Справа № 2а-727/10
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/22146/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Іваненко Я.Л., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області про визнання рішення
незаконним, зобов'язання здійснити
перерахунок і виплату державної та
додаткової пенсій, за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Тальнівському районі
Черкаської області на постанову
Тальнівського районного суду
Черкаської області від 15 листопада 2010
року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15 березня 2011 року, -

встановив:

ОСОБА_4 26 жовтня 2010 року звернувся в суд
з позовом, у якому просив визнати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Тальнівському районі
Черкаської області незаконним,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату йому державної
і додаткової пенсій з жовтня 2007 року у
розмірах, встановлених статтями 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
(далі - Закон № 796-XII), виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Постановою Тальнівського районного
суду Черкаської області від 15
листопада 2010 року позов задоволено
частково. Визнано рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області щодо відмови в перерахунку
розмірів належних ОСОБА_4 державної та
додаткової пенсій по інвалідності за
період з 26 квітня 2010 року по 26 жовтня 2010
року незаконним. Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
ОСОБА_4 основної та додаткової пенсій
по інвалідності за період з 26 квітня 2010
року по 26 жовтня 2010 року відповідно до
статтей 49, 50, 54, 67 Закону №796-ХІІ,
виходячи з мінімальної пенсії за віком,
яка визначається з урахуванням розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого у законі про Державний
бюджет України на відповідний рік. У
решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15
березня 2011 року постанову
Тальнівського районного суду
Черкаської області від 15 листопада 2010
року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про зобов'язання
провести перерахунок та виплату пенсії
і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за період з жовтня 2007 року по 25
квітня 2010 року скасовано, позов в цій
частині залишено без розгляду. Змінено
постанову Тальнівського районного
суду Черкаської області від 15
листопада 2010 року, викладено третій та
четвертий абзаци резолютивної частини
постанови наступним чином:
«Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Тальнівському районі
Черкаської області здійснити
перерахунок та виплату пенсії по
інвалідності ОСОБА_4 відповідно до
частини 4 статті 54 Закону №796-ХІІ у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
визначених статтею 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV) за
період з 26 квітня 2010 року по 15 листопада
2010 року з урахуванням раніше
здійснених виплат. Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області здійснити перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, ОСОБА_4 як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
ІІ групи інвалідності відповідно до
статті 50 Закону №796-ХІІ у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком,
визначеної статтею 28 Закону № 1058-ІV, за
період з 26 квітня 2010 року по 15 листопада
2010 року з врахуванням раніше
здійснених виплат». В решті постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Управління Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій.

Позивач подав письмове заперечення на
вказану касаційну скаргу, просить таку
залишити без задоволення, а рішення
судів попередніх інстанцій - без
змін, оскільки такі є законними і
обґрунтованими, підстави для їх зміни
чи скасування відсутні.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4
має статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, є інвалідом IІ групи
внаслідок захворювання, яке пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивач перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в Тальнівському районі
Черкаської області.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії

1, які є інвалідами ІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 вказаного Закону в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктами 12, 15 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статей 50, 54, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 щодо неконституційності
підпунктів 12, 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вказані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали.

У 2010 році положення статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ зупинено чи змінено не було.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди дійшли
вірного висновку про те, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві,
застосуванню підлягають положення
саме статей 50, 54 Закону № 796-XII, а не
положення постанов Кабінету Міністрів
України, якими керувався відповідач,
оскільки такі істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача.

З положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ
випливає, що за основу нарахування
розміру державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону № 1058-ІV, іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№ 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, правильними є
висновки судів щодо неприйняття в
даному випадку положень частини 3
статті 28 Закону № 1058-ІV, відповідно до
якої мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання державної пенсії і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Згідно частини 3 статті 67 Закону №
796-ХІІ у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції
України та статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ,
щодо визначення розміру та виплати
пенсій.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 у межах
шестимісячного строку до моменту його
звернення в суд, тобто з 26 квітня 2010
року.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
встановлених обставин справи.

Згідно частини 1 статті 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 15
березня 2011 року та постанову
Тальнівського районного суду
Черкаської області від 15 листопада 2010
року в нескасованій і незміненій
частинах у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області про визнання рішення
незаконним, зобов'язання здійснити
перерахунок і виплату державної та
додаткової пенсій - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Іваненко Я.Л.

Стародуб О.П.