Справа № 482/787/14-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

14 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 482/787/14-а

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції:
Баранкевич В.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,судді
-Жука С.І.,судді -Градовського Ю.М.

(у зв'язку з неприбуттям у судове
засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС
України )

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4
на постанову Новоодеського районного
суду Миколаївської області від 05
травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Новопетрівської сільської
ради, третя особа: ОСОБА_5, про
скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року ОСОБА_4 (надалі -
Позивач) звернувся до суду з позовом до
Новопетрівської сільської ради (надалі
- Відповідач), в якому просив:

- скасувати рішення відповідача від
18.01.2008 року №10 "Про дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо, відведення
земельних ділянок у власність у
розмірі 0.25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку"
видане ОСОБА_5;

- скасувати рішення відповідача від
01.12.2010 року №12 "Про дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність в
розмірі 0.19 га для ОСГ";

- стягнути з відповідача на користь
позивача 5000,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що у власності має велику
рогату худобу, яку випасати ніде,
громадські пасовища в Новопетрівській
сільській раді не створено. В зв'язку з
цим позивач неодноразово звертався до
відповідача з проханням про виділення
в користування для випасання худоби
земельної ділянки, яка межує із його
ділянкою, але йому було відмовлено з
тих підстав, що рішеннями від 18.01.2008
року №10 та від 01.12.2010 року №12 земельну
ділянку, яку він мав намір отримати,
була передана у власність ОСОБА_5.
Позивач просить скасувати зазначені
рішення відповідача, посилаючись на
ст.416 Цивільного кодексу України, якою
передбачено, що припинення права
користування земельною ділянкою для
забудови можливе в результаті
невикористання земельної ділянки для
забудови протягом трьох років підряд,
та на те, що ОСОБА_5 протягом вже 6-ти
років та станом на даний час, зазначені
земельні ділянки не використовує за
цільовим призначенням.

Постановою Новоодеського районного
суду Миколаївської області від 05.05.2014
року в задоволені позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить постанову суду першої
інстанції скасувати та винести нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
18.01.2008 року на XIII сесії п'ятого
скликання було прийнято рішення за №10
"Про дозвіл на розробк проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для будівництва,
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд та
ведення особистого селянського
господарства", яким ОСОБА_5 було надано
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність із земель запасу (не наданих
у власність і користування) сільської
ради площею 0,25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1.

Рішенням II сесії шостого скликання від
01.12.2010 року Новопетрівської сільської
ради Новоодеського району
Миколаївської області за №12 у зв'язку
із збільшенням розміру присадибної
ділянки орієнтовною площею 0,19 га для
ведення особистого селянського
господарства в АДРЕСА_1 ОСОБА_5 внесено
зміни до рішення сільської ради від
11.01.2008 року №10 "Про дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та для ведення
особистого селянського господарства"
та надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність із земель запасу
(не наданих у власність і користування
сільської ради).

В 2012 році позивач звертався до
відповідача про передачу йому в оренду
земельної ділянки для випасання
худоби, але йому було відмовлено в
наданні вказаної земельної ділянки в
оренду у зв'язку з тим, що вказана
земельна ділянка має цільове
призначення для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
вже передана ОСОБА_5 в 2008 році.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції зазначив,
що при винесені оскаржуваних рішень,
права та інтереси позивача порушені не
були.

Колегія суддів погоджується з цим
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень суди перевіряють чи
прийняті вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Слід зазначити, що виявлення
невідповідності діяльності суб'єкта
владних повноважень хоча б одному із
зазначених у п.3 ст.2 КАС України
критеріїв для оцінювання його рішень,
дій та бездіяльності може бути
підставою для задоволення
адміністративного позову, однак за
умови, що встановлено порушення прав,
свобод та інтересів позивача.

Отже, в рамках даної адміністративної
справи необхідно з'ясувати, чи
відповідають оскаржені дії та рішення
відповідача наведеним у п.3 ст.2 КАС
України критеріям та чи порушують ці
дії та рішення права та інтереси
позивача.

В позовній заяві позивач посилається
на п.4 ст.416 Цивільного кодексу України,
яким встановлено, що право
користування земельною ділянкою для
забудови припиняється у раз
невикористання земельної ділянки для
забудови протягом трьох років підряд.

В той же час оскаржені рішення
стосуються надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність.
Наслідком реалізації таких рішень
повинно бути не передача земельних
ділянок у користування, а передача у
власність.

Колегія суддів вважає необґрунтованим
посилання Позивача на порушення
вказаної норми Цивільного кодексу.

Обставини справи свідчать про те, що
спірні рішення прийняті відповідачем в
межах наданих йому повноважень та в
спосіб, який передбачений законом, і
порушень прав та інтересів позивача
внаслідок прийняття таких рішень не
вбачається.

Слід зазначити, що відповідно до п.2
рішення №12 від 01.112.2010 року у випадку
ненадання проектів землеустрою, надані
ОСОБА_5 дозволи на розробку проекту
землеустрою вважаються анульованими.
Термін дії цього рішення - 1 рік.

Таким чином, на час звернення позивача
до суду рішення від 18.01.2008 року №10 та
від 01.12.2010 року №12 вже вичерпали свою
дію, а тому не можуть порушувати прав та
інтересів позивача.

Разом з тим колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що відмова
відповідача у наданні позивачу
вищевказаних земельних ділянок у
власність чи користування з посиланням
на рішення від 18.01.2008 року №10 та від
01.12.2010 року №12 може бути оскаржена
позивачем в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Враховуючи обраний позивачем предмет
оскарження та наведені позивачем
підстави для задоволення позову,
колегія судів у даній справі не може
вийти за межі заявлених позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів
вважає правильним рішення суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, порушень
матеріального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1
ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення, а постанову Новоодеського
районного суду Миколаївської області
від 05 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко Суддя:
Суддя: С.І. Жук Ю.М. Градовський