Справа № 755/12128/14-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Яровенко
Суддя-доповідач: Гром
У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.,

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 17 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у місті Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у місті Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, в якому просила
зобов'язати відповідачів здійснити
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі 51
мінімальної заробітної плати та
одноразову компенсацію за втрату
годувальника в розмірі 60 мінімальних
заробітних плат.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 17 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного адміністративного суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи та
є дружиною померлого громадянина з
числа ліквідаторів, смерть якого
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою.

04 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
УПСЗН Дніпровської районної в м.Києві
державної адміністрації з заявою про
перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення та одноразової
компенсації за втрату годувальника.

14 квітня 2014 року УПСЗН Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації відмовило ОСОБА_3 в
задоволенні її заяви.

Не погоджуючись із вказаною відмовою
позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується колегія суддів.

Виходячи із змісту ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам
ЧАЕС 3 групи складає 3 мінімальні
заробітні плати, а одноразова
компенсація особам, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, смерть яких
пов'язана з Чорнобильською катастрофою
- 60 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного
кодексу України до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України (з урахуванням особливостей,
визначених пунктом 5 частини другої
статті 67-1 цього Кодексу), належать
видатки на державні програми з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки, запобігання виникненню та
ліквідації надзвичайних ситуацій та
наслідків стихійного лиха.

Частиною 4 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
р. норми і положення статей деяких
Законів України, зокрема ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.

З огляду на вказане, колегія суддів
звертає увагу, що на 2013 р. дія ст. 48 «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
обмежується нормами Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік».

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено, що суди при розгляді
справ щодо соціального захисту прав
громадян повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону України про
Державний бюджет України на
відповідний рік.

З огляду на вказане, судом першої
інстанції вірно встановлено, що
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
р. № 562, позивачу була призначена
допомога на оздоровлення за 2013 рік
відповідно до діючого законодавства.

Також, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 20
квітня 2007 року «Про встановлення
розмірів виплат деяким категоріям
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
21.11.2008 року була призначена одноразова
компенсація як вдові, яка втратила
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою в розмірі
7586 грн. (а.с. 29)

Крім того, колегія суддів вважає, що
виходячи з природи одноразової
компенсації за шкоду заподіяну
здоров'ю внаслідок Чорнобильської
катастрофи, остання повинна
виплачуватися учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС на момент
встановлення інвалідності.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що вимоги позивача є
безпідставними, оскільки одноразова
компенсація по втраті годувальника та
щорічна допомога на оздоровлення були
виплачені позивачу відповідно до
чинного законодавства.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 160, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 17 липня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.