Справа № 227/2261/14-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р.Справа № 227/2261/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Бартош Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради на
постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 26.05.2014р. по справі № 227/2261/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

12 травня 2014 року позивач, ОСОБА_1,
звернувся до Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради, в якому
просила суд:

- визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради щодо нарахування та
виплати державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі 130 грн. з 12.11.
2013 року по день розгляду справи у суді;

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради здійснити
перерахунок і виплату допомоги з 12.11.2013
року по день розгляду справи у суді з
урахуванням фактично здійснених за цей
час виплат , виходячи з розміру
прожиткового мінімуму встановленого
законом, за рахунок коштів Державного
бюджету України;

- зобов'язати відповідача призначити їй
з 01 червня 2014 року щомісячну допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірах, які
дорівнюють прожитковому мінімуму для
дітей віком до 6 років з наступним
підвищенням щомісяця, року,
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років до закінчення строку
передбаченої законом виплати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є
матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і перебуває
на обліку у відповідача. На підставі її
заяви відповідач призначив їй виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі 130 гривень, щомісячно. З
розміром призначеної допомоги вона не
згодна, так як вважає, що відповідач
повинен їй сплачувати вказану допомогу
у розмірі не меншому, ніж розмір
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Постановою Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 26.05.14 р. позов задоволений частково.

Визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради щодо
нарахування та виплаті ОСОБА_1 в період
з 12.11.2013 р. по день розгляду справи у
суді допомоги по догляду за дитиною до
досягцення нею трирічного віку в
розмірі меншому ніж розмір
прожиткового мінімуму для дітей до 6
років неправомірними.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської Ради здійснити,
з врахуванням фактично виплачених сум,
перерахунок та виплату ОСОБА_1
щомісячної грошової допомоги по
догляду за дитиною (донькою ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1) до досягнення нею
трирічного віку, за період 12.11.2013 року
по день розгляду справи у суді ,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму дітей віком до 6 років на
відповідний період, за рахунок коштів
Державного бюджету України.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

Колегія суддів, у відповідності до ч. 1
ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу у порядку письмового
провадження за наявними у справі
доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 має на утриманні
малолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуває на обліку з Управління праці
та соціального захисту населення
Добропільської міської ради, їй
призначено допомогу по догляду за
дитиною ОСОБА_2 у розмірі 130,00 гривень на
місяць, як особі, застрахованої у
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач, виплачуючи позивачу
допомогу до погляду за дитиною в
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року № 1751 "Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми",
діяв неправомірно та з порушенням
вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
(зі змінами в редакції Закону від 22.03.2001
року), допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

З 01.01.2008 року Верховною Радою України
внесені зміни до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми",
виклавши частину першу статті 15 в такій
редакції: "Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень" (пункт 23 розділу 11 Закону
України від 28.12.2007 року №107-VI "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України").

Статтею 1 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

До 1 січня 2008 року (дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-VІ "Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
(далі - Закон № 107-VІ) правовідносини
щодо виплати допомоги регулювалися
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", дія якого поширювалася
на осіб незастрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням",
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону № 107-VІ
були внесені відповідні зміни до
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" та Закону України
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням".
Зокрема, змінами до статті 13 Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VІ, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VІ щодо виключення
статей 40-44 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VІ було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" , а з 01
січня 2009 року - статті 13, 15 Закону
України "Про держану допомогу сім'ям з
дітьми".

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2010 рік"
передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога
при народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону України "Про
державу допомогу сім'ям з дітьми" (пункт
1). Новий акт уряду на виконання статті 45
Закону України "Про державний бюджет на
2010 рік" не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" на виконання
статті 45 Закону України "Про Державний
бюджет на 2010 рік" Кабінетом Міністрів
України не визначалися.

В подальшому, ані Законом України "Про
державний бюджет України на 2012 рік",
Законом України "Про державний бюджет
України на 2013 рік", ані Законом України
"Про Державний бюджет на 2014 рік", ані
іншими Законами не встановлювався
інший розмір допомоги, ніж у Законах
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" та "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням".

Отже, на відносини щодо виплати з
листопада 2013 року допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку особі, яка
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, поширюються
норми Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням",
відповідно до статті 43 якого допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Верховним Судом України в
постановах від 8 жовтня 2013 року у справі
№ 21-268а13 та від 17 вересня 2013 року у
справі № 21-187а13, вказано, що
пріоритетними у застосуванні до
відносин щодо виплати застрахованій
особі допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку є норми
спеціального закону, яким є Закон № 2240.

Колегія суддів також звертає увагу, що
така правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 21.08.2011 року по справі №
К/9991/33496/12 та в постанові Верховного
Суду України від 25.12.2012 року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2013 рік»,
для дітей віком до 6 років установлено
наступний прожитковий мінімум на
місяць: з 1 січня - 972 грн., з 1 грудня - 1032
грн.

На підставі ст.7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»,
для дітей віком до 6 років з 1 січня 2014
року встановлено прожитковий мінімум
на місяць у розмірі 1032 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Таким чином позовні вимоги про
зобов'язання відповідача призначити їй
з 01 квітня 2014 року щомісячну допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірах, які
дорівнюють прожитковому мінімуму для
дітей віком до 6 років з наступним
підвищенням щомісяця, року,
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років до закінчення строку
передбаченої законом виплати не є
предметом апеляційного перегляду.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відповідач,
виплачуючи позивачці допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі,
встановленому Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751,
діяв неправомірно та з порушенням
вимог законодавства.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради залишити
без задоволення.

Постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 26.05.2014р. по справі № 227/2261/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Бартош Н.С.