Справа № 825/1885/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/1885/14
інстанції: Кашпур О.В.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого-судді - Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про визнання незаконними дій,
визнання протиправною та скасування
вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
- позивач, ФОП ОСОБА_2) звернулася до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області (далі - відповідач, ДПІ у м.
Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області) про визнання
незаконними дій відповідача щодо
нарахування ФОП ОСОБА_2 боргу (недоїмки)
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування станом на 30.04.2014
року в розмірі 11673,12 грн. та визнання
протиправною і скасування вимоги від
21.05.2014 року №Ф-667 про сплату суми
заборгованості (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування станом
на 30.04.2014 року в сумі 11673,12 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2014
року адміністративний позов було
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про відмову в
задоволенні позову, вважаючи, що судом
неповно з'ясовано обставини справи та
неправильно застосовано норми
матеріального права.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 зареєстрована як фізична
особа-підприємець, яка знаходилась
протягом 2009-2012 років на спрощеній
системі оподаткування, та є платником
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

З 06.12.2011 року позивач є пенсіонером за
віком.

21.05.2014 року відповідачем було складено
та направлено ФОП ОСОБА_2 вимогу про
сплату боргу (недоїмки) з єдиного
внеску №Ф-667, відповідно до якої сума
заборгованості станом на 30.04.2014 року
складає 11673,12 грн.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на звільнення від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та здійснивши системний аналіз
чинного законодавства, погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законами України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
№2464-VI), «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон №1058-IV), «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» (далі - Закон №3721-XII).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

П.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI передбачено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з ч.4 ст.4 Закону №2464-VI, особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до ст.1 Закону №1058-IV,
пенсіонер - особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом.

Ст.9 Закону №1058-IV визначено, що за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

У ст.26 Закону №1058-IV закріплено, що особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років. До досягнення віку,
встановленого абзацом першим цієї
статті, право на пенсію за віком мають
жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після
досягнення ними такого віку, зокрема, 56
років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57
років - які народилися з 1 квітня 1958 року
по 30 вересня 1958 року.

Згідно з ч.1 ст.21 Закону №3721-XII, особам,
трудовий договір з якими розірвано за
півтора року до досягнення пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», або
віку, що дає право на призначення
пенсії відповідно до законів України
«Про державну служби», «Про статус
народного депутата України", «Про
прокуратуру», «Про наукову і
науково-технічну діяльність» (за
наявності відповідних умов), з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідацією,
реорганізацією, перепрофілюванням
підприємств, установ та організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, а також виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді за станом здоров'я, гарантується
право на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбачений
абзацом першим ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Отже, з наведених правових норм
вбачається, що особи, які є
пенсіонерами за віком, зареєстровані
як ФОП та обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування. При
цьому, законодавством не
регламентовано жодних обмежень щодо
підстав призначення особі пенсії за
віком, включаючи зниження пенсійного
віку на півтора роки за умов,
встановлених у ч.1 ст.21 Закону №3721-XII,
тобто звільнення особи у зв'язку з
невідповідністю її за станом здоров'я
займаній посаді.

Таким чином, оскільки позивач вийшла на
пенсію за півтора роки до досягнення
нею пенсійного віку на підставі ч.1 ст.21
Закону №3721-XII, отримує пенсію за віком,
зареєстрована як ФОП, то колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності достатніх та
необхідних правових підстав для
задоволення даного адміністративного
позову.

При цьому, доводи апеляційної скарги
спростовуються обставинами,
встановленими судом першої інстанції,
наявними в матеріалах справи доказами
та нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст.41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.