Справа № 2-а-226/11/0226
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-226/11/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на ухвалу Тульчинського
районного суду Вінницької області від
04 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії ,

В С Т А Н О В И В :

19.06.2014 старший державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області звернувся до
Тульчинського районного суду
Вінницької області із поданням про
зміну способу і порядку виконання
постанови Тульчинського районного
суду Вінницької області від 02.03.2011 року,
у якому просив змінити спосіб і порядок
виконання зазначеного рішення та
стягнути з управління Пенсійного фонду
України в Тульчинському районі
Вінницької області невиплачену суму у
розмірі 829,43 грн.

Ухвалою Тульчинського районного суду
Вінницької області від 04 липня 2014 року
подання задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
управління Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі Вінницької
області подало апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати та
ухвалити нову ухвалу про відмову в
задоволені подання. В апеляційній
скарзі апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування всіх обставин
справи, що призвело до неправильного її
вирішення.

Сторони у справі повноважних
представників у судове засідання не
направили, хоча повідомлялись про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, колегія суддів визнала за
можливе розглянути апеляційну скаргу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а ухвалу суду першої
інстанції - скасувати, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 02.03.2011 року
зобов"язано управління Пенсійного
фонду України в Тульчинському районі
Вінницької області провести
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2
згідно ч.1 ст.28 ЗУ "Про
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування" з 29.05.2010 з відрахуванням
отриманих нею сум.

Ухвалою Тульчинського районного суду
Вінницької області від 04 липня 2014 року
змінено спосіб та порядок виконання
рішення Тульчинського районного суду
Вінницької області від 02.03.2011 року та
зобов'язано стягнути з управління
Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі Вінницької
області на користь ОСОБА_2 нараховану
доплату до пенсії у розмірі 829,43 грн.

Враховуючи зазначене колегія судді
вважає, що судом першої інстанції
порушено норми процесуального та
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення
процесуального питання, виходячи з
наступного.

Відповідно ч. 1 ст.263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Відтак, зміною способу та порядку
виконання судового рішення є прийняття
судом нових заходів з метою реалізації
рішення в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими. При цьому, суд може
змінити порядок і спосіб виконання
судового рішення, не змінюючи при цьому
його змісту.

Надаючи правову оцінку доводам
подання, колегія суддів зауважує, що
останнім не надано жодних доказів щодо
наявності обставин які ускладнюють
виконання рішення суду, так як і
доказів того, що в разі зміни способу
виконання, рішення буде виконане.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є
державний орган.

Статтею 3 Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
встановлено, що виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Органом виконавчої влади,
відповідальним за призначення,
нарахування та виплату пенсійних
виплат в Україні є Пенсійний фонду
України, який має у своїй структурі
територіальні управління.

Головним розпорядником бюджетних
коштів є Державна казначейська служба
України в межах відповідних бюджетних
призначень, а Пенсійний фонд України є
головним розпорядником коштів,
призначених для виплати підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії.

Державною казначейською службою
України з Державного бюджету України
здійснюється нарахування коштів на
рахунок Пенсійного фонду України.

Управлінням Пенсійного фонду України
здійснено всі покладені на нього
обов'язки з приводу нарахування пенсії,
а здійснити виплату таких коштів немає
змоги без фінансування з Державного
бюджету.

Отже, виконання зазначеної постанови
суду фактично можливе, хоча й за певних
умов, а отже підстави для зміни способу
виконання рішення суду першої
інстанції відсутні.

Необхідно також врахувати відмінності
між позовною вимогою як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача
від способу виконання судового
рішення.

Враховуючи вимоги статті 263 КАС України
та вимоги державного виконавця,
останній просить суд фактично змінити
зміст резолютивної частини судового
рішення. Тобто, викладені в поданні
вимоги стосуються в цілому вчинення
відповідних дій, які у випадку їх
задоволення, можуть істотно змінити
зміст резолютивної частини судового
рішення, що у відповідності з діючим
законодавством є недопустимим.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
викладеній в постанові від 28 жовтня 2008
року, в якій вказано, що відповідно до
статей 21, 105, 162 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги щодо визнання незаконними
рішення, дії чи бездіяльності
відповідача, зобов'язання його вчинити
певні дії, відшкодувати шкоду,
заподіяну незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю. Установивши, що
відповідачі порушили норми права, які
регулюють спірні відносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідачів здійснити нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону, а не ухвалювати рішення про
стягнення конкретних сум.

З огляду на викладені правові норми та
зазначені обставини справи суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що задоволення подання державного
виконавця про встановлення способу
виконання судового рішення є
безпідставним.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного рішення
порушено норми матеріального та
процесуального права, а також
враховано не всі встановлені у справі
обставини, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
тому оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню з прийняттям нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 199, 202, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити.

Ухвалу Тульчинського районного суду
Вінницької області від 04 липня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Тульчинському районі
Вінницької області про перерахунок
пенсії - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Смілянець Е. С.

Сушко О.О.