Справа № 802/2287/14-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2287/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Яремчук К.О.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

23 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

за участю секретаря судового
засідання: Швець А.І.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - Гнатюка О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до державної інспекції
сільського господарства у Вінницькій
області, державного інспектора
сільського господарства у Вінницькій
області Грищук Юлії Петрівни,
державного інспектора сільського
господарства у Вінницькій області
Немировського Юрія Володимировича про
визнання дій протиправними, скасування
акта та припису ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Вінницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області, державного
інспектора сільського господарства у
Вінницькій області Грищук Юлії
Петрівни, державного інспектора
сільського господарства у Вінницькій
області Немировського Юрія
Володимировича у якому, з уточненням
позовних вимог просив визнати
неправомірними дії державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області та державних
інспекторів сільського господарства у
Вінницькій області Грищук Ю.П і
Немировського Ю.В. при проведенні
перевірки та припису, а також визнати
протиправними та скасувати припис від
05 червня 2014 року.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Позивач в судовому засіданні підтримав
апеляційну скаргу в повному обсязі та
просив її задовольнити.

Представник відповідачів в судовому
засіданні заперечував проти доводів
викладених в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, виходячи з наступного.

Як підтверджується матеріалами справи,
28.05.2014 року до державної інспекції
сільського господарства у Вінницькій
області із заявою про порушення
фізичною особою вимог земельного
законодавства звернувся представник
фермерського господарства "Зінденс"
Зінченко Д.

29.05.2014 року відповідачем видано наказ
№823 про проведення позапланової
перевірки. На виконання вимог цього
наказу державними інспекторами
сільського господарства у Вінницькій
області Грищук Ю.П. та Немировським Ю.В.
проведено позапланову перевірку з
питань дотримання ОСОБА_4 вимог
земельного законодавства при
використанні земельної ділянки площею
12,00 га на території Зозівської
сільської ради Липовецького району,
про що складено акт від 05 червня 2014
року.

За результатами перевірки було
встановлено, що земельна ділянка
площею 12,00 га (кадастровий номер
:04:000:2329), що знаходиться за межами
населеного пункту с. Зозів
Липовецького району фактично
використовується ОСОБА_4 на підставі
договору про тимчасове користування
землею, укладеного між Зозівською
сільською радою та ОСОБА_4 від 15 січня
2007 року.

У зв'язку із вказаним було прийнято
припис №000209/14 від 05 червня 2014 року року
про усунення виявлених порушень, яким
зобов'язано позивача в 30 - ти денний
термін усунути виявлені порушення
вимог земельного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходи в з того, що
оскаржений припис винесений
відповідачем у відповідності до вимог
чинного законодавства, як наслідок
виявлених порушень земельного
законодавства позивачем.

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Права державних інспекторів у сфері
державного контролю за використанням
та охороною земель і дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель закріплені в статті 10 Закону
України "Про державний контроль за
використанням та охороною земель", а
саме: безперешкодно обстежувати в
установленому законодавством
порядку земельні ділянки, що
перебувають у власності та
користуванні юридичних і фізичних
осіб, перевіряти документи щодо
використання та охорони земель; давати
обов'язкові для виконання вказівки
(приписи) з питань використання та
охорони земель і дотримання вимог
законодавства України про охорону
земель відповідно до їх повноважень, а
також про зобов'язання приведення
земельної ділянки у попередній стан у
випадках, установлених законом, за
рахунок особи, яка вчинила відповідне
правопорушення, з відшкодуванням
завданих власнику земельної ділянки
збитків; складати акти перевірок чи
протоколи про адміністративні
правопорушення у сфері використання та
охорони земель і дотримання вимог
законодавства про охорону земель та
розглядати відповідно до
законодавства справи про
адміністративні правопорушення, а
також подавати в установленому
законодавством України порядку до
відповідних органів матеріали
перевірок щодо притягнення винних
осіб до відповідальності; у разі
неможливості встановлення особи
правопорушника земельного
законодавства на місці вчинення
правопорушення доставляти його до
міліції чи до приміщення виконавчого
органу сільської, селищної, міської
ради для встановлення особи порушника
та складення протоколу про
адміністративне правопорушення;
викликати громадян, у тому числі
посадових осіб, для одержання від них
усних або письмових пояснень з
питань, пов'язаних з порушенням
земельного законодавства України;
передавати до органів прокуратури,
органів досудового розслідування
акти перевірок та інші матеріали про
діяння, в яких вбачаються ознаки
кримінального правопорушення;
проводити у випадках, встановлених
законом, фотографування, звукозапис,
кіно- і відеозйомку як допоміжний
засіб для запобігання порушенням
земельного законодавства України;
звертатися до органів прокуратури з
клопотанням про подання позову до суду
щодо відшкодування втрат
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а
також повернення самовільно чи
тимчасово зайнятих земельних ділянок,
строк користування якими закінчився.

Державні інспектори у сфері
державного контролю за
використанням та охороною земель і
дотриманням вимог законодавства про
охорону земель можуть мати й інші
повноваження відповідно до закону.

Згідно з п.5.1 Порядку планування та
проведення перевірок з питань
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель,
затвердженого наказом Держкомзему від
12.12.2003 року № 312, при проведенні всіх
видів перевірок державний інспектор
складає акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства.

Відповідно до п.6.2 вказаного Порядку, з
метою усунення наслідків виявленого
порушення державний інспектор видає
особі, яка скоїла правопорушення,
припис про їх усунення. Термін усунення
наслідків правопорушення
встановлюється державним інспектором,
але не більше 30-денного строку.

В ході проведення перевірки,
встановлено, що ОСОБА_4 фактично
використовує земельну ділянку площею
12,00 та (кадастровий номер :04:000:2329)
на території Зозівської сільської ради
за межами населеного пункту с. Зозів
Липовецького району Вінницької
області.

Рішення органу місцевого
самоврядування чи розпорядження
органу виконавчої влади про надання
земельної ділянки в користування
ОСОБА_4 відсутнє. Правочин щодо такої
земельної ділянки також відсутній.

Згідно ст.125 Земельного кодексу України
(зі змінами) передбачено, що право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» (зі змінами, внесеними
згідно із Законом №271- VI від 15.04.2008 року),
самовільне зайняття земельної ділянки
- будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки.

Тому, дії ОСОБА_4 щодо використання
земельної ділянки площею 12,00 га на
території Зозівської сільської ради за
межами населеного пункту с. Зозів
Липовецького району, визначені
відповідачем як самовільне зайняття
земельної ділянки.

Твердження позивача, що він
використовує дану земельну ділянку на
підставі договору про тимчасове
користування землею, укладеного між
Зозівською сільською радою та ОСОБА_4
від 15.01.2007 року, який зареєстрований у
Зозівській сільській раді від 15.01.2014
року за №2 не може прийматися до уваги,
оскільки договір між сільською радою
та позивачем укладений із порушенням
п.12 ст.10 Перехідних положень Земельного
кодексу України (в редакції чинній на
момент укладання договору), а саме
сільська рада не є розпорядником
земель державної власності за межами
населеного пункту. Крім того, цей
договір є короткостроковим, тобто
укладеним на строк до 5-ти років, а тому
за всіх умов закінчився у 2012 році.

Отже, земельна ділянка
використовується за відсутності
відповідного рішення органу місцевого
самоврядування або органу виконавчої
влади, оскільки рішення Зозівської
сільської ради від 13.09.2006 року про
надання ОСОБА_4 в тимчасове
користування земельної ділянки
розміром 12 га на умовах
короткострокової оренди не є дійсним.
Крім того, цим рішенням лише надано
згоду ОСОБА_4 на оренду земельної
ділянки площею 12,00 га, а пунктом 2 цього
рішення запропоновано ОСОБА_4
звернутися із заявою до районної
державної адміністрації щодо надання в
оренду такої земельної ділянки та
укласти договір оренди.

Як слідує з пояснень представника
апелянта, позивач на виконання п.2 цього
рішення неодноразово звертався до
Липовецької РДА, однак його звернення,
як він стверджує залишені без розгляду
та відповіді, а він бездіяльність РДА
не оскаржував.

Колегія суддів вважає, що укладення
договору на право тимчасового
користування землею від 15 січня 2007 року
на підставі рішення Зозівської
сільської ради від 13 вересня 2006 року є
таким, що не створює правових
наслідків, оскільки надання земельної
ділянки у користування не належало (і
не належить) до повноважень сільської
ради.

Що стосується позовних вимог позивача
про визнання неправомірними дій
державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області та
державних інспекторів сільського
господарства у Вінницькій області
Грищук Ю.П і Немировського Ю.В. щодо
недотримання закону при проведенні
перевірки та оформленні припису,
колегія суддів вважає їх
необґрунтованими, оскільки перевірка
проводилася на підставі наказу
державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області №823
від 29 травня 2014 року щодо дотримання
ОСОБА_4 вимог земельного законодавства
проведена у відповідності до положень
земельного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
посилання представника позивача на
недотримання державними інспекторами,
що проводили перевірку, порядку її
проведення не знайшли підтвердження в
ході судового розгляду, оскільки, як
свідчать матеріали справи, а також
показання свідка, ОСОБА_4 разом із
представником 05 червня 2014 року були
присутні у приміщенні державної
інспекції сільського господарства у
Вінницькій області, а відтак ОСОБА_4
було відомо про проведення такої
перевірки. Окрім того, перебуваючи у
приміщенні державної інспекції
сільського господарства у Вінницькій
області, ОСОБА_4 надав договір на право
тимчасового користування землею та міг
надати інші пояснення з приводу
використання ним земельної ділянки
площею 12,00 га.

Отже, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що
апеляційну скаргу потрібно залишити
без задоволення, оскільки рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи апеляційної скарги висновків
судів не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судом допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені статтями 201-203 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 02
вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
протягом п'яти днів з дня закінчення
розгляду справи.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар