Справа № 813/5878/13а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 р.
Справа № 876/1364/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Довгої О.І., Запотічного І.І.

за участю секретаря Бєлкіної
Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Турчина І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Генеральної прокуратури України на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24.12.2013р. у
справі №813/5878/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Генеральної прокуратури України про
зобов'язання надати відповідь на
звернення,

встановив:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.12.2013р. у
справі №813/5878/13а за позовом ОСОБА_1 до
Генеральної прокуратури України про
зобов'язання надати відповідь на
звернення, позов було задоволено,
постановлено зобов'язати Генеральну
прокуратуру України надати позивачу
повну відповідь на його звернення від
24.04.2012 року.

В апеляційній скарзі скаржник просить
постанову суду скасувати та відмовити
у позові повністю. Апеляційна скарга
мотивована неврахуванням судом першої
інстанції того, що позивачу було надано
ще й додаткову відповідь від 01.06.2013 р., у
якій позивача повідомлено про
відсутність підстав для
представництва прокуратурою його
інтересів в суді. При розгляді справи
№813/3528/13-а судом було встановлено факт
надання позивачу повної відповіді на
його звернення. Посилається на сплив
встановленого строку на звернення до
адміністративного суду, оскільки про
порушення своїх прав позивач дізнався
03.06.2012 р., однак із позовом звернувся
лише в липні 2013 р.

В судових засіданнях представник
скаржника вимоги скарги підтримав із
зазначених у ній мотивів.

Позивача позов заперечив за
безпідставністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю
- доповідача, пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
в задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та
матеріалами справи підтверджується, що
24.04.2012 року позивач звернувся зі
скаргою на ім'я Генерального прокурора
України, в якій просив визнати, що п.
ОСОБА_7. в якості народного судді
Радехівського районного суду не мав
права 23.06.1992 року розривати шлюб між
позивачем та ОСОБА_3, оскільки згідно з
відповіддю заступника начальника ТУ
ДСА у Львівській області ОСОБА_7 був
обраний ухвалою Львівської обласної
ради народних депутатів №294 від 13.05.1993
року суддею Радехівського районного
народного суду. Також у вказаній скарзі
просив доручити начальнику відділу
представництва громадян та держави в
суді Генеральної прокуратури України,
не порушуючи строку, передбаченого ст.
362 ч.2 п.1 ЦПК України, звернутись в
якості представника інтересів
позивача та захисту законних прав до
суду із заявою про скасування рішення
судді Радехівського районного
народного суду Львівської області
ОСОБА_7 від 23.06.1992 року про розірвання
шлюбу між позивачем та ОСОБА_3

У відповідь на дану скаргу
відповідачем за підписом заступника
начальника Головного управління
представництва в суді, захисту
інтересів громадян та держави при
виконанні судових рішень ОСОБА_5
позивачу надано відповідь 01.06.2012 року
за №05/2/1-8496-12.

Позивач, вважаючи вищевказану
відповідь неповною, подав до суду позов
до Генеральної прокуратури України, в
якому просив визнати оскаржувану
відповідь такою, що сформульована з
порушенням прав позивача, передбачених
ст.ст. 1, 4, 15, 19 Закону України «Про
звернення громадян», а також ст. 36-1
Закону України «Про прокуратуру».
Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12.06.2013 року,
вийшовши за межі позовних вимог,
визнано протиправними дії Генеральної
прокуратури України щодо надання
неповної відповіді листом №05/2/1-8496-12
від 01.06.2012 року на скаргу позивача від
24.04.2012 року. Ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28.11.2013 р. зазначену постанову було
залишено без змін. Враховуючи наведене,
посилання скаржника на сплив
встановленого строку на звернення до
адміністративного суду не заслуговує
на увагу. При вирішенні справи суд
першої інстанції підставно виходив з
того, що згідно зі ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Згідно зі ст. 40
Конституції України усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатись до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк. Згідно зі
ст. 1 Закону України «Про звернення
громадян» громадяни України мають
право звернутися до органів державної
влади, місцевого самоврядування,
об'єднань громадян, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, засобів масової
інформації, посадових осіб відповідно
до їх функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення. Ч.3 ст.2 Закону
України «Про звернення громадян»
встановлено, що заява (клопотання) -
звернення громадян із проханням про
сприяння реалізації закріплених
Конституцією та чинним законодавством
їх прав та інтересів або повідомлення
про порушення чинного законодавства чи
недоліки в діяльності підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, народних депутатів
України, депутатів місцевих рад,
посадових осіб, а також висловлення
думки щодо поліпшення їх діяльності.
Клопотання - письмове звернення з
проханням про визнання за особою
відповідного статусу, прав чи свобод
тощо.

Згідно з ч.2 ст. 15 цього ж Закону органи
державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку дається тим органом, який
отримав ці заяви і до компетенції якого
входить вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань, за підписом
керівника або особи, яка виконує його
обов'язки. Рішення про відмову в
задоволенні вимог, викладених у заяві
(клопотанні), доводиться до відома
громадянина в письмовій формі з
посиланням на Закон і викладенням
мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про
прокуратуру» прокурор розглядає заяви
і скарги про порушення прав громадян та
юридичних осіб, крім скарг, розгляд
яких віднесено до компетенції суду.
Інструкцією про порядок розгляду і
вирішення звернень та особистого
прийому в органах прокуратури України,
затвердженою Наказом Генерального
прокурора України від 21.06.2011року №9гн
(далі - Інструкція №9 гн) визначено
порядок розгляду і вирішення звернень
громадян, службових та інших осіб в
органах прокуратури. Звернення
громадян, запити, звернення народних
депутатів України, депутатів місцевих
рад вважаються вирішеними та
знімаються з контролю, якщо поставлені
в них питання перевірено, вжито
необхідних заходів, дано вичерпні
відповіді згідно з чинним
законодавством і направлено письмову
відповідь, що закріплено пунктом 6.1
вищезазначеної Інструкції.

В світлі звернення позивача, відповідь
від 01.06.2012 року за №05/2/1-8496-12 підставно
розцінена як неповна. Та обставина, що
позивачу була надана додаткова
відповідь від 01.06.2013 р. щодо відсутності
підстав для представництва інтересів в
суді, не спростовує висновків суду щодо
неповноти наданої відповіді в світлі
мотивів позовної заяви та наданого
звернення.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Інші доводи скаржника не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. У відповідності до
вимог ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Генеральної
прокуратури України залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
24.12.2013р. у справі №813/5878/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Довга О.І.

Запотічний І.І.

Повний текст ухвали складений 20.10.2014
року.