Справа № К/9991/25709/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/25709/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

провівши попередній розгляд справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Чернігова про
перерахунок пенсії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Апеляційного суду Чернігівської
області від 3 березня 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У червні 2010 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м.
Чернігова (далі - УПФ) про перерахунок
пенсії, виплата якої передбачена
статтями 50, 54 Закону України від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Закон №
796-ХІІ).

В позові зазначав, що є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалід
ІІ групи, а тому має право на державну
та додаткову пенсії передбачені
статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ.

Посилаючись на те, що розміри
призначених і виплачуваних йому пенсій
не відповідають розмірам передбаченим
цим Законом, і на відмову УПФ привести
їх у відповідність з його вимогами,
позивач просив зобов'язати усунути
зазначені порушення провівши вказані
перерахунки з 1 січня 2009 року.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 9 вересня 2010 року позов
задоволено, зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок державної та
додаткової пенсії позивачу,
передбачених статтями 50 та 54 Закону №
796-ХІІ, з 1 січня 2009 року по 9 вересня 2010
року.

Постановою Апеляційного суду
Чернігівської області від 3 березня 2011
року, рішення суду першої інстанції у
частині перерахунку і виплати пенсії в
порядку статті 54 Закону № 796-ХІІ
скасовано та відмовлено у позові, в
решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржуване судове рішення скасувати
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Судами встановлено, що позивач є
інвалідом ІІ групи, одержує додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю на
підставі статті 50 Закону № 796-ХІІ.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції у частині перерахунку і
виплати пенсії в порядку статті 54
Закону № 796-ХІІ апеляційний суд, на
підставі наявних у справі даних
встановив і правильно виходив з того,
що зазначена пенсія позивачу не
призначалася, останній отримує пенсію
в порядку Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Так, статтею 49 Закону № 796-ХІІ пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Частина четверта статті 54 Закону № 796
визначає підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника,.

Згідно зі статтею 50 цього Закону
особам, віднесеним до категорії 1,
зокрема інвалідам 2 групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії
за віком. Виплата додаткової пенсії
відповідно до статті 53 зазначеного
Закону здійснюється повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку додаткової пенсії виступає
мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно статті 28 Закону України від 9
липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 30 травня 1997 року
№ 523.

Ця постанова була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин і її
положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсій
відповідають положенням статті 50
Закону України № 796-ХІІ.

Тому, суди правильно виходили із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, а їх
висновок, що при розрахунку додаткової
пенсії передбаченої статтею 50 Закону №
796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком, є обґрунтованим.

Суди правильно виходили також з того,
що норми Закону України «Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в частині змін до
Закону №796-ХІІ, не підлягають
застосуванню до даного спору, оскільки
рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року вони визнані
неконституційними.

Окрім того, нормами Законів України
«Про державний бюджет України на 2009 і
2010 роки» Кабінету Міністрів України
надано право у 2009 та 2010 роках
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте, відповідні норми цих законів
передбачають встановлення в
абсолютних сумах розмірів лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно їх дія не поширюється
на спірні відносини сторін, оскільки
розмір зазначених соціальних виплат
згідно із Законом №2195-ІV залежить від
розміру мінімальної пенсії за віком.

Правильним є також є висновок
апеляційного суду і в частині
перерахунку та виплати пенсії в
порядку статті 54 Закону № 796-ХІІ.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, позивач перебуває
на обліку в УПФ і отримує пенсію за
віком по списку №1 відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

А тому правові підстави для
перерахунку цієї пенсії в порядку
статті 54 Закону № 796-ХІІ відсутні.

Рішення суду апеляційної інстанції
відповідає дійсним обставинам справи
та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги його висновків не
спростовують, такі ґрунтуються на
помилковому трактуванні правових норм,
а тому підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Не може бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Апеляційного суду
Чернігівської області від 3 березня 2011
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало