Справа № 826/9376/14
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9376/14
Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Коротких А.
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі
Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 05 серпня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "РМ-Інвест" до
державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві,
Головного управління Державної
казначейської служби України про
визнання протиправними дій,
зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н
О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 серпня 2014 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
державна податкова інспекція у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві подала
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову, якою в задоволенні
позову відмовити повністю. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явились у судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Податковим органом проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку платника податку на додану
вартість відповідно до п.200.11 ст.200
Податкового кодексу України для
визначення достовірності нарахування
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника в
банку за січень 2014 року у сумі 61900225 грн.,
відображеного у податковій декларації
з ПДВ, поданій за відповідний звітний
(податковий) період (вх. № від
20.04.2014 року) та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість у зменшення податкових
зобов'язань з ПДВ наступних звітних
(податкових) періодів за січень 2014 року
у сумі 23755895 грн., відображеного в
уточнюючому розрахунку з ПДВ, поданого
за відповідний звітний (податковий)
період (вх. № від 21.02.2014 року).

За результатами перевірки складено
довідку № 601/2-26-50-15-02-24930149 від 28 березня
2014 року, в якій зазначено, що
достовірність нарахування суми ПДВ, що
підлягає бюджетному відшкодуванню, за
січень 2014 року на суму 85656120 грн. буде
визначена після отримання результатів
зустрічних звірок контрагентів по
ланцюгу постачання.

12.06.2014 року позивач направив до
податкового органу запит з проханням
повідомити стан відпрацювання
правомірного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з ПДВ на рахунок платника у
банку за січень 2014 року у сумі 61900225 грн.,
відображених у податковій декларації з
ПДВ, поданій за відповідний звітний
(податковий) період (вх. №№ від
20.04.2014 року) та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість у зменшення податкових
зобов'язань з ПДВ наступних звітних
(податкових) періодів за січень 2014 року
у сумі 23755895 грн., відображених в
уточнюючому розрахунку з ПДВ, поданій
за відповідний звітний (податковий)
період (вх. № від 21.02.2014 року).

Відповіді на зазначений запит
відповідачем не надано.

Позивач, вважаючи, що дії податкового
органу щодо незабезпечення подання у
п'ятиденний строк до Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві висновку із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету є
протиправними, а заявлена до
відшкодування бюджетна заборгованість
з ПДВ підлягає стягненню з бюджету на
його користь, звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначає стаття 200 Податкового кодексу
України.

Відповідно до п.200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п.200.3 ст. 200 Податкового кодексу
України при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; залишок від'ємного
значення попередніх податкових
періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду (п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України).

У відповідності до п.200.7 ст.200
Податкового кодексу України платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
контролюючому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

Відповідно до п. 200.11 ст.200 Податкового
кодексу України за наявності достатніх
підстав, які свідчать, що розрахунок
суми бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, контролюючий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час проведення перевірки
правомірності нарахування ТОВ
«РМ-Інвест» бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на рахунок
платника у банку та зменшення
податкових зобов'язань з ПДВ наступних
звітних (податкових) періодів за січень
2014 року порушень при нарахуванні
належного до відшкодування ПДВ не
встановлено. Водночас, у висновку
довідки зазначено, що достовірність
нарахування суми ПДВ, що підлягає
бюджетному відшкодуванню, за період
січень 2014 року на суму 85656120 грн. буде
визначена після отримання результатів
зустрічних звірок контрагентів по
ланцюгу постачання.

Матеріалами справи підтверджується, що
податковим органом направлено запити
ТОВ «ГК Промгаз Україна» () №8643/10/26-50-15-02 від 14.07.2014 року, ТОВ
«Континент Трейд» ()
№3805/10/26-50-15-02 від 21.03.2014 року, ПАТ
«Київенерго» ()
№3815/10/26-50-15-02 від 21.03.2014 року, ПАТ
«Київгаз» ()
№3823/10/26-50-15-02, ТОВ «Господарчий
універмаг «Меркурій» ()
№8642/10/26-50-15-02 від 14.07.2014 року про надання
пояснень та їх документальних
підтверджень з метою перевірки повноти
нарахування податків та зборів по
операціях та взаємовідносинах з ТОВ
«РМ-Інвест» в період з 01.09.2012 року по
31.12.2013 року.

Судом першої інстанції встановлено, що
податковий орган, отримавши
інформацію, яка була предметом запитів,
не провів зустрічну звірку відповідних
суб'єктів господарювання, що свідчить
про порушення порядку забезпечення
подання до органу, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, висновку із зазначенням суми,
що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.12 ст.200 Податкового кодексу
України встановлено, що орган
державної податкової служби
зобов'язаний у п'ятиденний строк після
закінчення перевірки подати органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, висновок із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п.200.13 ст.200 Податкового
кодексу України на підставі отриманого
висновку відповідного органу
державної податкової служби орган, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, видає платнику
податку зазначену в ньому суму
бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунка на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби.

У відповідності до п.200.17 ст.200
Податкового кодексу України джерелом
сплати бюджетного відшкодування (в
тому числі заборгованості бюджету) є
доходи Державного бюджету України.
Забороняється обумовлювати або
обмежувати виплату бюджетного
відшкодування наявністю або
відсутністю доходів, отриманих від
цього податку в окремих регіонах
України.

Між тим, судом першої інстанції
встановлено, що податковий орган не
надав до Головного управління
державної казначейської служби
України у м. Києві висновок на
відшкодування позивачу суми ПДВ,
заявленої у податковій декларації з
ПДВ, за січень 2014 року.

Згідно з постановою Верховного суду
України від 24.09.2009 року №09/81, у разі
невідшкодування бюджетної
заборгованості з ПДВ право платника
порушується внаслідок неодержання
коштів з бюджету, а тому способом
захисту цього права має бути вимога про
стягнення зазначених коштів.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про протиправну
бездіяльність податкового органу, що
полягає в ненаданні органу, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, висновку із зазначенням суми,
що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 28.10.2014 року.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.