Справа № 755/21737/14-а
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2а/755/493/14
"08" вересня 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Марфіна Н. В.
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва про
зобов'язання зарахувати до стажу
роботи період перебування у
закордонному відрядженні, -
у с т а н о в и л а:
18.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до суду, в
якому просить визнати неправомірними
дії відповідача щодо відмови
зарахувати до стажу роботи позивача
період перебування в закордонному
відрядженні в Нігерії з 24.12.1998 року по
26.01.1994 року, зобов'язати відповідача
зарахувати до стажу роботи вказаний
період часу та здійснити перерахунок
пенсії позивача з урахуванням стажу
роботи з 24.12.1998 року по 26.01.1994 року.
Вимоги позовної заяви мотивовано тим,
що 06.03.2014 року позивачу було призначено
пенсію за віком у відповідності до норм
загальнообов'язкове держане пенсійне
страхування». В березні 2014 року позивач
з'ясував, що до його стажу роботи не
зараховано період перебування у
закордонному відрядженні в Нігерії з
24.12.1998 року по 26.01.1994 року. На своє
звернення позивач отримав від
відповідача лист №4765/06 від 21.03.2014 року
за змістом якого відповідач відмовився
зараховувати до стажу роботи період
перебування позивача в закордонному
відрядженні в Нігерії посилаючись на
те, що позивачем не надано довідки
міністерства чи відомства про період
роботи в закордонному відрядженні з
зазначенням посади та посиланням на
первинні документи підприємства, з
яким позивач перебував у трудових
відносинах на той час. Позивач
зазначає, що його вимоги ґрунтуються на
тому, що в нього наявні документи, які
містять фактичні дані і які у своїй
сукупності підтверджують факт
наявності у позивача стажу роботи в
період з 24.12.1998 року по 26.01.1994 року. Так,
відповідно до записів №№19, 20, 21 у
трудовій книжці, позивач 15.12.1988 року
відбув у закордонне відрядження та
перебував у відрядженні з 24.12.1998 року по
26.01.1994 року. Направлення позивача у
відрядження підтверджується довідкою
№46-КЗ від 28.07.2014 року виданою Київським
санітарно-технічним заводом, та
наказом №165-лс. Перетини державного
кордону підтверджуються записами в
закордонному паспорті позивача. Крім
того, наявні окремих виписки про
виплату заробітної плати в окремих
місяцях, що підтверджує факт
перебування у трудових відносинах під
час відрядження. Зокрема виписки за 1993
рік - січень, лютий, квітень, травень,
листопад, за 1989 рік - вересень, жовтень,
грудень, за 1992 рік - січень, березень,
серпень, та один з поточних трудових
договорів під час відрядження
датований 01.06.1992 року. Посилаючись на
положення ст. 70 КАС України, Постанови
КМУ №637 від 12.08.1993 року «Про
затвердження Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній» позивач зазначає, що
перелік документів, які підтверджують
трудовий стаж за відсутності записів у
трудовій книжці не є вичерпним, а
зазначені вище письмові докази містять
інформацію про предмет доказування, а
саме фактичні дані про те, що позивач
перебував в закордонному відрядженні в
Нігерії з 24.12.1998 року по 26.01.1994 року та
перебував в трудових відносинах, тож,
на думку позивача, вказаний період
повинен бути зарахований відповідачем
до стажу роботи позивача.
05.09.2014 року відповідач після отримання
копії ухвали про відкриття провадження
у справі надіслав до суду свої письмові
заперечення на адміністративний позов,
у яких в обґрунтування своїх
заперечень вказує на те, що 06.03.2014 року
позивачу було призначено пенсію за
віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з врахуванням
загального страхового стажу роботи 32
роки 8 місяців 26 днів. До загального
страхового стажу не врахований період
перебування в закордонному
відрядженні в Нігерії за період з 24.12.1998
року по 26.01.1994 року. Згідно ст. 52 Правил
та умов праці радянських робітників за
кордоном, затверджених постановою
Держкомпраці СРСР №365 від 25.12.1974 року, в
трудових книжках спеціалістів, що
направляються на роботу за кордон,
підприємства (установи, організації)
виконують запис про їх відрядження в
розпорядження міністерств (відомств)
для направлення на роботу за кордон.
Згідно ст. 53 вказаних Правил, посадові
призначення і переміщення
спеціалістів оформлюються в СРСР
наказом по міністерству (відомству), що
направляє спеціалістів, а за кордоном -
наказом по апарату Радника по
економічним питанням (в тих країнах, де
немає Радника по економічним питанням,
наказом по Посольству СРСР). Записи в
трудових книжках спеціалістів
виконуються по закінченню їх роботи за
кордоном підприємствами (установами,
організаціями), в яких вони працювали
до виїзду за кордон, на підставі
довідок міністерств і відомств. В
довідках зазначається час роботи за
кордоном і займана посада, а також
підстави їх видачі (номера та дати
відповідних наказів). Відповідач
зазначає, що в трудовій книжці позивача
відсутні будь-які дані, які б
підтверджували час роботи за кордоном
і займану посаду, а також підстави їх
видачі (номера та дати відповідних
наказів). За наведених обставин
відповідач вважає, що лише за умови
надання оригіналу довідки
міністерства чи відомства із
зазначенням часу роботи за кордоном і
займаної посади, а також підстави їх
видачі (номера та дати відповідних
наказів) можливо буде зарахувати до
загального стажу роботи період
перебування в закордонному
відрядженні. У зв'язку з наведених
відповідач просить відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши
всі зібрані по справі докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про те, що позовні вимоги не підлягають
до задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва і з 06.03.2014
року йому було призначено пенсію за
віком відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».
11.03.2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою щодо призначення
пенсії за віком на яку отримав
відповідь від 21.03.2014 року №4765/06. За
змістом вказаної відповіді, позивачу
призначено пенсію за віком відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове держане пенсійне
страхування» з 06.03.2014 року в розмірі
1471,55 грн. Загальний страховий стаж
становить 32 роки 8 місяців 26 днів. До
розрахунку пенсії позивача не
зараховано період перебування в
закордонному відрядженні в Нігерії за
період з 24.12.1998 року по 26.01.1994 року.
Згідно ст. 52 Правил та умов праці
радянських робітників за кордоном,
затверджених постановою Держкомпраці
СРСР №365 від 25.12.1974 року, в трудових
книжках спеціалістів, що направляються
на роботу за кордон, підприємства
(установи, організації) виконують запис
про їх відрядження в розпорядження
міністерств (відомств) для направлення
на роботу за кордон. Згідно ст. 53
вказаних Правил, посадові призначення
і переміщення спеціалістів
оформлюються в СРСР наказом по
міністерству (відомству), що направляє
спеціалістів, а за кордоном - наказом по
апарату Радника по економічним
питанням (в тих країнах, де немає
Радника по економічним питанням,
наказом по Посольству СРСР). Записи в
трудових книжках спеціалістів
виконуються по закінченню їх роботи за
кордоном підприємствами (установами,
організаціями), в яких вони працювали
до виїзду за кордон, на підставі
довідок міністерств і відомств. В
довідках зазначається час роботи за
кордоном і займана посада, а також
підстави їх видачі (номера та дати
відповідних наказів). Відповідач також
повідомив, що за умови надання
оригіналу довідки міністерства чи
відомства про зазначення часу роботи
за кордоном і займаної посади, а також
підстави їх видачі (номера та дати
відповідних наказів) можливо буде
зарахувати до загального стажу роботи
період перебування у закордонному
відрядженні. Після надання уточнюючих
довідок за вищевказані періоди роботи
буде розглянуте питання щодо
проведення перерахунку пенсії (а.с. 8).
За змістом записів №№19, 20, 21 трудової
книжки позивача, 15.12.1988 року позивач
відбув у закордонне відрядження. З
24.12.1988 року по 26.01.1994 року позивач
перебував у закордонному відрядженні в
Відповідно до положень ст. 62 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
Згідно ст. 52 Правил та умов праці
радянських робітників за кордоном,
затверджених постановою Держкомпраці
СРСР №365 від 25.12.1974 року, в трудових
книжках спеціалістів, що направляються
на роботу за кордон, підприємства
(установи, організації) виконують запис
про їх відрядження в розпорядження
міністерств (відомств) для направлення
на роботу за кордон. Згідно ст. 53
вказаних Правил, посадові призначення
і переміщення спеціалістів
оформлюються в СРСР наказом по
міністерству (відомству), що направляє
спеціалістів, а за кордоном - наказом по
апарату Радника по економічним
питанням (в тих країнах, де немає
Радника по економічним питанням,
наказом по Посольству СРСР). Записи в
трудових книжках спеціалістів
виконуються по закінченню їх роботи за
кордоном підприємствами (установами,
організаціями), в яких вони працювали
до виїзду за кордон, на підставі
довідок міністерств і відомств. В
довідках зазначається час роботи за
кордоном і займана посада, а також
підстави їх видачі (номера та дати
відповідних наказів).
Судом встановлено, що записи в трудовій
книжці позивача не відповідають
вимогам наведених Правил та умов праці
радянських робітників за кордоном.
Відповідно до п. 1, 2 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. У разі коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.
За змістом п. 3 вказаного Порядку, за
відсутності трудової книжки, а також у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.
Аналізуючи зазначений пункт Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній в контексті
положень ст. 53 Правил та умов праці
радянських робітників за кордоном, суд
приходить до висновку, що
невичерпність переліку документів,
якими може підтверджуватись стаж
роботи пов'язана із законодавчим
закріпленням переліку документів,
якими може підтверджуватись стаж
роботи окремих категорій працівників.
Так, у справі, що розглядається, в
зв'язку з відсутністю в трудовій книжці
позивача належним чином оформлених
записів про період роботи в
закордонному відрядженні у Нігерії для
підтвердження трудового стажу позивач
мав надати довідку міністерства чи
відомства в розпорядження яких він був
відряджений для направлення на роботу
за кордон. При цьому, в такій довідці
має бути зазначений час роботи за
кордоном і займана посада, а також
підстави її видачі (номера та дати
відповідних наказів).
За обставин не надання відповідачу
вказаної довідки, суд не вбачає
неправомірності дій відповідача щодо
не зарахування до стажу роботи
позивача періоду його перебування у
закордонному відрядженні з 24.12.1998 року
по 26.01.1994 року, оскільки відповідач діяв
в межах чинного законодавства України
і керуючись Правилами та умовами праці
радянських робітників за кордоном,
затверджених постановою Держкомпраці
СРСР №365 від 25.12.1974 року.
З матеріалів справи не вбачається
жодних доказів того, що позивач
докладав зусиль для отримання
необхідних довідок і з об'єктивних
причин не зміг їх отримати (ліквідація
міністерства чи відомства без
правонаступництва; відсутність
документів в архівних установа тощо).
Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
З матеріалів справи також не
вбачається, що документи на які
посилається позивач на підтвердження
свого стажу роботи у закордонному
відрядженні в Нігерії були предметом
розгляду відповідача, адже
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду і у разі відсутності необхідних
документів органи Пенсійного фонду
встановлюють трудовий стаж на підставі
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. ст.ст. ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 94, 158-163, 186, 267
КАС України, Законом України «Про
пенсійне забезпечення», Законом
України «Про загальнообов'язкове
держане пенсійне страхування»,
Порядком підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637,
Правилами та умовами праці радянських
робітників за кордоном, затверджених
постановою Держкомпраці СРСР №365 від
п о с т а н о в и л а:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва про
зобов'язання зарахувати до стажу
роботи період перебування у
закордонному відрядженні - відмовити.
Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя -