Справа № 802/2957/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 жовтня 2014 р.
Справа № 802/2957/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вергелеса Андрія Валерійовича,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом: Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області

до: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про: стягнення податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
Вінницька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового
боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
відповідачем рахується заборгованість
зі сплати єдиного податку в сумі 6414 грн.
70 коп., яка в добровільному порядку не
сплачена, в зв'язку з чим позивач
звернувся до суду.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, однак надав
заяву (вх. №21151 від 16.10.2014р.), в якій
просив провести розгляд вказаної
справи в порядку письмового
провадження, при цьому зазначив, що
позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Про дату, час та місце
судового засідання повідомлявся
належним чином шляхом направлення
судової кореспонденції на адресу, що
зазначена у витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. Однак, на
адресу суду від відповідача повернувся
конверт з відміткою «за закінченням
терміну зберігання».

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003
№ 755-IV, якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Відповідно до положень частини 11
статті 35 КАС України, у разі повернення
поштового відправлення із повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином.

Відтак, суд вважає, що ним вжито
достатніх заходів для належного
повідомлення відповідача про час і
місце розгляду справи з метою
реалізації ним права на судовий захист
своїх прав та інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Частиною 6 статті 128 КАС України
передбачено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце справі (у тому
числі при розгляді справи в порядку
письмового провадження), фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд
під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, суд вважає за можливе
провести розгляд справи в порядку
письмового провадження, без фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані письмові докази, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований виконавчим комітетом
Вінницької міської ради 02 січня 2002
року, що підтверджується свідоцтвом
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії В01 №693351 (а.с. 15).
На податковому обліку перебуває з 08
січня 2002 року.

Як видно із податкової декларації
платника єдиного податку - фізичної
особи-підприємця відповідач являється
платником єдиного податку третьої
групи (а.с. 19-22).

Судом встановлено, що за відповідачем
рахується податковий борг зі сплати
єдиного податку в розмірі 6414 грн. 70 коп.,
який визначено на підставі податкової
декларації від 30 квітня 2014 року на суму
8806 грн. 10 коп., (частково була здійснена
проплата в розмірі 2391 грн. 40 коп.).

Стаття 67 Конституції України визначає,
що кожен зобов`язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України передбачено, що
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Кодексу -
податковий борг, це сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно враховуючи термін
"податкове зобов'язання", визначене пп.
14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, суд зазначає, що
вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України (п.
109.2 ст. 109 Кодексу).

Так, згідно даних облікової картки
платника податку (а.с. 11-14) відповідач
має податковий борг в сумі 6414 грн. 70 коп.
по єдиному податку з фізичних осіб.

Приписи п.291.2 ст. 291 Податкового кодексу
України визначають, що спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності - особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Юридична особа чи фізична особа -
підприємець, згідно з п. 291.3 ст. 291
Податкового кодексу України, може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Положення п.п.2 п.291.4 ст. 291 Податкового
кодексу України закріплюють, що
суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на групи, зокрема третю
групу складають фізичні особи -
підприємці, які протягом календарного
року відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 20
осіб; обсяг доходу не перевищує 3000000
гривень.

Ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року, та у
відсотках до доходу (відсоткові
ставки), що передбачає п. 293.1 ст. 293
Податкового кодексу України.

Згідно з п.293.2 ст. 293 Податкового кодексу
України, фіксовані ставки єдиного
податку встановлюються сільськими,
селищними та міськими радами для
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють господарську діяльність,
залежно від виду господарської
діяльності, з розрахунку на
календарний місяць.

Відповідно до пп. 293.3.1 п. 293.1 ст. 293
Податкового кодексу України, для
третьої і четвертої груп платників
єдиного податку відсоткова ставка
єдиного податку встановлюється у
розмірі 3 відсотків доходу - у разі
сплати податку на додану вартість
згідно з цим Кодексом; 5 відсотків
доходу - у разі включення податку на
додану вартість до складу єдиного
податку.

Зі змісту п.294.1 ст. 294 Податкового
кодексу України видно, що податковим
(звітним) періодом для платників
єдиного податку третьої-шостої груп є
календарний квартал.

Платники єдиного податку третьої -
шостої груп сплачують єдиний податок
протягом 10 календарних днів після
граничного строку подання податкової
декларації за податковий (звітний)
квартал (п.295.3 ст. 295 Податкового кодексу
України).

З аналізу вказаних норм слідує, що
платник податків зобов'язаний
своєчасно протягом звітного періоду
сплатити суму єдиного податку.

Як видно з розрахунку суми позову за
відповідачем рахується заборгованість
з єдиного податку в розмірі 6414 грн. 70
коп.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 ПК України,
податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання.

Як встановлено вище, узгоджена сума
податкового зобов'язання ФОП ОСОБА_1
сплачена не була. Таким чином,
відповідно до порядку надіслання
податкової вимоги, визначеного п. 59.3 ст.
59 Податкового кодексу України, на
адресу відповідача була направлена
податкова вимога форми "Ф" №2554-25 від 28
травня 2014 року, якою визначено суму
грошового зобов'язання в розмірі 6414
грн. 70 коп. (а.с. 18). Однак відповідачем не
оскаржувалась, а отже податкове
зобов'язання визнається узгодженим в
силу п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу
України.

Заборгованість фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
підтверджується даними витягу
облікової картки платника податків,
розрахунком суми позову. Станом на день
розгляду справи суду не надано доказів
погашення відповідачем в
добровільному порядку заборгованості
з єдиного податку в розмірі 6414 грн. 70
коп.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням матеріалів справи та
вищезазначених положень чинного
законодавства України суд вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими,
відповідають дійсним обставинам
справи, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1) до місцевого
бюджету податковий борг в сумі 6414 грн. 70
коп.( шість тисяч чотириста
чотирнадцять грн. 70 коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Вергелес Андрій
Валерійович