Справа № 804/13148/14
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі - Гончаровій В.Г.
представника позивача - Панченко А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Днепр» до
Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
Позивач звернувся до суду з
вищевказаним адміністративним
В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначив наступне: запит про
надання документів, наказ на
проведення перевірки та направлення
ТОВ «Агро-Днепр» отримало та було
надано відповідь на запит; підставою
для проведення перевірки є підпункт
78.1.1. пункту 78.1. статті ПК України,
документи надавались, у зв'язку з чим,
складення акту № 2038/04-61-22-3/30627436 від
29.07.2014 року по діяльності ТОВ
«Агро-Днепр» за березень 2014 року
проводилась безпідставно, з порушенням
норм діючого законодавства; всі
відомості, які відображено в акті
перевірки ТОВ «Агро-Днепр», було
отримано з акту перевірки ТОВ «НВП «Д
ПРАМ», фактично жодного документу по
діяльності ТОВ «Агро-Днепр» досліджено
не було; усі первині документи, на
підставі яких сформовано податковий
кредит та валові витрати, складені у
відповідності до вимог щодо ведення
бухгалтерського обліку та чинного
законодавства і вони є в наявності;
податковий орган в порушення норм
Податкового Кодексу України, не маючи
підстав, порушуючи процедуру
проведення перевірки, в порушення
вимог норм Цивільного кодексу України,
зробило висновок про нікчемність
господарських операцій та відсутність
документації; первинні документи, які
фіксують певні факти, можуть бути
визнані недійсними лише в разі
спростування фактичного здійснення
господарських операцій; позивач мав
право відносити до складу податкового
кредиту ПДВ з вартості придбаних у ТОВ
«НВП «Д ПРАМ» матеріалів та послуг
згідно податкових накладних за
перевіряємий період, оскільки такі
податкові накладні були складені
За таких обставин, позивач просив суд:
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
районі м.Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області, яким збільшено суму грошового
зобовязання з податку на додану
вартість на загальну суму 185 982 грн.
В судовому засіданні представник
позивача пред'явлені позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, просила
суд позов задовольнити з викладених у
Представник відповідача в судове
засідання не з'явилася, про день та час
його проведення повідомлялася
належним чином. Раніше в судовому
засіданні представник відповідача
пред'явлені позовні вимоги не визнала
та надала письмові заперечення на
позов в яких зазначила, що по
дослідженим операціям неможливо
встановити конкретного постачальника
продукції та подальшого покупця
продукції; до перевірки не надавались
розрахунки за придбану продукцію; крім
товаро-транспортних накладних до
перевірки не надано документів, щодо
транспортування продукції; операція,
не зумовлена розумними економічними
причинами (позбавлена ділової мети), не
підлягає відображенню в податковому
Разом із цим, прийняте на підставі
висновків акту перевірки ДПІ в АНД
районі м.Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
повідомлення-рішення від 15.08.2014 р. №
тому представник відповідача просила
суд у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представника
позивача, що приймає участь у справі,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.
Судом встановлено, що Товариство
з обмеженою відповідальністю
суб'єкт господарювання зареєстроване 27
жовтня 1999 року Реєстраційною службою
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області та перебуває на податковому
обліку в Державній податковій
інспекції в Амур-Нижньодніпровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області з 04.11.1999 р. №
Відповідно до свідоцтва № 200134939
від 07 серпня 2013 року, виданого ДПІ в АНД
районі м.Дніпропетровська позивач є
платником податку на додану вартість.
Судом також встановлено, що період з
25.07.2014 р. по 29.07.2014 р., згідно із статтею 79
та обставин визначених підпунктом 78.1.1.
пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу
України, відповідно до наказу ДПІ у
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 24.07.2014
року №687, проведена позапланова
невиїзна документальна перевірка ТОВ
дотримання вимог податкового
законодавства в частині своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ «НВП «Д ПРАМ»
результатами перевірки 29.07.2014 року
складено акт №2038/04-61-22-3/30627436.
Згідно висновків акту перевірки
податковим органом встановлено
порушення пунктів 198.3., 198.6. статті 198
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та
доповненнями) завищено податкових
кредит по операціях з придбання
товарів від ТОВ «НВП «Д ПРАМ», що
призвело до заниження податку на
додану вартість за березень 2014 року на
суму 123 987,84 грн.
На підставі акту перевірки від 29.07.2014
року №2038/04-61-22-3/30627436 відповідачем
винесено податкове повідомлення
рішення № від 15.08.2014 року, яким ТОВ
«Агро-Днепр» збільшено податкове
зобовязання з податку на додану
вартість на 185 982 грн., з них за основним
платежем 123 988 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 61 994
грн.

При проведенні перевірки ТОВ
«Агро-Днепр» відповідачем використано
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «НВП «Д ПРАМ»
№306/22-01/38835647 від 08.07.2014 року, який
складений ДПІ у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, БД
«Бест-Звіт», декларацію з податку на
додану вартість за відповідний період.

Правомірність та обґрунтованість
податкового повідомлення-рішення від
15.08.2014 р. № , прийнятого ДПІ у АНД
районі м.Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області є предметом спору, який
передано на вирішення суду.

Аналізуючи виниклі між сторонами
правовідносини, суд приходить до
наступного.

Відповідно до п.22.1. ст.22 ПК України,
об'єктом оподаткування можуть бути
майно, товари, дохід (прибуток),
операції з постачання товарів (робіт,
послуг) та інші об'єкти, визначені
податковим законодавством, з наявністю
яких податкове законодавство пов'язує
виникнення у платника податкового
обов'язку.

Згідно п.п.14.1.27. п.14.1. статті 14 ПК
України, витрати-сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

В силу п.138.1. ст.138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4., 138.6-138.9., підпунктами 138.10.2.
- 138.10.4. пункту 138.10., пунктом 138.11. ст.138:
інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5., підпунктами 138.10.5., 138.10.6.
пункту 138.10., пунктами 138.11., 138.12. ст.138,
пунктом 140.1. статті 140 і статтею 141 ПК
України; крім витрат, визначених у
пунктах 138.3. цієї ст.138 та у статті 139 ПК
України.

За приписами пп.139.1.6. п.139.1. ст.139 ПК
України до складу витрат не
включаються суми податку на прибуток, а
також податків, установлених п.153.3. ст.153
та ст.160 цього кодексу; податку на
додану вартість, включеного до ціни
товару (роботи, послуги), що
придбаваються платником податку для
виробничого або невиробничого
використання, податків на доходи
фізичних осіб, які відраховуються із
сум виплат таких доходів згідно з
розділом 4 цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II ПК
України (п.138.2. ст.138 ПК України).

Підпунктом 14.1.181. пункту 14.1. статті
14 ПК України встановлено, що податковим
кредитом є сума, на яку платник податку
на додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п.198.1., 198.2., 198.3.,
198.6. ст.198 Податкового кодексу України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за встановленою
ставкою протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням чи
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку або придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями та іншими
документами, передбаченими пунктом
201.11. статті 201 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу
вказаних норм Податкового кодексу
України, податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків. Виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит не
ставиться у залежність від дотримання
вимог податкового законодавства і
сплатою податку до бюджету іншими
суб'єктами господарювання.

Водночас, за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку, відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту для цілей оподаткування
податком на додану вартість навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних
податкового обліку платника податку
можуть братись до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Так, між ТОВ «НВП «Д ПРАМ» (продавець) та
ТОВ «Агро-Днепр» (покупець) укладено
договір купівлі-продажу № 0302 від 03.02.2014
року, згідно якого покупець придбаває
запасні частини до
сільськогосподарської техніки, а
покупець передає їх разом із
документами передачі товару.
Документами передачі є
товаро-транспортна накладна, податкова
накладна.

На підставі договору купівлі-продажу
№0302 від 03.02.2014 року, ТОВ «Агро-Днепр»
транспортувало придбаний товар
власним автотранспортом, а саме:
автомобілем марки ГАЗ, державний номер
АЕ 83-90 ВК та RENAULT, державний номер АЕ 74-53
НС, на підставі товаро-транспортних
накладних № 136 від 14.03.2014 р., №133 від
13.03.2014 р., №130 від 12.03.2014 р., № 127 від 11.03.2014
р., №124 від 07.03.2014 р., №121 від 06.03.2014 р., №118
від 05.03.2014 р., №114 від 03.03.2014 р., №117 від
04.03.2014 р., №160 від 26.03.2014 р., №148 від 20.03.2014
р., №142 від 18.03.2014 р., №139 від 17.03.2014 р.

В розглянутій справі спір виник у
зв'язку із не встановленням
контролюючим органом під час перевірки
реальності господарських операцій, які
випливають із вищевказаного договору
купівлі-продажу, а саме поставки
товару, відображеного в податкових
накладних №16 від 03.03.2014 р., №15 від 03.03.2014
р., №45 від 04.03.2014 р., №46 від 04.03.2014 р., №47
від 04.03.2014 р., №90 від 07.03.2014 р., №89 від
07.03.2014 р., №66 від 06.03.2014 р., №57 від 05.03.2014
р., №56 від 05.03.2014 р., №222 від 14.03.2014 р., №202
від 13.03.2014 р., №201 від 13.03.2014 р., №156 від
12.03.2014 р., №155 від 12.03.2014 р., №134 від 11.03.2014
р., №399 від 26.03.2014 р., №314 від 20.03.2014 р., №313
від 20.03.2014 р., №273 від 18.03.2014 р., №272 від
18.03.2014 р., №260 від 17.03.2014 р., №259 від 17.03.2014
р., №223 від 14.03.2014 р.

Представник позивача під час судового
засідання зазначила, що постачання
товару відбувалось поступово, в
подальшому здійснювалась його
реалізація, на підтвердження чого
надані податкові та видаткові
накладні, картку по рахунку 63, платіжні
доручення.

В подальшому товар продавався
контрагентам - покупцям, а саме: ТОВ
«Автоадреса», ТОВ «Техноторг-Дон», ТОВ
«Агропрофіль», ТОВ «Агро-комплект», ТОВ
«Торгівельний будинок
«Схід-Запчастина», ПП «Даяна», ТОВ
«Парк Сервіс», ТОВ «ТВК «Кундуз-84», ТОВ
«Агропостачальна компанія
«Белогорсервіс», ТОВ «Підприємство
матеріально-технічного забезпечення
«Авто-комплект», ТОВ «Опт агро», ТОВ
«ВКФ «Автоскабцентр», ТОВ «Агродеталь
і К», ТОВ «Ковельагропостач», ДП
«Ремонтна майстерня ВАТ «Рівненська
ремонтно-транспортне підприємство», ПП
«Твеленьова Галина Юріївна», ФОП
«ОСОБА_2», ТОВ «ПКФ «Ліар», ПП
«Омега-Техносервіс», ПП
«Багатогалузева фірма «Агро-Мир», ПП ВК
«Партнер», ПП «ОСОБА_3», ПП «Агро Груп»,
ФОП «ОСОБА_4», ТОВ «Феніскс», ПП «ПФ
«Укроптзапчастина», ТОВ «Агрополіком»,
ПП «Техтор», ТОВ
«Сільхозагроснаб-ПМТС», ТОВ
«Агро-Сервіс», ТОВ
«Істок-Автозапчастина», ТОВ
«Агрополіком», ТОВ
«Укравтозапчастина», ФОП «ОСОБА_5.», ТОВ
«Гранитзапчасть», ТОВ «Компанія
«Агро-Союз», ТОВ «Моторсервіс», ТОВ
«Укравтозапчастина», ПП
«Полтавагрозапчастина», ФОП «ОСОБА_6.»,
ТОВ «Сервіс Лік», ПП «Так Юг», ПАТ
«Ресурси Кривбасу», ПП «Агротехостач
Плюс», ТОВ «Авантехтранс», ТОВ
«Матерсервіс», ТОВ «ПКФ «Ліар», ТОВ
«Компанія «Агро-Союз».

Відповідно до статей 1, 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарська
операція це дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства, а первинний документ
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 вказаного Закону визначено,
що підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Під час судового розгляду справи судом
встановлено наявність необхідних
первинних документів та фактичне
проведення спірних оподатковуваних
операцій, отже, встановлено
відсутність порушення з боку платника
податків пункту 198.3., 198.6. статті 198
Податкового кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено
операції по ланцюгу постачання ТОВ
«НВП «Д ПРАМ» - ТОВ «Агро-Днепр», що
надає можливість встановити
конкретного постачальника товару, який
був реалізований у березні 2014 року ТОВ
«Агро-Днепр». Доводи відповідача, що
операція не зумовлена розумними
економічними причинами (позбавлена
ділової мети) і не підлягає
відображенню в податковому обліку не
обґрунтовані в ході розгляду справи.

В силу ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно;
6)розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінюючи усі докази, які були
дослідженні у їх сукупності, приймаючи
до уваги, що податкове
повідомлення-рішення від 15.08.2014 р. №
, прийняте не на підставі та не у
спосіб, що передбачені законами
України, з викладених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 158 - 163, 167 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
15.08.2014 р. № , прийняте Державною
податковою інспекцією в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст.254 КАС України та
може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складений 20
жовтня 2014 року.

Суддя
Кучма К.С.