Справа № 815/7934/13-а
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7934/13-а
У Х В А Л А

10 жовтня 2014 року
м. Одеса

Суддя Одеського окружного
адміністративного суду Токмілова Л.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження заяву про роз'яснення
ухвали Одеського окружного
адміністративного суду від 23.09.2014 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Іллінської сільської ради, голови СК
"Надія Т" Толкаченко Микола Семенович
про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2013 року до Одеського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
Біляївської районної державної
адміністрації, Іллінської сільської
ради, голови СК "Надія Т" Толкаченко
Микола Семенович про зобов'язання
вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 21 листопада 2013 року
вказану позовну заяву залишено без
розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року скасовано ухвалу Одеського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року та справу направлено
до суду першої інстанції для
продовженнями розгляду зі стадії
розгляду та вирішення в установленому
відповідним положенням КАС України
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року позов залишено без руху.

12 березня 2014 року за вхідним №5888/14
через канцелярію суду ОСОБА_1 подана
заява про усунення недоліків. З
вищевказаної заяви вбачається, що
позивачем сформовані позовні вимоги до
Голови СК "Надія Т" про зобов'язання
надати позивачу списки членів СК "Надія
Т" щодо вилучених земельних ділянок та
заяви до власників вилучених земельних
ділянок про попередження та запрошення
прийняття участі в загальних зборах
членів СК "Надія Т", а також до
Іллінської сільської ради про
зобов'язання посадових осіб вчинити
певні дії, визнати протиправним та
скасувати рішення Іллінської
сільської ради за № 8 - XXIII від 20 грудня
2000 року.

Ухвалою суду від 13.03.2014р., залишеною без
змін ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.04.2014р.,
позивачу відмовлено у відкритті
провадження в частині позовних вимог,
сформованих до Голови СК "Надія Т", а
позов до Іллінської сільської ради про
зобов'язання посадових осіб вчинити
певні дії, визнати протиправним та
скасувати рішення Іллінської
сільської ради за № 8 - XXIII від 20 грудня
2000 року, - повернуто позивачу з підстав
непідсудності окружним
адміністративним судам.

10.06.2014 року позивач звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду із заявою про роз'яснення ухвали
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13.03.2014 року.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 16.06.2014 року
заяву ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали
Одеського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року залишено без задоволення.

27.06.2014 року позивач звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду із заявою про роз'яснення ухвали
Одеського окружного адміністративного
суду від 16.06.2014 року.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 08.08.2014 року
заяву ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали
Одеського окружного адміністративного
суду від 16.06.2014 року залишено без
задоволення.

15.09.2014 року позивач звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду із заявою про роз'яснення ухвали
Одеського окружного адміністративного
суду від 08.08.2014 року.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 23.09.2014 року
заяву ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали
Одеського окружного
адміністративного суду від 08.08.2014 року
залишено без задоволення.

02.10.2014 року за вхідним № 24153/14 до суду
надійшла заява від ОСОБА_1 стосовно
роз'яснення виконання судом першої
інстанції ч. 3 ст. 18 КАС України.

Розглянувши заяву позивача від 02.10.2014
року, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
такої заяви, виходячи з наступного.

Як встановлено судом з матеріалів
адміністративної справи, позивач
неодноразово звертався до суду із
заявами про роз'яснення судових рішень,
зі змісту яких вбачається, що рішення
суду про повернення адміністративного
позову у зв'язку з непідсудністю
трактується позивачем як невиконання
судом вимог ч.3 ст. 18 КАС України, що й
происть роз'яснити ОСОБА_1

З огляду на вище викладене, суд вважає
за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.1 ст.4 КАС України правосуддя
в адміністративних справах
здійснюється адміністративними
судами.

П. 2 ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
адміністративний суд - суд загальної
юрисдикції, до компетенції якого цим
Кодексом віднесено розгляд і вирішення
адміністративних справ.

Положеннями ст. 18 КАС України визначена
предметна підсудність
адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам; усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності; усі адміністративні
справи щодо спорів фізичних осіб з
суб'єктами владних повноважень з
приводу обчислення, призначення,
перерахунку, здійснення, надання,
одержання пенсійних виплат, соціальних
виплат непрацездатним громадянам,
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
виплат та пільг дітям війни, інших
соціальних виплат, доплат, соціальних
послуг, допомоги, захисту, пільг;
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1 - 4 частини першої цієї статті;
адміністративні справи щодо
примусового повернення в країну
походження або третю країну та
примусового видворення іноземців та
осіб без громадянства за межі
території України.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що
адміністративні справи однією зі
сторін в яких є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська, Севастопольська міська
рада, їх посадова чи службова особа,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ щодо їх рішень,
дій чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам; про
застосування у випадках, передбачених
законом, заходів реагування щодо
державного нагляду (контролю),
дозвільної системи у сфері
господарської діяльності, якщо вони
можуть бути застосовані виключно за
судовим рішенням; щодо підтвердження
обґрунтованості вжиття суб'єктами
владних повноважень заходів
реагування під час здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності підсудні
окружним адміністративним судам.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що адміністративні справи
розглядаються як окружними
адміністративними судами, так і
місцевими загальними судами.

Разом із тим, ч.3 ст. 18 КАС України
встановлює право позивача на власний
розсуд обирати суд, який вирішуватиме
адміністративну справу щодо
оскарження дії або бездіяльності осіб
місцевих органів виконавчої влади.

Відповідно до ч.1 ст. 118 Конституції
України виконавчу владу в областях і
районах, містах Києві та Севастополі
здійснюють місцеві державні
адміністрації.

Частиною 1 ст. 140 Конституції України
встановлено, що місцеве самоврядування
є правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. А ч.3 ст. 140
Конституції України передбачено, що
місцеве самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Наведеним конституційним нормам
відповідають також і приписи ч. 1 ст. 10
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", відповідно
до якого сільські, селищні, міські ради
є органами місцевого самоврядування,
що представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Таким чином, законодавець розмежовує
поняття органу виконавчої влади та
органу місцевого самоврядування. З
аналізу вище наведених правових норм
вбачається, що місцевим органом
виконавчої влади є місцеві державні
адміністрації, а не сільські, селищні,
міські ради, які представляють
територіальні громади та здійснюють
функції і повноваження місцевого
самоврядування.

Суд звертає увагу позивача, що
відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 18 КАС
України, адміністративні справи,
стороною в яких є обласна рада,
Київська, Севастопольська міська рада,
їх посадова чи службова особа, підсудні
окружним адміністративним судам, однак
Іллінська сільська рада, до якої
ОСОБА_3 були заявлені позовні вимоги, є
саме сільською радою, а відтак вказана
справа непідсудна окружному
адміністративному суду.

Іллінська сільська рада, щодо
посадових осіб якої сформовані позовні
вимоги, є органом місцевого
самоврядування. Відтак згідно приписів
ч.1 ст. 18 КАС України заявлені позовні
вимоги підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства
місцевим загальним судом як
адміністративним.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.170 КАС України
якщо судове рішення є незрозумілим,
суд, який його ухвалив, за заявою осіб,
які беруть участь у справі, або
державного виконавця ухвалою роз'яснює
своє рішення, не змінюючи при цьому
його змісту. Подання заяви про
роз'яснення судового рішення
допускається, якщо воно ще не виконано
або не закінчився строк, протягом якого
судове рішення може бути подане для
примусового виконання.

Передбачений статтею 170 КАС України
інститут роз'яснення судового рішення
застосовується у випадках, коли
незрозумілою є саме резолютивна
частина цього рішення, яка має
зобов'язальних характер.

Реалізуючи передбачене ст.170 КАС
України право на звернення із заявою
про роз'яснення судового рішення,
позивачу необхідно зазначити, що саме у
резолютивній частині ухвали суду від
23.09.2014 року є незрозумілим, і які
варіанти тлумачення резолютивної
частини цієї ухвали на його думку мають
місце.

В той же час позивач в заяві від 02.10.2014
року таких обставин не навів.

Таким чином суд приходить висновку, що
в задоволені заяви позивача від 02.10.2014
року про роз'яснення судового рішення
слід відмовити.

Керуючись ст.170 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали
Одеського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Іллінської сільської ради, голови СК
"Надія Т" Толкаченко Микола Семенович
про зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня її отримання у порядку ст.160,167,185-187
КАС України.

Суддя
Л.М.Токмілова