Справа № 815/4817/14
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4817/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрухіва В.В.

при секретарі Белан М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одесі справу
за адміністративним позовом
Заступника Білгород - Дністровського
міжрайонного прокурора до Виконавчого
комітету Білгород - Дністровської
міської ради, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача - ТОВ
"Автотранспортне підприємство 15107",
Комунальне підприємство
"Автотранссервіс", про визнання
незаконним та скасування частини
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2014 року до Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Заступника
Білгород - Дністровського міжрайонного
прокурора до Виконавчого комітету
Білгород - Дністровської міської ради,
в якому, уточнивши позовні вимоги,
позивач просив:

- визнати незаконними та скасувати абз.3
п.2.1 (- 1.00 грн. за одне пасажире-місце
пільгової категорії громадян) та абз.3
п. 2.2 (- 1.50 грн. за одне пасажире-місце
пільгової категорії громадян) рішення
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
від 10.07.2014 № 352 «Про тарифи на послуги з
перевезення пасажирів на міських
автобусних маршрутах загального
користування міста
Білгород-Дністровського».

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Білгород-Дністровською
міжрайонною прокуратурою проведено
перевірку додержання посадовими
особами виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
вимог законодавства у сфері захисту
пільгової категорії громадян.

Проведеною перевіркою встановлено, що
виконавчим комітетом
Білгород-Дністровської міської ради
10.07.2013 року прийнято рішення «Про
тарифи на послуги з перевезення
пасажирів на міських автобусних
маршрутах загального користування
міста Білгорода-Дністровського» № 352,
яким встановлено регульовані тарифи
щодо оплати послуг з проїзду
представників пільгової категорії
громадян на автобусних маршрутах
загального користування у режимі
маршрутного таксі у м.
Білгород-Дністровський у розмірі 1
гривня 00 копійок, а безоплатний проїзд
встановлено лише для трьох пільгових
категорій громадян, а саме: інвалідам з
дитинства 1,2 груп (додатково одна
супроводжуюча особа); дітям інвалідам
до 18 років (додатково одна
супроводжуюча особа); інвалідів по зору
(додатково 1 супроводжуюча особа).
Фактично вказаним рішенням
порушуються соціальні права решти
громадян, які мають право на пільговий
проїзд у міському автобусному
транспорті, а при його прийняті суттєво
порушено вимоги законодавчих актів,
які носять імперативний характер та є
обов'язковими до виконання. Позивач
зазначив, що обов'язок органу місцевого
самоврядування щодо компенсації втрат
перевізникам, які здійснюють пільгові
перевезення пасажирів та перевезення
пасажирів за регульованими тарифами, в
жодному разі не є взаємопов'язаним з
правом громадян на пільговий проїзд у
транспорті та не може бути підставою
для обмеження таких прав, у тому числі
шляхом встановлення режиму
користування таким правом. Таким чином,
окремі пункти рішення Виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради від 10.07.2014 № 352 «Про тарифи
на послуги з перевезення пасажирів на
міських автобусних маршрутах
загального користування міста
Білгород-Дністровського» позивач
вважає незаконним та такими, що
підлягають скасуванню.

Ухвалою суду до участі у справі
залучено третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ТОВ
"Автотранспортне підприємство 15107",
Комунальне підприємство
"Автотранссервіс".

Відповідно до вимог ч.3 ст.171 КАС України
відповідачем двічі публікувалося
оголошення про розгляд даної справи у
місцевому ЗМІ - газеті "Советское
Приднестровье". Тому вважається, що всі
заінтересовані особи належним чином
повідомлені про судовий розгляд
справи.

Представник прокуратури у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав із
викладених вище підстав та просив
позов задовольнити, додатково
пояснивши, що навіть з урахуванням
рішення Виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
від 22.08.2014 року №436, яким внесено зміни
до оскаржуваного рішення, не всім
пільговим категоріям громадян цим
рішенням встановлено безоплатний
проїзд.

У судовому засіданні представник
відповідача позов не визнав, надав
письмові заперечення, в яких зазначено,
що оскаржуване рішення було прийнято
відповідно до повноважень виконавчого
комітету, закріплених ст. 28 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», а саме: встановлення в
порядку і межах, визначених
законодавством тарифів, на побутові,
комунальні, транспортні та інші
послуги. Статтею 11 Закону України «Про
автомобільний транспорт» визначено, що
соціально значущими послугами
автомобільного транспорту є послуги з
перевезення пасажирів автобусними
маршрутами загального користування з
визначеними уповноваженими органами
тарифами та на пільгових умовах
відповідно до законодавства.

Відповідно до Методики розрахунку
тарифів на послуги пасажирського
автомобільного транспорту,
затвердженої наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 17.11.2009
року № 1178 методика є обов'язковою для
застосування під час встановлення
регульованого тарифу органами
виконавчої влади та місцевого
самоврядування на послуги
пасажирського автомобільного
транспорту. Згідно п.1.3. тариф
регульований - тариф на Послуги, який
відповідно до законодавства
встановлюється (затверджується або
погоджується) органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування. Стаття 29 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
зобов'язує органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування
надавати перевізникам, які здійснюють
пільгові перевезення пасажирів за
регульованими тарифами, компенсацію
відповідно до закону. У позовних
вимогах заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора зазначається що
оскаржуваним рішенням порушуються
права певної категорії громадян на
пільговий проїзд. Однак, зазначене
рішення не позбавляє представників
пільгової категорії громадян права на
безоплатний проїзд у міському
транспорті, а лише упорядковує
пільгові перевезення та приводить у
відповідність кількість оборотних
рейсів автобусів, які здійснюють
перевезення пільгової категорії
населення, коштам, які передбачені у
бюджеті для компенсації втрат
автопідприємствам внаслідок
перевезення громадян пільгової
категорії. Компенсація автомобільному
перевізнику здійснюється лише за
обсяги перевезення пільгового
контингенту в автобусах, які працюють у
звичайному режимі тобто з дотриманням
усіх зупинок, передбачених розкладом
руху, згідно тарифу, який встановив
замовник перевезень.

Органи місцевого самоврядування
встановлюють вартість проїзду
(регульований тариф) у автобусах, які
працюють у звичайному режимі після
погодження та їх перевірки. А також,
погоджують вартість проїзду у
автобусах, які працюють у режимі
маршрутного таксі.

На виконання вимог законів України,
виконавчим комітетом
Білгород-Дністровської міської ради
прийнято рішення згідно рекомендацій
Одеської обласної державної
адміністрації (від 10.07.2013 року №
11-14-2892/5233), які направлені саме на
приведення на місцевому рівні обсягів
перевезення пільгової категорії
населення, коштам, які передбачені у
Державному бюджеті для компенсації
втрат авто перевізникам, пов'язаних з
перевезенням громадян, які мають
пільги.

Представник відповідача зазначив, що
відповідно до вищевикладеного, позовні
вимоги позивача щодо незаконності
рішення виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
вважає безпідставними,
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають, оскільки
оскаржуване рішення прийняте в межах
закріплених законодавством України
повноважень виконавчого комітету.

Треті особи, на стороні відповідача -
ТОВ "Автотранспортне підприємство 15107",
Комунальне підприємство
"Автотранссервіс" позовні вимоги не
визнали та просили відмовити у їх
задоволенні.

Заслухавши пояснення представників
сторін та третіх осіб, дослідивши
матеріали справи та надані докази, суд
встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 06.08.2014 року
заступником прокурора
Білгород-Дністровської міжрайонної
прокуратури прийнято постанову №59 про
проведення перевірки за додержанням і
застосуванням законів в діяльності
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради на
предмет додержання вимог Закону
України «Про автомобільний транспорт»
та інших актів законодавства в цій
сфері.

Проведеною перевіркою встановлено, що
10.07.2013 року виконавчим комітетом
Білгород-Дністровської міської ради
прийнято рішення «Про тарифи на
послуги з перевезення пасажирів на
міських автобусних маршрутах
загального користування міста
Білгорода-Дністровського» № 352, яким
встановлено регульовані тарифи щодо
оплати послуг з проїзду представників
пільгової категорії громадян на
автобусних маршрутах загального
користування у режимі маршрутного
таксі у м. Білгород-Дністровський у
розмірі 1 гривня 00 копійок, а
безоплатний проїзд встановлено лише
для трьох пільгових категорій
громадян, а саме: інвалідам з дитинства
1,2 груп (додатково одна супроводжуюча
особа); дітям - інвалідам до 18 років
(додатково одна супроводжуюча особа);
інвалідам по зору (додатково 1
супроводжуюча особа).

22 серпня 2014 року виконавчим комітетом
Білгород-Дністровської міської ради
прийнято рішення №436 «Про внесення
змін до рішення від 10.07.2014 року №352 «Про
тарифи на послуги з перевезення
пасажирів на міських автобусних
маршрутах загального користування
міста Білгорода-Дністровського», яким
викладено підпункт 4, пункту 2.2 у
наступній редакції: безоплатно
здійснювати перевезення: інвалідів
війни 1 групи; інвалідів війни 2 групи;
інвалідів війни 3 групи; учасників
бойових дій; членів сім'ї загиблого
(померлого) Ветерана Війни; учасників
війни; осіб постраждалих внаслідок
аварії на ЧАЕС 1 категорії;
осіб-ліквідаторів наслідків аварії на
ЧАЕС 2 категорії; осіб-потерпілих від
наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії;
дітей, потерпілих від аварії на ЧАЕС;
інвалідів з дитинства 1,2 груп
(додатково 1 супроводжувача особа);
дітей інвалідів до 18 років (додатково 1
супроводжувача особа); інвалідів по
зору (додатково 1 супроводжувача особа);
реабілітованих осіб; жертв нацистських
переслідувань.

03.05.1996 року в рамках Ради Європи, членом
якої є Україна, прийнято Європейську
соціальну хартію, що ратифікована
14.09.2006 року Верховною Радою України, та
відповідно до п. п.13, 24 частини 1 якої,
кожна малозабезпечена людина має право
на соціальну та медичну допомогу,
соціальний захист та захист від
бідності та соціального відчуження.

Вказані міжнародно-правові норми
імплементовані в національне
законодавство України.

Відповідно до ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 7 Закону України «Про
автомобільний транспорт» передбачено,
що забезпечення організації
пасажирських перевезень покладається,
зокрема, на міських автобусних
маршрутах загального користування - на
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради відповідного населеного
пункту.

Стаття 11 Закону України «Про
автомобільний транспорт» визначає, що
надання соціально значущих послуг
автомобільного транспорту
здійснюється відповідно до
законодавства. Соціально значущими
послугами автомобільного транспорту є
послуги з перевезення пасажирів
автобусними маршрутами загального
користування за визначеними
уповноваженими органами тарифами та на
пільгових умовах відповідно до
законодавства.

Відповідно до статті 37 Закону України
«Про автомобільний транспорт»,
пільгові перевезення пасажирів, які
відповідно до законодавства
користуються такими правами,
забезпечують автомобільні
перевізники, які здійснюють
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування.
Автомобільному перевізнику, який
здійснює перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування, забороняється
відмовлятися від пільгового
перевезення, крім випадків,
передбачених законом. Безпідставна
відмова від пільгового перевезення
тягне за собою відповідальність згідно
із законом.

Право на пільгове перевезення
пасажирів визначається Законами
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», «Про
охорону дитинства», «Про реабілітацію
жертв політичних репресій на Україні»,
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні», «Про
соціальний захист дітей війни», «Про
статус ветеранів військової служби,
ветеранів органів внутрішніх справ і
деяких інших осіб та їх соціальний
захист», «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей», «Про жертви нацистських
переслідувань», а також низкою
урядових нормативно-правових актів,
зокрема Постановою Кабінету Міністрів
України від 18.02.1997 №176 «Про
затвердження правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту», Постановою Кабінету
Міністрів України від 17.05.1993 № 354 «Про
безплатний проїзд пенсіонерів на
транспорті загального користування».

Так, згідно ст.2 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», нормативні акти
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів
війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

При цьому, статті 12-16 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», визначають
пільги для учасників бойових дій та
осіб, прирівняних до них, для інвалідів
війни, учасників війни, осіб, на яких
поширюється дія цього Закону, осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною, зокрема, - право на
безоплатний проїзд усіма видами
міського пасажирського транспорту.

Крім того, право безоплатного проїзду
усіма видами міського пасажирського
транспорту встановлене для громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи (ст.ст.20-23
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»); ветеранам праці та особам
похилого віку (ст.7 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні»); дітям війни
(ст.5 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»); ветеранам
військової служби, органів внутрішніх
справ, ветеранам податкової міліції,
ветеранам державної пожежної охорони,
ветеранам Державної
кримінально-виконавчої служби України,
ветеранам служби цивільного захисту,
ветеранам Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України та членів їх сімей
(ст.6 «Про статус ветеранів військової
служби, ветеранів органів внутрішніх
справ і деяких інших осіб та їх
соціальний захист»);
військовослужбовцям (ст.14 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей»); жертвам нацистських
переслідувань (ст.ст.6-1 - 6-4 Закону
України «Про жертви нацистських
переслідувань»).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про
охорону дитинства», одним із елементів
системи заходів щодо охорони дитинства
є надання дітям пільг, переваг та
соціальних гарантій.

Як визначено у п.159 Правил надання
послуг пасажирського автомобільного
перевезення, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №
176, будь-який пасажир має право
безоплатно перевозити з собою одну
дитину віком до шести років без права
зайняття нею окремого місця.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів
України від 17.05.1993 року №354 «Про
безплатний проїзд пенсіонерів на
транспорті загального користування»,
введено безплатний проїзд для
пенсіонерів за віком на міському
пасажирському транспорті загального
користування (крім метрополітену і
таксі) та приміських маршрутах.

Правові засади та повноваження органів
місцевого самоврядування в галузі
транспорту та соціального захисту
населення визначено в Конституції
України та Законі України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.4 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», місцеве
самоврядування, окрім іншого,
здійснюється на принципах законності.

Відповідно до п.2 абз. «а» ст.28 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належить встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів на транспортні та інші послуги.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов
висновку, що рішенням відповідача від
10.07.2014 року № 352 порушуються соціальні
права окремих категорій громадян, які
мають право на безоплатний проїзд у
міському пасажирському транспорті.

Слід зазначити, що виконавчий комітет
Білгород-Дністровської міської ради
рішенням № 436 від 22 серпня 2014 року
розширив перелік категорій громадян,
які безоплатно перевозяться на міських
автобусних маршрутах загального
користування міста
Білгород-Дністровського. Однак, даний
перелік не відповідає низці Законів
України. Так, право безоплатного
проїзду всіма видами міського
пасажирського транспорту (крім таксі),
окрім категорій, наведених у рішенні
від 10.07.2014 року № 352, також передбачено
для наступних осіб: ветерани праці,
особи, які мають особливі трудові
заслуги перед Батьківщиною - Герої
Соціалістичної Прані, Герої України та
повні кавалери ордена Трудової Слави
(п.12 ч.1 ст.7 Закону України «Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні»); діти війни (п.5 ч.1 ст.5 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»); ветерани військової служби,
органів внутрішніх справ, ветерани
податкової міліції, ветерани державної
пожежної охорони, ветерани Державної
кримінально-виконавчої служби України,
ветерани служби цивільного захисту,
ветерани Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України та члени їх сімей
(ст.6 Закон України «Про статус
ветеранів військової служби, ветеранів
органів внутрішніх справ і деяких
інших осіб та їх соціальний захист»);
військовослужбовці (ст.14 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей»); діти з багатодітних сімей
(п.4 ч.6 ст. 13 Закону України «Про охорону
дитинства»).

При цьому, суд зазначає, що маршрутні
таксі, що здійснюють перевезення на
міських автобусних маршрутах, під
визначення такого автомобільного
транспорту як "таксі", що наведене у ст.1
Закону України «Про автомобільний
транспорт» (наявність у таксі ліхтаря
оранжевого кольору, діючого
таксометра, сигнального ліхтаря
червоного та зеленого кольору, надання
послуг з перевезення в індивідуальному
порядку), не підпадають. Перевезення
пільгової категорії громадян за
допомогою маршрутних таксі па
автобусних маршрутах загального
користування, регулюються ст.ст. 35, 37
цього Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Зокрема, ч.11 ст.35 Закону України «Про
автомобільний транспорт» передбачено,
що перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування може здійснюватися у
режимах: звичайному, експресному,
маршрутного таксі. Тобто, "маршрутне
таксі" - один з режимів здійснення
перевезення пасажирів автобусами. Тому
встановлення плати за проїзд на такому
транспорті для осіб, які мають згідно з
законами України право безплатного
проїзду, є протиправним.

За таких обставин, не зважаючи на
внесені відповідачем зміни, суд вважає,
що абз.3 п.2.2 рішення виконавчого
комітету Білгород -Дністровської
міської ради від 10.07.2014 року № 352 щодо
погодження ТОВ "Автотранспортне
підприємство 15107" та КП
"Автотранссервіс" тарифу у розмірі 1
грн. 50 коп. за одне пасажире-місце щодо
оплати послуг з проїзду на автобусних
маршрутах загального користування у
місті Білгород-Дністровському, які
здійснюються в режимі маршрутного
таксі, - для представників пільгової
категорії, які за законом мають право
на безоплатний проїзд згідно
вищенаведених нормативних актів та які
не включені до абз.4 п.2.2 вказаного
рішення відповідача, - є протиправним
та підлягає скасуванню.

Позовна вимога заступника Білгород -
Дністровського міжрайонного прокурора
щодо визнання незаконним та скасування
абз.3 п.2.1 (1.00 грн. за одне пасажире-місце
пільгової категорії громадян) рішення
виконавчого комітету
Білгород-Дністровської міської ради
від 10.07.2014 № 352 задоволенню не підлягає,
оскільки п.2.1 вказаного рішення втратив
чинність з 01.09.2014 року за спливом
терміну його дії.

За таких обставин, адміністративний
позов заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора підлягає частковому
задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 2, 7-9, 11, 69-71, 86, 159-163 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Заступника
Білгород - Дністровського міжрайонного
прокурора до Виконавчого комітету
Білгород - Дністровської міської ради -
задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати абз.3
п.2.2 рішення виконавчого комітету
Білгород -Дністровської міської ради
від 10.07.2014 року № 352 "Про тарифи на
послуги з перевезення пасажирів на
міських автобусних маршрутах
загального користування міста
Білгород-Дністровського" щодо
погодження ТОВ "Автотранспортне
підприємство 15107" та КП
"Автотранссервіс" тарифу у розмірі 1
грн. 50 коп. за одне пасажире-місце щодо
оплати послуг з проїзду на автобусних
маршрутах загального користування у
місті Білгород-Дністровському, які
здійснюються в режимі маршрутного
таксі, - для представників пільгової
категорії, які за законом мають право
на безоплатний проїзд.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції з
одночасним надісланням її копії до
суду апеляційної інстанції - протягом 10
днів з дня проголошення постанови, а у
разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС
України, - протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у
разі неподання апеляційної скарги у
10-денний строк з дня отримання копії
постанови. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 27
жовтня 2014 року.

Суддя:
В.В.Андрухів