Справа № 2а-3330/11/0370
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
Справа №
79675/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга
О.І.,

судді Ліщинський
А.М.,

судді Запотічний
І.І.

секретар судового засідання Дутка І.С.

за участю представників:

від позивача Вакуліч В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
06.01.2012 року у справі № 2а-3330/11/0370 за
позовом ТзОВ «Автоконцепт» до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області про
скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О
В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Автоконцепт»
звернулось з позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області про
визнання незаконною та скасування
податкової вимоги від 21.10.2011 року № 536,
якою остання вимагала сплатити суму
податкового т боргу у розмірі 197066,00
грн., що існує станом на 21.10.2011 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
позивач зазначає, що зміст
суб'єктивного права Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області, як особи, яка має
право на стягнення фінансових санкцій
згідно рішенням від 22.03.2010 року, повинен
визначатися із застосуванням
законодавства, яке діяло на момент його
виникнення, а приписи Податкового
кодексу України не можуть змінити
правовий статус зазначених санкцій,
який було встановлено попередніми
нормативно-правовими актами та
поширити на них процедури стягнення, в
тому числі в частині строків та способу
стягнення.

Постановою Волинського
окружного адміністративного суду від
06.12.2012 року адміністративний позов
задоволено повністю. Визнано
протиправною та скасовано податкову
вимогу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції від 21.10.2011р. № 536.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що суд повністю
погоджується з позицією позивача та
вважає, що зміст суб'єктивного права
відповідача на стягнення фінансових
санкцій згідно рішенням від 22.03.2010
року повинен визначатися із
застосуванням законодавства, яке діяло
на момент його виникнення, а приписи
Податкового кодексу України не можуть
змінити правовий статус зазначених
санкцій, який було встановлено
попередніми нормативно-правовими
актами та поширити на них процедури
стягнення, в тому числі в частині
строків та способу стягнення.

Не погодившись із постановою
суду першої інстанції Луцька об'єднана
державна податкова інспекція
Волинської області подала апеляційну
скаргу. З посиланням на невірне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права просить таку
скасувати, та прийняти нову, якою у
задоволені позову відмовити.

Представник позивача в судовому
засіданні проти апеляційної скарги
заперечує, просить таку відхилити, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін. Інші особи, які
беруть участь у справі, в судове
засідання на виклик суду не з'явилися,
що не перешкоджає розгляду справи в їх
відсутності згідно ч.4 ст. 196 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що 24.02.2010р.
працівниками ДПА у Волинській області
проведено перевірку дотримання ТзОВ
«Автоконцепт» порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, про що
складено акт від 05.03.2010р. №201677.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.п. 1, 2, 9 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», в зв'язку з чим Луцькою ОДПІ
22.03.2010р. винесено рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій №, яким за порушення
зазначених вище норм законодавства та
на підставі п.11 ст.11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»,
п.п. 1, 4 ст.17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 197066 грн.60
коп.

Не погоджуючись з винесеним рішенням,
ТзОВ «Автоконцепт» подало первинну
скаргу і ДПА у Волинській області своїм
рішенням №3007/10/25-006 від 02.06.2010р.
скасувала рішення Луцької ОДПІ від
22.03.2010р. № в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
680грн., а в іншій частині на суму 196386
грн.60 коп. залишила без змін.

Позивач 09.07.2010р. подав скаргу до ДПА
України, однак 16.08.2010р. остання своїм
рішенням №8105/6/25-0415 від 16.08.2010р. скаргу
залишила без задоволення, а рішення
Луцької ОДПІ від 22.03.2010р. № із
врахуванням рішення ДПА у Волинській
області від 02.06.2010р. №3007/10/25-006 без змін.

Вказане рішення ДПА України було
надіслане позивачу, однак повернуте
відділенням зв'язку відправнику
20.09.2010р. з відміткою «За закінченням
терміну зберігання». В подальшому таке
рішення отримане позивачем після
звернення до ДПА України з проханням
повідомити результати розгляду скарги
18.05.2011р., в той час як Луцькою ОДПІ
рішення ДПА України №8105/6/25-0415 від
16.08.2010р. отримане 01.10.2010р.

Таким чином, у Луцької ОДПІ право на
стягнення штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 196386 грн.60 коп.,
застосованих рішенням № від
22.03.2010р. (з врахуванням скасованої ДПА у
Волинській області суми санкцій в
розмірі 680грн.) виникло 20.09.2010р., тобто з
моменту закінчення процедури
адміністративного оскарження.

Луцька ОДПІ 21.10.2011р. на підставі статей
20, 59, 60 Податкового кодексу України
виносить податкову вимогу № 536 у якій
вказує, що сума податкового боргу за
узгодженими грошовими зобов'язаннями
становить 197066 грн.

Згідно Рішення Конституційного Суду
України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99
частину першу статті 58 Конституції
України щодо дії нормативно-правового
акта в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон аб
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.
Водночас неприпустимість зворотної
дії нормативно-правового акта полягає
в тому, що запроваджені ним нові норми
не можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності.

На думку апеляційного суду, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що зміст суб'єктивного права
податкового органу про стягнення
фінансових санкцій, згідно винесеного
22.03.2010р. рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №,
повинен визначатися із застосуванням
законодавства, яке діяло на момент його
виникнення, а приписи Податкового
кодексу України не можуть змінити
правовий статус зазначених санкцій,
який було встановлено попередніми
нормативно-правовими актами та
поширити на них процедури стягнення, в
тому числі в частині строків та способу
стягнення.

Враховуючи вищезазначене,
апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції правомірно задоволено
позовні вимоги, визнано протиправною
та скасовано податкову вимогу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції від 21.10.2011р. № 536, а доводи
апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив законне рішення.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області залишити
без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 06.01.2012 року
у справі № 2а-3330/11/0370 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.

Повний текст складено та підписано
17.10.2014р.