Справа № 2а-11371/10/2070
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р.Справа № 2а-11371/10/2070Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів Іванова
І.Д., Данільченка О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 28.08.2014р. по
справі № 2а-11371/10/2070

за позовом ОСОБА_4

до Харківського прикордонного
загону Східного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України , Адміністрації
Державної прикордонної служби України

про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_4, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Харківського прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України,
Адміністрації Державної прикордонної
служби України, в якому, з урахуванням
заяви від 13.10.2010 року про уточнення
позовних вимог, просив суд:

- визнати окремо дії керівництва
Харківського прикордонного загону та
окремо Адміністрації Державної
прикордонної служби України щодо
невиплати позивачеві грошової
компенсації замість продовольчого
забезпечення (пайка, харчування)
незаконними;

- зобов'язати Адміністрацію Державної
прикордонної служби України негайно
перерахувати на рахунок Харківського
прикордонного загону гроші (грошова
компенсація замість пайка) у розмірі
18511,01грн., 7112,88грн. відповідно до
розрахунку компенсації за продовольче
забезпечення;

- стягнути з Харківського
прикордонного загону на користь
позивача грошову компенсацію за
неотримане продовольче забезпечення
(пайка, харчування) з 11 березня 2000 року
по 31 грудня 2007 року, у сумі 18511,01грн.;

- стягнути з Харківського
прикордонного загону на користь
позивача грошову компенсацію за
неотримане продовольче забезпечення
(пайка, харчування) з 01 січня 2008 року по
09 червня 2010 року, у сумі 7112,88грн.;

- у випадку задоволення хоча б одної
позовної вимоги, в яких йде мова про
суму грошової компенсації замість
продовольчого забезпечення (пайка,
харчування) на підставі п.2 ст.22 ЗУ "Про
захист прав споживачів" вирішити
питання щодо відшкодування позивачеві
моральної (немайнової) шкоди в розмірі
задоволеної вимоги або за рішенням
суду.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 30.11.2010 року
адміністративний позов ОСОБА_4
залишено без розгляду в частині
стягнення з Харківського
прикордонного загону на користь
позивача грошової компенсації за
неотримане продовольче забезпечення
(пайка, харчування) з 11 березня 2000 року
по 31 грудня 2007 року; стягнення з
Харківського прикордонного загону на
користь позивача грошової компенсації
за неотримане продовольче
забезпечення (пайка, харчування) з 01
січня 2008 року по 13 вересня 2009 року;

Продовжено розгляд справи щодо інших
позовних вимог.

- визнання окремо дій керівництва
Харківського прикордонного загону та
окремо Адміністрації Державної
прикордонної служби України щодо
невиплати позивачеві грошової
компенсації замість продовольчого
забезпечення (пайка, харчування)
незаконними;

- зобов'язання Адміністрації Державної
прикордонної служби України негайно
перерахувати на рахунок Харківського
прикордонного загону гроші (грошова
компенсація замість пайка) у розмірі
18511,01грн., 7112,88грн. відповідно до
розрахунку компенсації за продовольче
забезпечення;

- стягнення з Харківського
прикордонного загону на користь
позивача грошової компенсації за
неотримане продовольче забезпечення
(пайка, харчування) з 14 вересня 2009 року
по 09 червня 2010 року;

- у випадку задоволення хоча б одної
позовної вимоги, в яких йде мова про
суму грошової компенсації замість
продовольчого забезпечення (пайка,
харчування) на підставі п.2 ст.22 ЗУ «Про
захист прав споживачів» вирішення
питання щодо відшкодування позивачеві
моральної (немайнової) шкоди в розмірі
задоволеної вимоги або за рішенням
суду.

Вказана ухвала Харківського окружного
адміністративного суду від 30.11.2010
залишена без змін відповідно до ухвали
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.02.2011 та
відповідно до ухвали Вищого
адміністративного суду України від
06.03.2014.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 28.08.2014 року
відмовлено у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_4 до
Харківського прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України,
Адміністрації Державної прикордонної
служби України про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення коштів.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
позивач просить постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 28.08.2014 року
скасувати та прийняти нову постанову
або змінити постанову суду, або
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів постанови Кабінету Міністрів
України № 426 від 29.03.2002 року "Про норми
харчування військовослужбовців
Збройних Сил, інших військових
формувань та осіб рядового,
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту та
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації", ч. 2 ст. 161, ст. 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, п. 292, п. 293 Положення про
проходження громадянами України
військової служби в Державній
прикордонній службі України,
затвердженого Указом Президента
України від 29.12.2009 року № 1115/2009, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та обставини
викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши, в
межах апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час розгляду справи в
суді апеляційної інстанції, що позивач
- ОСОБА_4, проходив військову службу з
03.02.1993 року по 09.06.2010 року, що
підтверджується копією послужного
списку ОСОБА_4 (т.1 а.с.17-19).

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що на момент
звернення ОСОБА_4 для отримання
грошової компенсації за неотримане
продовольче забезпечення (пайок,
харчування) з 14 вересня 2009р. по 09 червня
2010р. Закон України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" №2011-XII не передбачав
такого права для військовослужбовців,
звільнених у запас або відставку.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до висновку про відсутність
правових підстав для стягнення на
користь позивача грошової компенсації
замість неотриманого продовольчого
забезпечення (пайку, харчування) з 14
вересня 2009р. по 09 червня 2010р.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що спірні
правовідносини виникли внаслідок
невиплати позивачеві грошової
компенсації за неотримане продовольче
забезпечення (пайок, харчування) за
період, з урахуванням ухвали суду від
30.11.2010 року про залишення частини
позовних вимог без розгляду, з 14
вересня 2009 року по 09 червня 2010 року.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону N 2011-XII (у редакції, яка діяла до 11
березня 2000 року) військовослужбовці
одержують за рахунок держави грошове
забезпечення, а також речове майно і
продовольчі пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову
компенсацію замість них.

Відповідно до статті 2 Закону N 1459-III дію
частини другої статті 9 Закону N 2011-XII
зупинено у частині одержання
військовослужбовцями за їх бажанням
грошової компенсації за неодержане
речове майно.

На виконання вимог вказаного Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову "Про норми забезпечення
продовольчими пайками
військовослужбовців Збройних Сил
України та інших військових формувань,
утворених відповідно до законодавства,
військовослужбовців та осіб рядового і
начальницького складу Міністерства
внутрішніх справ" від 12.03.1996 №316.

Дію ч. 2 ст. 9 вказаного Закону
призупинено Законом України "Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів"
від 17.02.2000 №1459-ІІІ в частині одержання
військовослужбовцями речового майна і
продовольчих пайків або за бажанням
військовослужбовців грошової
компенсації замість них. Закон набув
чинності з 11.03.2000 року.

29.03.2002 Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову №426 "Про норми
харчування військовослужбовців
Збройних Сил, інших військових
формувань та осіб рядового,
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту та
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації", яка не
передбачала компенсації за
продовольче забезпечення.

Аналізуючи зміст викладених правових
норм, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
грошова компенсація замість
продовольчих пайків була передбачена
законодавством України в період до
11.03.2000 року.

Законом України від 3 листопада 2006 року
№ 328-V "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України з питань
соціального захисту
військовослужбовців,
військовозобов'язаних та резервістів,
які призвані на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, і
деяких інших осіб" статтю 9 Закону
України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей" № 2011-ХІІ викладено в новій
редакції, а також доповнено статтею 9-1,
якою передбачено, зокрема, що
продовольче та речове забезпечення
військовослужбовців здійснюється за
нормами і в терміни, що встановлюються
Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовці, які проходять
військову службу за контрактом або
перебувають на кадровій військовій
службі, мають право на отримання
замість належних їм за нормами
забезпечення предметів речового майна
грошової компенсації в розмірі
вартості зазначених предметів.

Зі змісту ст. 9-1 Закону України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" вбачається, що положення частини
другої статті 9-1 Закону України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" №2011-ХІІ регулюють порядок
виплати компенсації замість речового
майна військовослужбовцям, які
проходять військову службу за
контрактом або перебувають на кадровій
військовій службі, і не поширюються на
військовослужбовців, звільнених з
військової служби.

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_4
для отримання грошової компенсації за
неотримане продовольче забезпечення
(пайок, харчування) Закон України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" №2011-XII не передбачав такого
права для військовослужбовців,
звільнених у запас або відставку.

Аналогічна правова позиція вже була
висловлена Верховним Судом України при
вирішенні спорів цієї категорії.

Так, у постановах Верховного Суду
України від 4 грудня 2012 року N 21-345а12 та 19
березня 2013 року N 21-38а13 Судова палата в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що на
момент звернення військовослужбовців
щодо отримання грошової компенсації
замість речового майна Закон N 2011-XII не
передбачав такого права для
військовослужбовців, звільнених у
запас або відставку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Частиною 2 статті 161 КАС України
встановлено, що при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

З огляду на встановлені у справі
обставини, колегія суддів вважає
вірним та обґрунтованим висновок суду
першої інстанції про відсутність
правових підстав для стягнення на
користь позивача грошової компенсації
замість неотриманого продовольчого
забезпечення (пайку, харчування) з 14
вересня 2009р. по 09 червня 2010 р.

Посилання позивача в апеляційній
скарзі на п. п. 292, 293 Положення про
проходження громадянами України
військової служби в Державній
прикордонній службі України,
затвердженого Указом Президента
України від 29.12.2009 року № 1115/2009, колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
позивач на день звільнення не мав права
на отримання грошової компенсації
замість неотриманого продовольчого
забезпечення (пайку, харчування) та
норми даного Положення не
розповсюджується на спірні
правовідносини.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що
адміністративний позов ОСОБА_4 до
Харківського прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України,
Адміністрації Державної прикордонної
служби України про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення коштів є
необґрунтованим та не підлягає
задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Харківського
окружного адміністративного суду від
28.08.2014 року відповідає вимогам ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги позивача колегією
суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 28.08.2014р. по
справі № 2а-11371/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 27.10.2014 р.