Справа № 340/594/14-а 2-а/340/30/14
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 р.
Справа № 876/9017/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Большакової О.О., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гідропауер» на
ухвалу Верховинського районного суду
Івано-Франківської області від 11
вересня 2014 року про закриття
провадження у справі по справі
№340/594/14-а за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Гідропауер» до Голошинської
сільської ради Верховинського району
Івано-Франківської області про
скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

06.08.2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Гідропауер» (надалі
- Товариство) звернулось з
адміністративним позовом в суд до
Голошинської сільської ради
Верховинського району
Івано-Франківської області (надалі -
Рада), просило скасувати рішення
Голошинської сільської ради 28
відкритої позачергової сесії, 6-го
демократичного скликання від 07.07.2014р. №
13 «Про скасування рішення №4, 38 сесії
сільської ради 5-го скликання від
24.09.2010р. «Про надання дозволу на
розробку проекту будівництва малої ГЕС
(каскаду) ТзОВ «Гідропауер».

Ухвалою Верховинського районного суду
Івано-Франківської області від 11
вересня 2014 року провадження в справі
закрито. Роз'яснено Товариству що
розгляд справи про такий спір
відноситься до юрисдикції
господарського суду
Івано-Франківської області.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції Товариство подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу Верховинського
районного суду Івано-Франківської
області від 11 вересня 2014 року і
направити справу на продовження
розгляду. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності. Рішення Ради №13
від 07.07.2014р., яким скасовано рішення
Ради №4 від 24.09.2010р. «Про надання
дозволу на розробку проекту
будівництва малої ГЕС (каскаду) ТзОВ
«Гідропауер»» є індивідуальним актом
суб'єкта владних повноважень, а тому
спір щодо такого рішення належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства. Крім
того, вказує, що питання про можливість
розглядати справу в порядку
адміністративного судочинства
вирішується судом після одержання
позовної заяви, що і було зроблено при
винесені ухвали від 08.08.2014р. про
відкриття провадження у справі, яка є
чинною і ніким не скасована.

Сторони явку повноважних
представників в судове засідання не
забезпечили, належним чином
повідомлені про розгляд справи, що за
таких обставин є можливим розглянути
дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
з наступних підстав.

Приймаючи рішення про закриття
провадження у справі суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами виник спір щодо реалізації
права позивача на розробку проекту
будівництва малої ГЕС на земельній
ділянці, яка належить територіальній
громаді с.Голошино, оскільки
порушуються матеріальні права
позивача. На переконання суду першої
інстанції, даний спір пов'язаний з
правом на використання природних
ресурсів у господарській діяльності,
не є публічно-правовим, а тому
підвідомчий господарському суду.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів виходячи з наступного.

Відповідно до ст.144 Конституції України
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.
Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України
«Про місцеве самоврядування» сільські,
селищні, міські ради є органами
місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ
встановлено ст.12 Земельного кодексу
України та ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до п.34 ст.26 Законом України
«Про місцеве самоврядування»,
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин є
виключною компетенцією сільських,
селищних, міських рад і вирішуються
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради.

Статтею 59 Законом України «Про місцеве
самоврядування», визначені акти
виконавчих органів та посадових осіб
місцевого самоврядування, зокрема це
рішення ради, які приймаються виключно
на пленарних засіданнях міської ради.

Як встановлено судом першої інстанції,
рішенням Голошинської сільської ради 28
відкритої позачергової сесії 6-го
демократичного скликання від 07.07.2014р.
№13 скасовано Рішення №4 38 сесії
сільської ради 5-го демократичного
скликання від 24.09.2010р. «Про надання
дозволу на розробку проекту
будівництва малої ГЕС (каскаду) ТзОВ
«Гідропауер»»

Обгрунтовуючи позов Товариство
зазначило, що повністю виконало
скасоване рішення Голошинської
сільської ради від 24.09.2010р., про що
подало Позитивний висновок №09-00348-11
комплексної державної експертизи від
21.07.2011р., Експертний звіт щодо розгляду
проектної документації від 19.08.2011р.,
Дозвіл на виконання будівельних робіт
від 01.08.2011р. №ІФ №6 та від 28.10.2011р.
№ІФ 9.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Статтею 17 КАС України встановлено, що
юрисдикція адміністративних судів
поширюється, зокрема, на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Нормативно-правові акти - це правові
акти управління, які встановлюють,
змінюють, припиняють (скасовують)
правові норми. Нормативно-правові акти
містять адміністративно-правові норми,
які встановлюють загальні правила
регулювання однотипних відносин у
сфері виконавчої влади, розраховані на
тривале застосування; встановлюють
загальні правила поведінки, норми
права, регламентують однотипні
суспільні відносини у певних галузях і,
як правило, розраховані на
довгострокове та багаторазове їх
застосування.

Індивідуальні акти стосуються
конкретних осіб та їхніх відносин.
Загальною рисою, яка відрізняє
індивідуальні акти управління, є їх
виражений правозастосовний характер.
Головною рисою таких актів є їхня
конкретність, а саме: чітке
формулювання конкретних юридичних
волевиявлень суб'єктами
адміністративного права, які видають
такі акти; розв'язання за їх допомогою
конкретних, а саме індивідуальних,
справ або питань, що виникають у сфері
державного управління; чітка
визначеність адресата - конкретної
особи або осіб; виникнення конкретних
адміністративно-правових відносин,
обумовлених цими актами.

Закон України «Про землі енергетики та
правовий режим спеціальних зон
енергетичних об'єктів» від 09.07.2010р. №2480
із змінами і доповненнями (надалі-Закон
№2480) визначає правові та організаційні
засади надання і використання
земельних ділянок для розміщення
об'єктів енергетики, встановлення та
дотримання правового режиму земель
спеціальних зон об'єктів енергетики з
метою забезпечення безперебійного
функціонування цих об'єктів,
раціонального використання земель, а
також безпечної життєдіяльності та
захисту населення і господарських
об'єктів від впливу можливих аварій.

Згідно ст.14 Закону №2480, земельні
ділянки державної та комунальної
власності надаються у власність і
користування (у тому числі в оренду) для
потреб енергетики за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень та в порядку,
встановленому Земельним кодексом
України.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів зазначає, що рішення
Голошинської сільської ради 28
відкритої позачергової сесії 6-го
демократичного скликання від 07.07.2014р.
№13, яким скасовано Рішення № 4 38 сесії
сільської ради 5-го демократичного
скликання від 24.09.2010р. «Про надання
дозволу на розробку проекту
будівництва малої ГЕС (каскаду) ТзОВ
«Гідропауер»» за соєю правовою
природою є рішенням суб'єкта владних
повноважень - Ради, яким скасовано акт
індивідуальної дії одноразового
застосування.

Колегія суддів аналізуючи матеріали
справи та надаючи оцінку предмету
спору зазначає, що висновки суду першої
інстанції про те, що спірні
правовідносини лежать в площині
порушеного права, за захистом якого
звернувся позивач, не відповідають
фактичним обставинам справи.

Позивач звернувся до суду не за
захистом порушеного права на
використання природних ресурсів у
господарській діяльності, а оскаржує
протиправність рішення Ради, яким
остання скасувала своє ж рішення. Отже
предметом спору є рішення, а не право.

Відповідно до п.5 мотивувальної частини
Рішення Конституційного Суду України
від 01.04.2010р. у справі № 10-рп/2010 за
конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів «а» «б», «в», «г» ст. 12
Земельного кодексу України, пункту 1
частини першої ст. 7 Кодексу
адміністративного судочинства України
вирішення земельних спорів фізичних та
юридичних осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності належить до
юрисдикції адміністративних судів,
крім публічно-правових суперечок, для
яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Пунктом 1 резолютивної частини цього
Рішення встановлено, що положення
пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12
Земельного кодексу України у частині
повноважень сільських, селищних,
міських рад відповідно до цього
кодексу вирішувати питання
розпорядження землями територіальних
громад, передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності треба розуміти
так, що при вирішенні таких питань ці
ради діють як суб'єкти владних
повноважень.

Відповідно до п.1.4 Постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України №6
від 17.05.2011р. «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин» Господарським
судам не підвідомчі справи у спорах, що
виникають з публічно-правових
відносин, у яких держава та
територіальні громади через свої
органи беруть участь з метою
реалізації владних повноважень, а
також справи, пов'язані з оскарженням
правових актів, спрямованих на
здійснення повноважень управління у
земельних відносинах.

Таким чином, при визначенні
підсудності справи суд першої
інстанції мав виходити з характеру
спірних правовідносин, прав та
інтересів, за захистом яких звернувся
позивач.

Аналіз вищевикладеного дозволяє
колегії суддів дійти висновку, що
спірні правовідносини між Товариством
та Голошинською сільською радою мають
публічно-правовий характер, а тому
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду.

Відповідно до п.3 та п.4 ч.1 ст.204 КАС
України підставами для скасування
ухвали суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів приходить до переконання, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини справи та не
дотримано вимоги процесуального права,
що в силу приписів т.199 КАС України
(повноваження суду) є наслідком для
задоволення апеляційної скарги,
скасування оскаржуваної ухвали як
такої, що перешкоджає подальшому
провадженню у справі і направленню
справи до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Керуючись ст.160, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Гідропауер» - задовольнити.

Ухвалу Верховинського районного суду
Івано-Франківської області від 11
вересня 2014 року про закриття
провадження у справі по справі
№340/594/14-а скасувати і направити справу
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення є остаточною та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді:
О.О. Большакова

М.А. Пліш