Справа № 759/4774/14-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/4774/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: П'ятничук
Суддя-доповідач: Оксененко
У Х В А Л А

Іменем України

14 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 14 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
праці та соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
протиправною бездіяльності, а також
про призначення, нарахування
(здійснення перерахунку) та виплату
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Святошинського
районного суду м. Києва з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
в порядку та на умовах визначених
положеннями ст. 48 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 1996 р. по 2013 р.
включно, що дорівнює 85 розмірам
мінімальних заробітних плат; визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити позивачу
одноразову компенсацію як інваліду ІІ
групи з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат; зобов'язання в
подальшому нараховувати та
виплачувати позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат в порядку та на умовах
визначених положеннями ст.48 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 01 квітня 2014р. позовні
вимоги ОСОБА_2 за період часу з 1996 р. до
23.09.2013 р. залишені без розгляду.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 14 травня 2014 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить суд скасувати постанову з
мотивів порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Враховуючи вимоги пункту третього
частини першої статті 183-2 КАС України,
розгляд апеляційної скарги було
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у відповідності до статті
197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 являється учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС І категорії,
інвалідом ІІ групи, інвалідність
встановлено з 18.03.2008 р. безстроково.

З 25.09.2007 року позивач перебуває на
обліку в управлінні праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації для
отримання компенсацій та допомог,
згідно ЗУ «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до особової справи
вбачається, що позивачу призначено
одноразову компенсацію за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 284 грн. 80
коп.

Вважаючи дії відповідача щодо виплати
одноразової щорічного грошової
допомоги у розмірі, визначеному
постановою Кабінету Міністрів від 12
липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та не
здійснення виплати одноразової
компенсації як інваліду ІІ групи в
розмірі 45 мінімальних заробітних плат
протиправними, ОСОБА_2 звернулася з
даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що до спірних
правовідносин застосуванню положення
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не підлягають.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в ЗУ
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Дійсно, статтею 48 вказаного Закону
передбачено виплату щорічної допомоги
на оздоровлення інвалідам І і ІІ групи
у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Проте, пунктом 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік. Зазначені норми Закону не визнані
неконституційними.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
установлено громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи - інвалідам I і II групи,
розмір щорічної допомоги на
оздоровлення - 120 грн.

Закон України «Про державний бюджет
України на 2013 рік», прийнятий пізніше
ніж ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
неконституційними не визнавався,
положення постанови Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними.

З огляду на викладене, колегія суддів,
приходить до висновку щодо
правомірності нарахування позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року №562.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні вимог позивача щодо
нарахування та виплати йому
одноразової компенсації як інваліду ІІ
групи в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, суд першої інстанції
виходив з того, що підстави виплату
йому вказаної допомоги в зазначеному
розмірі відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Статтею 48 ЗУ «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що інвалідам II групи
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачується в розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

Оскільки інвалідність позивача
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, останній має право на
отримання одноразової компенсації
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Як вбачається з матеріалів справи, за
виплатою вказаної компенсації позивач
звернувся до відповідача в жовтні 2013
року.

Проте, як вже було зазначено вище,
пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет на 2013
рік» встановлено, що у 2013 році норми
і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48,
50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік. Зазначені
норми Закону не визнані
неконституційними.

З огляду на викладене, колегія суддів,
приходить до висновку щодо відсутності
підстав для нарахування позивачу
одноразової компенсації учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат відсутні.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційні скарги
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 14 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:
Ю.А. Ісаєнко

І.В. Федотов

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.