Справа № 820/14435/14
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 жовтня 2014 р.
№ 820/14435/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді -
Зінченка А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у судовому засіданні
справу за позовом громадянина
В’єтнаму ОСОБА_1 до Головного
управління Державної міграційної
служби в Харківській області та
Головного управління Державної
міграційної служби України у Донецькій
області про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, громадянин В’єтнаму ОСОБА_1,
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Головного управління
Державної міграційної служби в
Харківській області та Головного
управління Державної міграційної
служби в Донецькій області, в якому
просить суд визнати протиправною
постанову УГІРФО ГУ МВС України в
Донецькій області про скасування
рішення про видачу посвідки на
постійне проживання та її вилучення у
громадянина В'єтнаму ОСОБА_1 від 27.08.2009
р.; скасувати постанову УГІРФО ГУ МВС
України в Донецькій області про
скасування рішення про видачу посвідки
на постійне проживання та її вилучення
у громадянина В'єтнаму ОСОБА_1 від 27.08.2009
р та зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області повторно
розглянути заяву від 27.01.14 р. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про обмін його посвідки на
постійне проживання, серія НОМЕР_1, у
зв'язку із досягненням ним 45- річного
віку.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що
йому, громадянину В’єтнаму ОСОБА_1,
рішенням УГІРФО ГУМВС України в
Донецькій області на підставі Закону
України «Про іміграцію» був наданий
дозвіл на імміграцію в Україну, та він
був документований посвідкою на
постійне проживання в Україні НОМЕР_1
від 08.07.2003 року. В цій посвідці
відображене його місце реєстрації.

25.02.2014 року позивач звернулася с заявою
до інспектора ГУ ДМС України в
Харківський області, про обмін бланку
посвідки на постійне проживання в
Україні у зв'язку з непридатністю для
її користування.

Позивачем були надані до заяви усі
документи, необхідні для обміну бланку
посвідки та сплачено держмито.

Але, ГУ ДМС України в Харківський
області обмін бланку посвідки на
постійне проживання в Україні позивачу
не здійснив, а надав письмову відповідь
№ 04/7963 від 13.05.2014 року, в якій вказав, що
згідно комп'ютерних обліків ГУ ДМС
України в Харківській області
значиться громадянин СРВ ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, якому 17.11.2009 року рішенням
УГІРФО ГУМВС України в Донецькій
області скасовано посвідку на постійне
проживання в Україні серії НОМЕР_1 від
03.07.03, терміном дії - безстроково.

Для отримання копії висновку про
скасування посвідки на постійне
проживання в Україні громадянина СРВ
ОСОБА_1 необхідно звернутися до ГУ ДМС
України в Донецькій області.

Представник позивача звернувся до ГУ
ДМС України в Донецькій області з
адвокатським запитом щодо надання
копії рішення УГІРФО ГУМВС в Донецькій
області, на підставі якого 17.11.2009 року
позивачу скасовано посвідку.

Листом від 12.06.2014 року за №3/1-8937/2
позивач отримав копію постанови УГІРФО
ГУМВС України в Донецькій області від
27.08.2009 року про скасування рішення про
видачу посвідки на постійне проживання
та її вилучення.

Позивач вважає, що постанова є
протиправною, незаконною,
необґрунтованою, а тому підлягає
скасуванню.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, але надав до суду
клопотання, в якому просив позовні
вимоги задовольнити та справу
розглядати за його відсутності.

Представник відповідача - ГУ ДМС
України в Харківській області у судове
засідання не прибув, про час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, а тому суд
приходить до висновку про розгляд
справи за його відсутності.

Представник відповідача - ГУ ДМС
України в Донецькій області у судове
засідання не прибув, про час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, а тому суд
приходить до висновку про розгляд
справи за його відсутності.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладене, суд
відповідно до ст. 128 КАС України ухвалив
проводити судовий розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали, суд встановив
наступне.

Громадянин В’єтнаму ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув на територію
України у 1989 році та після закінчення
навчання залишився мешкати у
м.Донецьку.

Рішенням УГІРФО ГУМВС України в
Донецькій області на підставі Закону
України «Про іміграцію» був наданий
дозвіл на імміграцію в Україну, та він
був документований посвідкою на
постійне проживання в Україні НОМЕР_1
від 08.07.2003 року. В цій посвідки
відображене його місце реєстрації.

Згодом позивач переїхав на постійне
проживання до м. Харкова.

25.02.2014 року позивач звернулася с заявою
до інспектора ГУ ДМС України в
Харківський області, про обмін бланку
посвідки на постійне проживання в
Україні у зв'язку з непридатністю для
її користування.

Позивачем були надані до заяви усі
документи, необхідні для обміну бланку
посвідки та сплачено держмито.

Але, ГУ ДМС України в Харківський
області обмін бланку посвідки на
постійне проживання в Україні позивачу
не здійснив, а надав письмову відповідь
№ 04/7963 від 13.05.2014 року, в якій вказав, що
згідно комп'ютерних обліків ГУ ДМС
України в Харківській області
значиться громадянин СРВ ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, якому 17.11.2009 року рішенням
УГІРФО ГУМВС України в Донецькій
області скасовано посвідку на постійне
проживання в Україні серії НОМЕР_1 від
03.07.03, терміном дії - безстроково.

Для отримання копії висновку про
скасування посвідки на постійне
проживання в Україні громадянина СРВ
ОСОБА_1 необхідно звернутися до ГУ ДМС
України в Донецькій області.

Представник позивача звернувся до ГУ
ДМС України в Донецькій областіз
адвокатським запитом щодо надання
копії рішення УГІРФО ГУМВС в Донецькій
області, на підставі якого 17.11.2009 року
позивачу скасовано посвідку.

Листом від 12.06.2014 року за № 3/1-8937/2
позивач отримав копію постанови УГІРФО
ГУМВС України в Донецькій області від
27.08.2009 року про скасування рішення про
видачу посвідки на постійне проживання
та її вилучення. Підставою для його
прийняття ВГІРФО ГУМВС України в
Донецькій області було зазначено, що
позивач повинен був звернутись із
заявою про отримання посвідки протягом
шести місяців з дня набрання чинності
Законом України "Про імміграцію" .

Проаналізувавши наведене, суд вказує,
що згідно з п. 4 розділу V Прикінцевих
положень Закону України "Про
імміграцію" №2491-ІІІ від 07.06.2001 року
вважати такими, що мають дозвіл на
імміграцію в Україну, зокрема,
іноземців та осіб без громадянства, які
прибули в Україну до 6 березня 1998 року
за Угодою між Урядом Соціалістичної
Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про
направлення і прийняття в'єтнамських
громадян на професійне навчання та
роботу на підприємства і в організації
СРСР від 2 квітня 1981 року, залишилися
проживати в Україні і звернулися
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим Законом із заявою про
видачу їм посвідки на постійне
проживання в Україні. Особам,
зазначеним у пункті 4 Прикінцевих
положень, посвідка на постійне
проживання видається за їхніми заявами
або заявами їх законних представників
без оформлення дозволу на імміграцію.
На них поширюється чинність статей 12 - 15
цього Закону.

Статтею 12 Закону України "Про
імміграцію" (в редакції що діяла на
момент прийняття оскаржуваного
рішення) передбачено, що дозвіл на
імміграцію може бути скасовано
органом, який його видав, якщо: 1)
з'ясується, що його надано на підставі
свідомо неправдивих відомостей,
підроблених документів чи документів,
що втратили чинність; 2) іммігранта
засуджено в Україні до позбавлення
волі на строк більше одного року і
вирок суду набрав законної сили; 3) дії
іммігранта становлять загрозу
національній безпеці України,
громадському порядку в Україні; 4) це є
необхідним для охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України; 5) іммігрант порушив
законодавство про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства; 6) в
інших випадках, передбачених законами
України.

Відповідно до п.п. 21-22 "Порядку
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію і поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень", затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України №1983 від
26.12.2002 року (в редакції що діяла на
момент прийняття оскаржуваного
рішення), дозвіл на імміграцію
скасовується органом, який його видав.
Для започаткування процедури розгляду
питання про скасування дозволу на
імміграцію відповідне подання
надсилається до органу, який приймав
рішення про надання такого дозволу.

Отже, наведені вище вимоги Закону
№2491-ІІІ і положення Порядку покладають
на органи, які розглядають питання про
скасування дозволу на імміграцію,
суб'єктів владних повноважень
обов'язок проведення всебічної
перевірки на підставі відповідного
подання.

Суд зазначає, що визначеного Порядком
подання до суду не надано.

Тобто, визначених Положенням підстав
для проведення перевірки
правомірності оформлення іноземному
громадянину посвідки на постійне
проживання в України не доведено.

Відповідно, перевірка була проведена
за відсутності підстави визначеної п. 22
"Порядку провадження за заявами про
надання дозволу на імміграцію і
поданнями про його скасування та
виконання прийнятих рішень",
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №1983 від 26.12.2002 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Також, суд зазначає, що при наданні
посвідки на постійне місце проживання
в Україні ОСОБА_1, ВГІРФО ГУМВС України
в Донецькій області керувалось п. 4
Розділу V Прикінцевих положень Закону
України "Про імміграцію". Відповідно
проводило перевірку підстав залишення
на постійне проживання на території
України позивача та підстав для
відмови у наданні дозволу на
імміграцію не виявило та надало
посвідку на постійне місце проживання
в Україні ОСОБА_1. Разом з тим, цією ж
нормою Закону відповідач обґрунтовує
прийняття протилежного рішення -
висновку про скасування посвідки на
постійне проживання в Україні
громадянина В'єтнаму ОСОБА_1 серії
НОМЕР_1 від 08.07.2003 року.

Судом не встановлено, що з дати видання
посвідки виникли обставини,
передбачені ст. 12 Закону України "Про
імміграцію", які б тягли за собою
скасування дозволу на імміграцію.

Доказів того, що посвідка на постійне
проживання громадянина Соціалістичної
Республіки В’єтнам ОСОБА_1 серії
НОМЕР_1 від 08.07.2003 року, видана ВГІРФО
ГУМВС України в Донецькій області
отримана позивачем у не передбаченому
законом порядку, відповідачами не
надано.

Крім того, в оскаржуваному висновку
визнано, що оформлення посвідки
здійснено безпідставно.

Між тим, доказів притягнення до
відповідальності посадової особи, яка
складала, затверджувала та видала
посвідку на постійне проживання серії
НОМЕР_1 від 08.07.2003 року за прийняття
безпідставного рішення не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачами не
надано доказів правомірності висновку
ВГІРФО ГУМВС України в Донецькій
області.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень мають бути
законними та обґрунтованими,
прийнятими чи вчиненими в межах
наданих повноважень, мати під собою
конкретні об'єктивні факти, на підставі
яких його ухвалено або вчинено, а суд,
відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, перевіряє чи прийнято
такі рішення на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
на може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги позивача документально
та нормативно обґрунтовані, а тому є
такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 11, 12, 69- 71, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов громадянина
В’єтнаму ОСОБА_1 до Головного
управління Державної міграційної
служби в Харківській області та
Головного управління Державної
міграційної служби України у Донецькій
області про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною постанову УГІРФО
ГУ МВС України в Донецькій області про
скасування рішення про видачу посвідки
на постійне проживання та її вилучення
у громадянина В'єтнаму ОСОБА_1 від 27.08.2009
р.

Скасувати постанову УГІРФО ГУ МВС
України в Донецькій області про
скасування рішення про видачу посвідки
на постійне проживання та її вилучення
у громадянина В'єтнаму ОСОБА_1 від 27.08.2009
р.

Зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області повторно
розглянути заяву від 27.01.14 р. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про обмін його посвідки на
постійне проживання, серія НОМЕР_1, у
зв'язку із досягненням ним 45- річного
віку.

Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
А.В. Зінченко