Справа № 2а-1437/12/1070
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/12849/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.,за участю секретаря
судового засідання Єгорової І.В.,

представників позивача Рижкової О.В.,
Іваніва А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 17.07.2012 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2013 року

у справі № 2а-1437/12/1070

за позовом приватного акціонерного
товариства «Білоцерківська
теплоелектроцентраль» (далі - позивач,
ПрАТ «Білоцерківська
теплоелектроцентраль»)

до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області Державної
податкової служби (далі - відповідач,
Білоцерківська ОДПІ)

третя особа: товариство з обмеженою
відповідальністю «Хімічні Технології»
(далі - третя особа, ТОВ «Хімічні
Технології»)

про визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ПрАТ «Білоцерківська
теплоелектроцентраль» звернулось у
березні 2012 року до суду з
адміністративним позовом до
Білоцерківської ОДПІ про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення від 29.12.2011 року №
3068/.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 17.07.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.02.2013 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити. Вважає, що рішення судів
першої та апеляційної інстанцій були
прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому засіданні та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, суд касаційної інстанції
дійшов висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства щодо
правомірності формування витрат та
доходів від операцій з векселями,
емітентом яких є ТОВ «Хімічні
Технології», та операцій з цінними
паперами по договорах купівлі-продажу,
в яких стороною виступало ТОВ «Хімічні
технології» за період з 01.01.2008 року по
01.07.2011 року, за результатами якої
складено акт від 06.10.2011 року №
5127/23-2/30664834/201, з якого вбачається, що у
перевіряємий період позивач проводив
операції за векселями емітентом яких
було ТОВ «Хімічні Технології».

Так, відповідно до договору
купівлі-продажу векселів від 19.12.2008
року № Б-457/1, укладеного між ТОВ
«Хімічні Технології» та позивачем,
представником якого було ВАТ «Банк
«Фінанси та Кредит», ПрАТ
«Білоцерківська
теплоелектроцентраль» придбано
векселі на суму 444 023 300,00 гривень.

У подальшому, придбані у вказаного
підприємства векселі позивач продав
ТОВ «Міжгалузева машинобудівна
корпорація», ТОВ «Апогей», ТОВ «Перт»,
ТОВ «Ді.ер.ай», ТОВ «Агрібізнес»,
відповідно до договорів
купівлі-продажу векселів,
представником позивача у яких є ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит», що діє на
підставі ліцензії на здійснення
брокерських угод від 28.10.2009 року серії
АВ № 493406.

За результатами перевірки податковий
орган дійшов висновку, що оскільки за
вказаними договорами від продажу
векселів, емітентом яких є ТОВ «Хімічні
Технології», позивач отримав на
розрахунковий рахунок грошові кошти у
сумі 200 666 011,00 гривень, то вказана сума
коштів є безповоротною фінансовою
допомогою.

Крім того, під час перевірки
встановлено, що в провадженні СВ ПМ ДПІ
у Шевченківському районі місті Києва
знаходиться кримінальна справа № 80-264
від 09.08.2011 року, яка порушена відносно
Голови правління ЗАТ «Укренергозбут»
ОСОБА_6 за ознаками складу злочину
передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального
кодексу України (далі - КК України) та за
фактом фіктивного підприємництва ТОВ
«Хімічні технології» за ознаками
складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205
КК України. Під час досудового слідства
встановлено, що ОСОБА_7 за попередньою
змовою з невстановленим слідством
особами у лютому 2003 року створив на
території м. Києва ТОВ «Хімічні
Технології» з метою прикриття
незаконної діяльності. Підприємство
включено невстановленими слідством
особами до злочинної схеми з
мінімізації податкових зобов'язань ЗАТ
«Укренергозбут» та діючих підприємств
від здійснення операцій з
купівлі-продажу цінних паперів
(простих векселів).

З огляду на зазначене, відповідачем
зроблено висновок, що всі правочини,
укладені між ПрАТ «Білоцерківська
теплоелектроцентраль» та ТОВ «Хімічні
технології» в період, коли ОСОБА_7
значився директором та засновником,
порушують публічний порядок та
відповідно до ч. 2 ст. 228 Цивільного
кодексу України (далі -ЦК України) є
нікчемними.

Також, акт перевірки містить висновки
податкового органу, що векселі,
виписані ТОВ «Хімічні Технології» не
відповідають вимогам чинного
законодавства, оскільки не містять
підпису бухгалтера підприємства.

На підставі акту перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 29.12.2011 року №
3068/, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств за основним
платежем у розмірі 49 845 980,00 гривень та
за штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 7 045 424,00 гривні.

В порядку адміністративного
оскарження податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін.

Суди попередніх інстанцій вирішуючи
спір по суті та задовольняючи позовні
вимоги, з висновками яких погоджується
колегія суддів касаційної інстанції,
виходили з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. (ч. 2 ст. 215 ЦК
України).

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, висновок
податкового органу про нікчемність
укладених між позивачем та ТОВ
«Хімічні Технології» угод ґрунтується
на поясненнях директора даного
підприємства ОСОБА_7, які відображені у
протоколі допиту від 11.08.2011 року в
кримінальній справі № 80-0264 щодо
непричетності останнього до
господарської діяльності контрагента
позивача.

Разом з тим, під час судового розгляду
справи судом першої інстанції,
директором ТОВ «Хімічні Технології»
ОСОБА_7 підтверджено, що останній
дійсно виконує обов'язки директора
даного підприємства, укладає та
підписує договори і податкову
звітність.

Крім того, судами встановлено, що
постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 13.04.2012 року, яка
залишена без змін ухвалою апеляційного
суду міста Києва від 15.06.2012 року,
скасовано постанову старшого слідчого
СВ ПМ ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва Зері К.Ф. від 11.08.2011 року про
порушення кримінальної справи за
фактом фіктивного підприємництва ТОВ
«Хімічні Технології».

Також, при дослідженні судами
попередніх інстанцій ухвали
апеляційного суду м. Києва від 15.06.2012
року встановлено, що ТОВ «Хімічні
Технології» було зареєстровано у 2003
році і створене з метою здійснення
підприємницької діяльності та
здійснювало таку підприємницьку
діяльність. При цьому, зазначене
рішення містить висновки суду
апеляційної інстанції, що на підставі
перевірених в судовому засіданні
матеріалів суд дійшов висновку про те,
що будь-яких даних, які б містили
посилання на ознаки фіктивності даного
підприємства, в матеріалах справи
немає. Також в матеріалах справи немає
фактичних даних, які б вказували на
незаконну діяльність чи інші дії з
метою прикриття незаконної діяльності
із використанням ТОВ «Хімічні
Технології» та відсутні матеріали, які
б ставили під сумнів факт
підприємницької діяльності
товариства.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції приходить до висновку, що
судами попередніх інстанцій в повній
мірі спростовано безпідставні та
необґрунтовані доводи відповідача про
нікчемність правочинів, укладених між
позивачем і ТОВ «Хімічні Технології».

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994 року № 334/94-ВР
(далі - Закон № 334/94-ВР) об'єктом
оподаткування є прибуток, який
визначається шляхом зменшення суми
скоригованого валового доходу
звітного періоду, визначеного згідно з
п. 4.3 ст. 4 цього Закону на: суму валових
витрат платника податку, визначених ст.
5 цього Закону; суму амортизаційних
відрахувань, нарахованих згідно із
статтями 8 і 9 цього Закону.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР
валовий доход - загальна сума доходу
платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі, виключній
(морській) економічній зоні, так і за її
межами.

Згідно з пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону № 334/94-ВР
валовий доход включає: доходи з інших
джерел, у тому числі, але не виключно, у
вигляді: сум безповоротної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному періоді, вартості товарів
(робіт, послуг), безоплатно наданих
платнику податку у звітному періоді,
крім їх надання неприбутковим
організаціям згідно з п. 7.11 ст. 7 цього
Закону та у межах таких операцій між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи, крім
випадків, визначених у ч. 4 ст. 3 Закону
України «Про списання вартості
несплачених обсягів природного газу»;
сум поворотної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
періоді, що залишається неповерненою
на кінець такого звітного періоду від
осіб, що не є платниками цього податку
(у тому числі нерезидентів), або осіб,
які згідно із законодавством мають
пільги з цього податку, включаючи право
застосовувати ставку податку нижчу,
ніж установлена п. 7.2 ст. 7 або ст. 10 цього
Закону.

У разі коли у майбутніх податкових
періодах платник податку повертає таку
поворотну фінансову допомогу (її
частину) особі, яка її надала, такий
платник податку збільшує суму валових
витрат на суму такої поворотної
фінансової допомоги (її частини) за
наслідками податкового періоду, в
якому відбулося таке повернення. При
цьому валові доходи такого платника
податку не збільшуються на суму умовно
нарахованих процентів, а податкові
зобов'язання особи, що надала поворотну
фінансову допомогу, не змінюються як
при її видачі, так і при її зворотному
отриманні. Як виняток з правила,
визначеного цим абзацом, операції з
отримання (надання) фінансової
допомоги між платником податку та його
філіями, відділеннями, іншими
відокремленими підрозділами, що не
мають статусу юридичної особи,
розташованими на території України, не
призводять до зміни їх валових витрат
або валових доходів.

Відповідно до пп. 7.6.4 п. 7.6 ст. 7 Закону №
334/94-ВР під терміном «доходи» слід
розуміти суму коштів або вартість
майна, отриману (нараховану) платником
податку від продажу, обміну або інших
способів відчуження цінних паперів та
деривативів, збільшену на вартість
будь-яких матеріальних цінностей чи
нематеріальних активів, які
передаються платнику податку в зв'язку
з таким продажем, обміном або
відчуженням.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
доходи, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до ст. 137, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
з: доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Приписами пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України
встановлено, що інші доходи включають
вартість товарів, робіт, послуг,
безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

До складу доходів включається також
сума будь-якої заборгованості платника
податку, яка погашається у зв'язку з
таким продажем, обміном або
відчуженням.

Відповідно до п. 137.10 ст. 137 ПК України
суми безповоротної фінансової
допомоги та безоплатно отримані товари
(роботи, послуги) вважаються доходами
на дату фактичного отримання платником
податку товарів (робіт, послуг) або за
датою надходження коштів на
банківський рахунок чи в касу платника
податку, якщо інше не передбачено цим
розділом.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факт здійснення
господарської операції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що договори
купівлі-продажу векселів, укладених
між позивачем та ТОВ «Міжгалузева
машинобудівна корпорація», ТОВ
«Апогей», ТОВ «Перт», ТОВ «Ді.ер.ай», ТОВ
«Агрібізнес» містять зазначення
порядку розрахунків, згідно з якими
вказані контрагенти позивача
зобов'язані сплатити договірну
вартість векселів не пізніше 31.12.2010
року.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій щодо
безпідставності та необґрунтованості
висновків податкового органу про
надання позивачу безповоротної
фінансової допомоги, оскільки позивач,
укладаючи договори із вказаними
контрагентами фактично продавав
векселі, що у свою чергу, свідчить про
те, що дані правочини були оплатними.

Крім того, відповідно до положень ст. 5
Закону України «Про обіг векселів в
Україні» вексель підписується: від
імені юридичних осіб - власноручно
керівником та головним бухгалтером
(якщо така посада передбачена штатним
розписом юридичної особи) чи
уповноваженими ними особами. У разі,
якщо вексель підписується
уповноваженою особою, до тексту
векселя включається посилання на
внутрішній документ юридичної особи,
відповідно до якого уповноважена особа
має право підписувати вексель. Підписи
скріплюються печаткою.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що у ТОВ «Хімічні
Технології» була відсутня посада
бухгалтера, а тому підписи директора
підприємства на векселях здійснені
правомірно, чим, на думку колегії
суддів касаційної інстанції,
спростовано доводи податкового органу
щодо невідповідності векселів,
виписаних ТОВ «Хімічні Технології»,
вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
які правомірно визначили
безпідставність та необґрунтованість
висновків відповідача викладених в
акті перевірки та скасували
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваних рішень судами першої та
апеляційної інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які б могли
призвести до скасування оскаржуваних
рішень.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 160, 167, 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 17.07.2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2013 року
у справі № 2а-1437/12/1070 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: (підпис) І.О.
БухтіяроваСудді: (підпис) М.І.
Костенко (підпис) І.В. Приходько
З оригіналом згідно

Помічник судді
Паніотова В.Г.