протиправними дії щодо
визначення розміру збитків, заподіяних
державі внаслідок видобування
підземної прісної води без
спеціального дозволу на користування
надрами.

Визнано протиправним та скасовано
пункт 10 припису Державної екологічної
інспекції в Полтавській області від 30
квітня 2014 року №06-21-36.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу Державної екологічної
інспекції в Полтавській області у
формі претензії від 15 травня 2014 року
№58/02-09.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Стягнуто з Селянського (фермерського)
господарства "Атланта" (,
місцезнаходження: вул. Жовтнева, 4, с.
П'ятихатки, Кременчуцький район,
Полтавська область) до Державного
бюджету України (на розрахунковий
рахунок: 4002, отримувач коштів:
УДКСУ у м. Полтаві Полтавської області,
22030001; Банк отримувача: ГУДКСУ у
Полтавській області, МФО: 831019; Код
; Код класифікації доходів
бюджету: 22030001; Призначення платежу:
судовий збір, за позовом Селянського
(фермерського) господарства "Атланта",
Полтавський окружний адміністративний
суд, ) судовий збір у
розмірі 1138,13 грн./одна тисяча сто
тридцять вісім гривень тринадцять
копійок/.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального права
просив скасувати постанову Постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014 року
в частині визнання протиправними дії
щодо визначення розміру збитків,
заподіяних Державі внаслідок
видобування підземної прісної води без
спеціального дозволу на користування
надрами; визнання протиправним та
скасування пункту 10 припису
Держекоінспекції від 30.04.2014 року №06-21-36;
визнання протиправною та скасування
претензії Держекоінспекції від 15.04.2014
року №58/02-09.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги рішення
суду першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що позивач зареєстрований
як юридична особа 06 грудня 2002 року
Кременчуцькою районною державною
адміністрацією Полтавської області,
ідентифікаційний код 31899053, про що
видано свідоцтво серії А00 №630252, копія
якого наявна у матеріалах справи.

Відповідачем у період з 10 квітня 2014
року по 23 квітня 2014 року було проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог природоохоронного законодавства
в галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів, щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, за результатами
якої складено Акт від 23 квітня 2014 року
№199/01-01-14 .

За наслідками перевірки відповідачем
було складено припис від 30 квітня 2014
року №06-21-36, згідно якого відповідача
зобов'язано:

1) розробити план оргтехзаходів по
усуненню виявлених недоліків з
встановленням термінів та
відповідальних виконавців, затвердити
його відповідним наказом. Копію наказу
і плану представити Державній
екологічній інспекції у Полтавській
області;

2) представити до Держекоінспекції
правоустановлюючі документи позивачу

3) представити до Держекоінспекції
статистичну звітність позивача за
формами 50-сг (річна) за 2012 та 2013 роки;

4) представити до Держекоінспекції
документи, що посвідчують право на
земельні ділянки та інформацію щодо
земельних ділянок, які знаходяться у
використанні, оренді або власності
С(Ф)Г "Атланта" на території м. Полтава
та Полтавської області;

5) представити до Держекоінспекції
інформацію щодо проведення засіву
позивачем земельної ділянки площею
1638848 кв.м, наданої в оренду
Кременчуцькою міською радою по
договору від 13 квітня 2012 року №44/1 із
зазначенням дати засіву, площі та
культури за 2013 та 2014 роки;

6) представити до Держекоінспекції
інформацію щодо кількості годин
відпрацьованих зерносушильною
установкою у 2012, 2013 та І кварталі 2014
років;

7) отримати дозвіл на викиди
забруднюючих речовин у атмосферне
повітря від стаціонарних джерел
коровників та телятників, сараїв
утримання свиней, тракторної бригади
та складу ПММ;

8) отримати позитивний висновок
державної екологічної експертизи
матеріалів ОВНС робочого проекту
розміщення складу ПММ та 2-х
паливо-роздавальних колонок - фактично
АЗС;

9) забезпечити ведення журналу
первинного поточного обліку кількості
забраної води за встановленою формою;

10) отримати спеціальний дозвіл на
користування надрами (підземні води);

11) забезпечити ведення журналу ведення
первинного поточного обліку утворених
та переданих відходів;

12) не допускати розміщення відходів
тваринництва (гній від худоби) на
земельних ділянках без твердого
покриття;

13) представити до Держекоінспекції
документи, що посвідчують право
користування земельною ділянкою під
скотомогильником в селі П'ятихатки
Кременчуцького району та санітарний
паспорт на скотомогильник;

14) представити до Держекоінспекції
інформацію щодо: використання С(Ф)Г
"Атланта" засобів захисту рослин та
мінеральних добрив протягом 2012-2014
років, утилізації тари з пестицидів та
агрохімікатів, місць протруєння
посадочного матеріалу (насіння),
оповіщення населення перед початком
внесення ЗЗР на поля, допуски та
журнали проведення робіт з
пестицидами, журнали розходу засобів
захисту рослин;

15) представити до Держекоінспекції
інформацію щодо знешкодження
спецодягу після проведення робіт з
застосуванням пестицидів та Регламент
по здійсненню комплексу заходів по
застосуванню пестицидів;

16) представити до Держекоінспекції
Договір обов'язкового страхування
цивільної відповідальності суб'єктів
господарювання за шкоду, яку може бути
заподіяно довкіллю або здоров'ю людей
під час зберігання та застосування
пестицидів та агрохімікатів;

17) про хід виконання приписів надати
звіт до Держекоінспекції: м. Полтава,
вул.
Коцюбинського, 6.

15 травня 2014 року відповідачем було
складено та направлено на адресу С(Ф)Г
"Атланта" претензії:

№58/02-09 про відшкодування збитків,
обумовлених самовільним використанням
водних ресурсів при відсутності
спеціального дозволу на користування
надрами (підземними водами) та дозволу
на спеціальне водокористування у сумі
938104,90 грн..;

№56/02-08 про відшкодування збитків,
обумовлених забрудненням земельної
ділянки площею 1890 м2, у сумі 5407,75 грн;

№57/02-08 про відшкодування збитків,
обумовлених засміченням земельної
ділянки площею 1890 м2, грн.

Позивач, не погодившись з ухваленими
рішеннями відповідача по справі
звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості
позовних вимог в частині визнання
протиправними дій відповідача щодо
визначення розміру збитків, заподіяних
Державі внаслідок видобування
підземної прісної води без
спеціального дозволу на користування
надрами; визнання протиправним та
скасування пункту 10 припису
відповідача від 30.04.2014 року №06-21-36;
визнання протиправною та скасування
претензії відповідача від 15.04.2014 року
№58/02-09.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ст. 19 Кодексу України про надра
надра надаються у користування
підприємствам, установам, організаціям
і громадянам лише за наявності у них
спеціального дозволу на користування
ділянкою надр. Право на користування
надрами засвідчується актом про
надання гірничого відводу.
Користування надрами здійснюється без
надання гірничого відводу чи
спеціального дозволу у випадках,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 21 Кодексу України про
надра передбачено, що надра у
користування для видобування прісних
підземних вод і розробки родовищ торфу
надаються без надання гірничого
відводу на підставі спеціальних
дозволів, що видаються після
попереднього погодження з органами
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України,
Державного комітету України по нагляду
за охороною праці та Міністерства
охорони здоров'я України на місцях.

Статтею 23 Кодексу України про надра
також встановлено, що землевласники і
землекористувачі в межах наданих їм
земельних ділянок мають право без
спеціальних дозволів та гірничого
відводу видобувати для своїх
господарських і побутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів, підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує 300 кубічних
метрів на добу, та використовувати
надра для господарських і побутових
потреб.

Як вбачається з акту та матеріалів
справи водозабір і водокористування
позивачем здійснюється на основі
дозволу на спеціальне
водокористування від 23 травня 2010 року
№2491, терміном дії до 02 квітня 2015 року.
Джерело водопостачання - 4 водних
свердловини (2 - робочі, 2 - резервні) та 2
трубчатих колодязя . Зазначеним
дозволом визначено ціль
водокористування -виробничі та
госппитні потреби та встановлено ліміт
забору та використання 16,258 тис. м3/рік,
51,09 м3 на добу.

Згідно журналу форми ПОД-12, позивачем
упродовж 2011-2014 років із свердловин
забрано підземної води у обсягах, що не
перевищує встановленого дозволом на
спеціальне водокористування ліміту .

Згідно приписів Водного кодексу
України дозвіл на спеціальне
водокористування є документом, який
засвідчує право певного суб'єкта
господарювання на користування
водними ресурсами (у тому числі і тих,
що відносяться до корисних).

Відповідно до ст. 48 Водного кодексу
України передбачено, що спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських та
інших державних і громадських потреб.
Не належать до спеціального
водокористування, крім іншого,
видобування корисних копалин і водних
рослин.

Колегія суддів зазначає, що твердження
відповідача про порушення позивачем
вимог статей 16, 19, 21, 23 Кодексу України
про надра суд вважає безпідставними,
оскільки вказаними нормами
регулюється порядок надання надр у
користування для видобування.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
Водний кодекс України пов'язує
спеціальне водокористування за
рахунок підземних вод з обов'язком
погоджувати дозвіл на спеціальне
водокористування з державним органом,
що реалізує державну політику у сфері
геологічного вивчення та
раціонального використання надр. У
дозволі на спецводокористування
виставляється відповідна відмітка про
таке погодження. За умови отримання
такого дозволу та його погодження у
водокористувача виникає право
спеціального водокористування, про що
чітко вказано у статті 49 Водного
кодексу України.

Згідно ст. 17 Водного кодексу України до
відання центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері геологічного вивчення
та раціонального використання надр, у
галузі управління і контролю за
використанням та охороною вод та
відтворенням водних ресурсів належить,
зокрема, видача спеціальних дозволів
на користування надрами для розробки
родовищ підземних вод за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
санітарного та епідемічного
благополуччя населення, центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері охорони
праці, а також погодження умов
спеціального водокористування у разі
використання підземних вод.

Колегія суддів зазначає, що при
видобуванні води позивач не здійснює
розробку підземних вод, оскільки факт
забору підземних вод не є їх розробкою,
тому що не підпадає під ознаки,
визначені пунктом 1.8. Положення про
порядок організації та виконання
дослідно-промислової розробки
корисних копалин загальнодержавного
значення, затвердженого наказом
Міністерства екології та природних
ресурсів України від 03 березня 2003 року.

Крім того, отримання двох дозволів -
дозволу на спеціальне
водокористування і спеціального
дозволу на користування надрами на
один і той же об'єкт є порушенням
принципу державної політики з питань
дозвільної системи у сфері
господарської діяльності - зменшення
рівня державного регулювання
господарської діяльності,
передбаченим ст. 3 Закону України "Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності".

Закон України "Про дозвільну систему у
сфері господарської діяльності" є
спеціальним стосовно інших
нормативних актів у зв'язку з тим, що
відповідно до частини другої статті 11
даного Закону інші закони та інші
нормативно-правові акти, прийняті до
набрання ним чинності, діють у частині,
що йому не суперечить.

Підземна вода видобувається для
господарських потреб господарства,
адже до основних видів діяльності
позивача належить, зокрема,
вирощування зернових та технічних
культур, розведення великої рогатої
худоби, надання послуг у рослинництві,
облаштування ландшафту.

Згідно ч.1 ст. 3 Господарського кодексу
України визначеного, що господарська
діяльність - це діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Сферу господарських відносин
становлять господарсько-виробничі,
організаційно-господарські та
внутрішньогосподарські відносини.

Господарсько-виробничими є майнові та
інші відносини, що виникають між
суб'єктами господарювання при
безпосередньому здійсненні
господарської діяльності.

Господарсько-виробничі відносини - це
відносини, що виникають безпосередньо
у процесі здійснення суспільного
виробництва, спрямованого на
виготовлення та реалізацію продукції,
на виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність, та на реалізацію
дієздатності суб'єкта господарювання.
Ці відносини виникають навколо
створення певних благ, що складають
предмет господарської діяльності.

З викладеного вбачається, що
господарськими потребами є такі
потреби підприємства, що пов'язані з
провадженням господарської
діяльності, у тому числі з
виробництвом.

Відповідно до статті 2 Кодексу України
про надра завданням Кодексу є
регулювання гірничих відносин з метою
забезпечення раціонального,
комплексного використання надр для
задоволення потреб у мінеральній
сировині та інших потреб суспільного
виробництва, охорони надр,
гарантування при користуванні надрами
безпеки людей, майна та навколишнього
природного середовища, а також охорона
прав і законних інтересів підприємств,
установ, організацій та громадян.

Гірничі відносини в Україні відповідно
до статті 3 Кодексу України про надра
регулюються Конституцією України,
Законом України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
цим Кодексом та іншими актами
законодавства України, що видаються
відповідно до них.

Спеціальним законом, що регулює
гірничі відносини в Україні є Гірничий
закон України, який визначає правові та
організаційні засади проведення
гірничих робіт, забезпечення
протиаварійного захисту гірничих
підприємств, установ та організацій.

Згідно із частиною сьомою статті 1
Гірничого закону України гірнича
(гірничодобувна) промисловість -
комплекс галузей важкої промисловості
з розвідування родовищ корисних
копалин, їх видобутку з надр землі та
збагачення.

Відповідно до ч. 13 ст. 1 Гірничого закону
України гірниче підприємство -
цілісний технічно та організаційно
відокремлений майновий комплекс
засобів і ресурсів для видобутку
корисних копалин, будівництва та
експлуатації об'єктів із застосуванням
гірничих технологій (шахти, рудники,
копальні, кар'єри, розрізи,
збагачувальні фабрики тощо).

Документом, що дає право на
проведення гірничих робіт гірничому
підприємству, відповідно до статті 24
Гірничого закону України, є
спеціальний дозвіл на користування
надрами.

Отже, необхідною умовою для
отримання спеціального дозволу для
користування надрами є здійснення
гірничим підприємством діяльності з
видобування корисних копалин, що
здійснюється з метою отримання
прибутку.

Колегія суддів зазначає, що
відповідач по справі не здійснює
такого виду діяльності як видобування
корисних копалин з метою їх подальшої
реалізації та отримання прибутку від
такої діяльності, а підземні води
використовуються виключно для
господарських потреб підприємства, а
тому позивач не повинен отримувати
дозвіл на спеціальне користування
надрами згідно зі статтею 23 Кодексу
України про надра.

Отже, дозвіл на спеціальне
водокористування є єдиним дозвільним
документом в сфері спеціального
водокористування для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських та
інших державних і громадських потреб,
за виключенням використання підземних
вод для питного водопостачання.

Згідно дозволу на спеціальне
водокористування від 23 травня 2010 року
№2491 року позивачу дозволено
спеціальне водокористування для
виробничих та госппитних потреб без
застережень про необхідність
отримання додаткових спеціальних
дозволів на користування надрами
(підземними водами).

Таким чином вимога відповідача по
справі про зобов'язання позивача
отримати спеціальний дозвіл на
користування надрами (підземними
водами) є необґрунтованою, а тому п. 10
припису від 30 квітня 2014 року №06-21-36 є
протиправним.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дії відповідача щодо
визначення розміру збитків, заподіяних
державі внаслідок видобування
підземної прісної води без
спеціального дозволу на користування
надрами , а також визнання протиправної
та скасування вимоги у формі претензії
від 15 травня 2014 року №58/02-09, про
відшкодування позивачем збитку,
обумовленого самовільним
використанням водних ресурсів при
відсутності спеціального дозволу на
користування надрами (підземними
водами), колегія суддів зазначає
наступне.

Ухвалюючи оскаржувану претензію та
визначаючи розмір збитків, відповідач
по справі виходив з необхідності
отримання спеціального дозволу на
користування надрами (підземними
водами), оскільки його відсутність
призвела до спричинення збитків.

Колегія суддів зазначає, що позивач є
законним користувачем земельних
ділянок на яких знаходяться
артезіанські свердловини з яких
здійснюється забір води для власних
виробничих та госпитних потреб, який не
перевищує 300 куб. м. на добу на підставі
дозволу на спеціальне
водокористування, а тому
не зобов'язаний отримувати
спеціального дозволу на користування
надрами (підземними водами).

Таким чином, оскільки позивач
правомірно здійснював видобуток
підземних вод на підставі дозволу на
спеціальне водокористування від 23
травня 2010 року №2491 року, а тому
відсутні підстави для твердження про
порушення позивачем по справі вимог
законодавства та нарахування збитків.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Полтавського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача по справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Полтавській
області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014р. по
справі №816/2245/14
залишити без змін.

Стягнути з Державної екологічної
інспекції (36039, м. Полтава, вул.
Коцюбинського, 6, ) на
користь держави судовий збір в розмірі
2436 (дві тисячі чотириста тридцять
шість) грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М. .