Справа № 813/4313/14
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р.
Справа № 8773/14/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання -
Керод Х.І.,

за участю:

представників позивача -
Демчик О.І.,

Тіщенко В.О.,

представників відповідача -
Павлюк Б.З.,

Кураш Б.С..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 28
серпня 2014 року у справі за позовом
Приватного підприємства "Автотранском"
до Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство "Автотранском"
звернулося з позовом до Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області, в
якому просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 05.06.2014
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем в сумі -
602 270,00 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі - 301 135,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що за наслідками
перевірки складено акт про дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року і
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 05.06.2014 року
№ , яким ПП "Автотранском"
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в сумі - 602
270,00 грн. Вважають, що податкове
повідомлення-рішення винесене за
відсутності правових підстав і з
порушенням норм чинного законодавства,
а тому є протиправним та підлягає
скасуванню.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року, позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області № від 05.06.2014
року.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, Державна податкова інспекція
у Личаківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області подала апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволені позову
відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
Державною податковою інспекцією у
Личаківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області проведено планову
виїзну перевірку ПП "Автотранском" код
за з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2013 року по 31.12.2013
року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2013 року по
31.12.2013 року.

22 травня 2014 року за результатами
перевірки апелянтом складено Акт від
№190/22-10/36153111 про результати планової
виїзної документальної перевірки,
встановлено порушення ПП
"Автотранском" вимог п.102.5 ст.102, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року № 2755-VІ (із внесеними
змінами та доповненнями) в сумі 602 270
грн. і донараховано податок з доходів
фізичних осіб в сумі 1944,68 грн..

На підставі зазначеного акту
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 05.06.2014
року, яким ПП "Автотранском" збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість за основним
платежем в сумі 602 270, 00 грн.,
за штрафними санкціями в сумі 301 135, 00
грн..

За змістом Акту перевірки від 22.05.2014
року вказані порушення полягають у
тому, що ПП "Автотранском" проведено
коригування податкового кредиту
відповідно до податкової накладної, з
дати виписки якої минуло більше 365 днів
та безпідставно заявлено право на
податковий кредит із збігом терміну в
1095 днів на суму 602270,00 грн., що є
порушенням п.102.5 ст.102 та п.198.6 ст.198 ПК
України. Проведеною перевіркою
встановлено, що ПП "Автотранком" подано
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань від 18.02.2014 року № за
період грудень 2013 року в якому
проведено розрахунок коригування
(додаток Д1) від 30.12.2013 №101 по ТОВ "Нафта
Ойл", відповідно до податкової
накладної від 28.09.2010 № 53 на суму ПДВ 602270
грн. та розрахунок коригування від
30.12.2013 №111 по ТОВ "Нафта Ойл", згідно
податкової накладної від 28.09.2010 р. №53 на
суму ПДВ (- 102270) грн..

Заслухавши доводи сторін та
проаналізувавши обставини і матеріали
справи, колегія суддів погодилась з
правомірністю рішення суду першої
інстанції про те, що податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню виходячи з
наступного.

Між ПП "Автотранском" та ТОВ "Нафтаойл" 01
лютого 2010 року було укладено Договір
поставки нафтопродуктів № 2010/02/1,
відповідно до умов якого Постачальник
зобов'язався поставити покупцю
нафтопродукти, а останній прийняти та
оплатити ці нафтопродукти на умовах
цього Договору. 28.09.2010 року ТОВ
"Нафтаойл" перерахувало кошти і
виписало податкову накладну № 53 на
суму ПДВ 1172270,00 грн., яка була

включена ПП
"Автотранском" до складу податкового
кредиту у вересні 2010 року, що
підтверджено наявною в матеріалах
справи Декларацією з податку на додану
вартість за вересень 2010 року та не
заперечується апелянтом.

Згодом, згідно банківських виписок від
30.12.2013 року, ТОВ "Нафтаойл" здійснило
сплату грошових коштів в сумі 6240000,00
грн. на рахунок позивача із зазначенням
призначення платежу - "повернення
попередньої оплати за договором від
01.02.2010 року №2010/02/1". В цей же день, листом
№ 30/12-13 від 30.12.2013 року ТОВ "Нафтаойл"
здійснило уточнення призначення
платежу в платіжних дорученнях ,
та від 30.12.2013 - "надання
поворотної безвідсоткової фінансової
допомоги (позики) згідно Договору №
НО-301213-АТК від 30.12.2013р. без ПДВ".
Висновками Акту перевірки
підтверджено, що відповідно до
оборотно-сальдової відомості по
бухг.рах.631 по контрагенту ТОВ
"Нафтаойл" станом на 01.01.2013 рахувалась
дебіторська заборгованість в сумі 9 660
000 грн.. За Актом звірки взаємних
розрахунків між ПП "Автотранском" та
ТОВ "Нафтаойл", станом на 31.12.2013 року,
кредиторська заборгованість ТОВ
"Нафтаойл" перед позивачем становить 6
420 000,00 грн.

Пунктом 192.1 статті 192 ПК України
передбачено, що якщо після постачання
товарів/послуг здійснюється будь-яка
зміна суми компенсації їх вартості,
включаючи наступний за постачанням
перегляд цін, перерахунок у випадках
повернення товарів/послуг особі, яка їх
надала, або при поверненні
постачальником суми попередньої
оплати товарів/послуг, суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту
постачальника та отримувача
підлягають відповідному коригуванню.

Відповідно до пп. 192.1.1. п. 192.1 ст. 192 ПК
України, якщо внаслідок такого
перерахунку відбувається зменшення
суми компенсації на користь платника
податку - постачальника, то: а)
постачальник відповідно зменшує суму
податкових зобов'язань за результатами
податкового періоду, протягом якого
був проведений такий перерахунок, та
надсилає отримувачу розрахунок
коригування податку; б) отримувач
відповідно зменшує суму податкового
кредиту за результатами такого
податкового періоду в разі, якщо він
зареєстрований як платник податку на
дату проведення коригування, а також
збільшив податковий кредит у зв'язку з
отриманням таких товарів/послуг.

За змістом п.192.3. ст.192 ПК України,
результат перерахунку податкових
зобов'язань і податкового кредиту
постачальника та отримувача
відображається у складі податкової
декларації за звітний податковий
період в порядку визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

На виконання вказаної норми Закону,
здійснивши повернення попередньої
оплати за договором від 01.02.2010 року
№2010/02/1 в сумі 3240000,00 грн. в т.ч ПДВ 540000,00
грн. ТОВ "Нафтаойл" склало розрахунки
коригування до податкових накладних: №
99 від 30.12.2013р. до податкової накладної
№ 19 від 30.03.2010 р. на суму ПДВ 37730 грн.; № 100
від 30.12.2013 р. до податкової накладної №
21 від 29.04.2010 р. на суму ПДВ 400000 грн.; № 101
від 30.12.2013р. до податкової накладної № 53
від 28.09.2010 р. на суму ПДВ 602270 грн..

У зв'язку з цим ПП "Автотранском"
включило в Додаток 1 до податкової
декларації, з податку на додану
вартість за грудень 2013 року, отримані
від ТОВ "Нафтаойл" вказані розрахунки
коригування до податкових накладних.
Враховуючи те, що розрахунок
коригування № 101 до податкової
накладної від 28.09.2010 № 53 на суму ПДВ 602 270
грн. був виписаний без врахування листа
про зміну призначення платежу на суму 3
000 000 грн., ТОВ "Нафтаойл" було скасовано
розрахунок коригування № 101 до
податкової накладної від 28.09.2010 р. № 53
на суму ПДВ 602 270 грн. та складено новий
розрахунок коригування від 30.12.2013 р. №
111 до податкової накладної від 28.09.2010 р.
№ 53 на суму ПДВ 102270 грн.

Отже, у зв'язку з поверненням
попередньої оплати за договором від
01.02.2010 року №2010/02/1 в сумі 3240000,00 грн. в т.ч
ПДВ 540000,00 грн. ТОВ "Нафтаойл" остаточно
було складено та направлено позивачу
розрахунки коригування від 30.12.2013 № 99
до податкової накладної від 30.03.2010 № 19
на суму ПДВ 37730 грн.; від 30.12.2013 № 100 до
податкової накладної від 29.04.2010 № 21 на
суму ПДВ 400 000 грн.; від 30.12.2013 № 111 до
податкової накладної №53 на суму ПДВ
102270 грн.

При цьому, апелянтом не оспорюється
правомірність включення позивачем в
Додаток 1 до декларації з податку на
додану вартість за грудень 2013 року,
отриманих від ТОВ "Нафтаойл"
розрахунків коригування від 30.12.2013 № 99
до податкової накладної від 30.03.2010 № 19
на суму ПДВ 37730 грн.; від 30.12.2013 № 100 до
податкової накладної від 29.04.2010 № 21 на
суму ПДВ 400000 грн..

Таким чином, враховуючи виправлення з
боку ТОВ "Нафтаойл" розрахунку
коригування № 101 та отримання
розрахунку коригування від 30.12.2013 р. №
111 до податкової накладної від 28.09.2010 р.
№ 53 на суму ПДВ 102270 грн. ПП
"Автотранском" подало уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань від
18.02.2014. № за період грудень 2013 р.
та Додаток 1 до уточнюючого розрахунку,
в який включено розрахунки
коригування: від 30.12.2013 р. №101 до
податкової накладної від 28.09.2010 р. № 53
на суму ПДВ 602270 грн. зі знаком (+),
підстава для коригування "арифметична
помилка"; від 30.12.2013 р. № 111 до податкової
накладної від 28.09.2010 р. № 53 на суму ПДВ
102270 грн. зі знаком (-), підстава для
коригування "повернення коштів".

Однак з Акту перевірки вбачається, що
висновки апелянта ґрунтуються на
припущенні про порушення позивачем ст.
102 ПК України, згідно з якою заяви про
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань, або про їх відшкодування у
випадках передбачених цим Кодексом,
можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що
настає за днем здійснення такої
переплати, або отримання права на таке
відшкодування.

Проте, на переконання колегії суддів,
дана норма у спірних правовідносинах
фактично не була порушена позивачем,
так як відповідно до Порядку взаємодії
органів державної податкової служби,
місцевих фінансових органів та органів
Державного казначейства України в
процесі повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації, Мінфіном, Державним
казначейством України від 21.12.2010 р. N
974/1597/499 "Про затвердження Порядку
взаємодії органів державної
податкової служби, місцевих фінансових
органів та органів Державного
казначейства України в процесі
повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань", повернення
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань у випадках,
передбачених податковим
законодавством, здійснюється виключно
на підставі заяви платника податку
(за винятком повернення надміру
утриманих (сплачених) сум податку на
доходи фізичних осіб, які
розраховуються органом державної
податкової служби на підставі поданої
платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку), яка може
бути подана протягом 1095 днів від дня
виникнення помилково та/або надміру
сплаченої суми. Зазначена норма
Податкового кодексу стосується саме
"повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань або про їх відшкодування" з
державного бюджету України внаслідок
помилково та/або надміру сплаченої
суми, а тому вказана норма не може бути
застосована при корегуванні
податкових зобов'язань та податкового
кредиту внаслідок повернення коштів.
Податковий кодекс України не містить
норм, які б обмежували у часі обов'язок
покупця відкоригувати податковий
кредит у разі повернення йому
передплати за товари (роботи). Відтак,
припущення апелянта про порушення
позивачем п. 102.5 ст.102 ПК України є
надуманими.

Стосовно висновків ДПІ по акту
перевірки про порушення позивачем
вимог п.198.6 ст.198 ПК України, колегія
суддів зазначає наступне.

Згідно п.198.6 ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу, а випадку,
коли платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Встановлений даною нормою Закону
термін в 365 днів застосовується лише у
випадку, якщо платник податку не
включив у відповідному звітному
періоді до податкового кредиту суму
податку на додану вартість на підставі
отриманих податкових накладних.

Сума ПДВ по податковій накладній № 53
від 28.09.2010р. на суму ПДВ 1172270,00 грн.
включена ПП "Автотранском" до складу
податкового кредиту у вересні 2010 року,
що не заперечується апелянтом. Пункт
198.6 ст.198 ПК України не обмежує в часі
право покупця коригувати податковий
кредит у разі повернення йому
передоплати за товари (послуги) по
податковій накладній, включеній до
податкового кредиту у звітному
періоді, в якому така податкова
накладна була виписана (отримана).

Заперечуючи позовні вимоги та доводи
ПП "Автотранском" в частині проведеної
ТОВ "Нафтаойл" зміни призначення
платежу листом від 30.12.2013 року, апелянт
покликаючись на вимоги п. "б" п.185.1 ст.185,
п.п.14.1.185, п.14.1 ст.14 ПК України зазначає
про те, що операції з отримання
поворотної фінансової допомоги не
підпадають під визначення операцій з
постачання товарів/послуг, а відтак ПДВ
за такою операцією не нараховуються.
Крім того, апелянт, з посилання на п.22.6
Закону України "Про платіжні системи",
покликається на те, що уточнення
призначення платежу надається
отримувачу грошей через його банк у
вигляді роздруку офіційного
повідомлення про зміну або виправлення
тексту призначення платежу, в
матеріалах справи відсутній такий лист
(повідомлення банку), що підтверджує
факт зміни позивачем призначення
платежу, який дає йому право на
проведення коригування відповідних
сум податкових накладних, що є
предметом спору.

Зазначені доводи податкового органу є
помилковими, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що 30.12.2013 року між
ТОВ "Нафтаойл", як Позикодавцем, та ПП
"Автотранском", як Позичальником,
укладено Договір позики № НО-301213-АТК,
згідно п.1 якого та керуючись ст.ст.1046-1053
ЦК України, Позикодавець надає
Позичальнику безпроцентну фінансову
допомогу на зворотній основі на умовах,
визначених цим договором. Загальна
сума позики становить 3 000 000,00 грн.
Термін надання позики (частини позики)
встановлено протягом 2 (двох)
банківських днів від дати погодження
Сторонами розміру необхідних
позичкових коштів. Відповідно до п.6
вказаного договору, позичальник
зобов'язується повернути надану позику
до 31.03.2014 року. Податковим органом не
надано суду доказів визнання недійсним
вказаного договору позики у
встановленому законом порядку. Факт
повернення позики підтверджено
платіжним дорученням від 28.03.2014 року,
яке долучено до матеріалів справи.

Ч. 1 ст. 1089 ЦК України передбачено, що за
дорученням платника (клієнта банку),
банк зобов'язується переказати певну
грошову суму на рахунок визначеного
платником одержувача у цьому чи в
іншому банку в термін, встановлений
законом або банківськими правилами,
якщо інший строк не передбачений
договором або звичаями ділового
обороту. Банк не має права робити
виправлення у платіжному дорученні
клієнта, якщо інше не встановлено
законом або банківськими правилами (ч. 2
ст. 1090 ЦКУ).

Відповідно до п. 32.3 ст. 32 Законом
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні", банки
зобов'язані виконувати доручення
клієнтів, що містяться в документах на
переказ, відповідно до реквізитів цих
документів та з врахуванням положень,
встановлених п. 22.6 ст. 22 Закону. Згідно
із зазначеним пунктом Закону,
обслуговуючий платника банк
зобов'язаний перевірити відповідність
номера рахунку платника і його коду та
приймати цей документ до виконання
тільки у разі їх збігу. Інструкцією про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, яка регулює
порядок здійснення безготівкових
розрахунків, встановлено, що банки
перевіряють відповідність заповнення
реквізитів розрахункових документів
клієнтів на відповідність вимогам
пунктів 2.4 та 2.5 Інструкції та додатку 8
до неї. Реквізит платіжного доручення
"Призначення платежу" заповнюється
платником так, щоб надавати повну
інформацію про платіж та документи, на
підставі яких здійснюється
перерахування коштів отримувачу.
Повноту інформації визначає платник з
урахуванням вимог законодавства
України і відповідає за дані, що
зазначені в реквізиті платіжного
доручення "Призначення платежу". Банк
перевіряє заповнення цього реквізиту
лише за зовнішніми ознаками (пункт 3.8
Інструкції). Відповідно до п. 2.29
Інструкції платник має право в
будь-який час до списання платежу з
рахунку відкликати з банку, що його
обслуговує, платіжні доручення в
порядку, визначеному внутрішніми
правилами цього банку. Платник може
змінити реквізит "Призначення платежу"
до списання коштів з його рахунку,
оформивши нове платіжне доручення.

Отже, враховуючи зазначені банківські
нормативи та вимоги, зміна призначення
платежу у реквізиті: "Призначення
платежу" за участю банку здійснюється
виключно до списання коштів з рахунку
платника. Будь-яких законодавчих
обмежень щодо уточнення інформації у
реквізиті: "призначення платежу", після
списання коштів з рахунку платника
шляхом обміну листами між сторонами
переказу, немає.

Таким чином, перевіривши дійсні
обставини справи та додатково
проаналізувавши зібрані документальні
докази по матеріалах справи, колегія
суддів прийшла до неспростовного
переконання про те, що суд першої
інстанції у відповідності до вимог
ст.200 КАС України, правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області -
залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2014
року у справі № 813/4313/14- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
C.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст ухвали виготовлено і
підписано 27.10.2014 року