Справа № 815/6070/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2014 року16 год. 30 хв. м. Одеса
Справа № 815/6070/14

Одеський окружний адміністративний
суд у складі :головуючого судді
Іванова Е.А. секретар
Сакара М.М.за участю представника
позивача Артемчука П.А.
третьої особи Масловського
М.О.розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Одесі
адміністративну справу за позовом
Виконавчого комітету Одеської міської
ради до Одеської обласної організації
«Всеукраїнський союз радянських
офіцерів», Громадської організації
«Рада громадської безпеки», за участю
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Одеського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області про обмеження щодо реалізації
права на мирні зібрання,

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Одеської
міської ради звернувся до суду з
позовом до Одеської обласної
організації «Всеукраїнський союз
радянських офіцерів», Громадської
організації «Рада громадської
безпеки», в якому позивач просить
обмежити Одеську обласну організацію
громадської організації
«Всеукраїнська спілка радянських
офіцерів», Громадську організацію
«Рада громадської безпеки» в
реалізації права на мирні зібрання
шляхом заборони 28.10.2014 р. проведення
масових публічних заходів, а саме:
зборів, мітингів, пікетів, походів,
демонстрацій, маршів та будь яких інших
мирних зібрань за адресою: м. Одеса,
Куликове поле, вул. Пироговська, вул.
Канатна, вул.Маразлієвська, вул.
Пушкінська, вул. Успенська, Алея Слави і
далі до пам'ятнику Невідомому матросу;
заборонити Одеській обласній
організації громадської організації
«Всеукраїнська спілка радянських
офіцерів», Громадській організації
«Рада громадської безпеки» 28.10.2014 р.
встановлювати намети, будь-які інші
споруди, в тому числі збірно-розбірні,
встановлювати та/або використовувати
звуковідтворювальну апаратуру
(гучномовці, динаміки, тощо),
автомобілі, інші транспортні засоби, в
тому числі причепи та напівпричепи та
інше обладнання з метою проведення
зборів, мітингів, пікетів, походів,
демонстрацій, маршів та будь яких інших
мирних зібрань, за адресою: м. Одеса,
Куликове поле, вул. Пироговська, вул.
Канатна, вул.Маразлієвська, вул.
Пушкінська, вул. Успенська, Алея Слави і
далі до пам'ятнику Невідомому матросу.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, просив його
задовольнити з підстав, викладених в
позовній заяві та також зазачанив, що в
зв'язку з проведенням даних акцій в
порушення ст. 39 Конституції України,
буде очевидно створена можливість
виникнення сутичок між представниками
різних громадських об'єднань та
прихильниками різновекторних
антагоністичних громадських позицій,
небезпека заворушень та вчинення
кримінальних правопорушень, загроза
здоров'ю населення, правам і свободам
інших людей.

Представник відповідача Одеської
обласної організації «Всеукраїнський
союз радянських офіцерів» в судове
засідання не з'явися, повідомлявся
належним чином про день. час та місце
проведення судового засідання про що
свідчить телефонограма наявна в
матеріалах справи.

Представник відповідача
Громадської організації «Рада
громадської безпеки» в судове
засідання також не з'явився,
повідомлений належним чином про день,
час та місце проведення судового
засідання про що свідчить
телефонограма наявна в матеріалах
справи.

Представник третьої особи в
судовому засідані підтримав пояснення
представника позивача.

Вислухавши пояснення
представника позивача та представника
третьої особи, дослідивши наявні у
справі докази, суд встановив наступні
обставини.

Спірні правовідносини
врегульовано законодавством (чинним та
у редакції станом на момент виникнення
відповідних правовідносин): Конвенцією
про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року
(далі - Конвенція 1950 року), Конституцією
України від 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (далі -
Конституція України), Указом Президії
Верховної Ради СРСР "Про порядок
організації і проведення зборів,
мітингів, вуличних походів і
демонстрацій в СРСР" від 28 липня 1988 року
№ 9306-XI (далі - Указ Президії ВР СРСР №
9306-XI), Постановою Верховної Ради
України "Про порядок тимчасової дії на
території України окремих актів
законодавства Союзу РСР" від 12 вересня
1991 року № 1545-XII (далі - Постанова ВРУ №
1545-XII), Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21.05.1997
року № 280/97-ВР (далі - ЗУ № 280/97-ВР),
Законом України "Про основи
національної безпеки України" від
19.06.2003 року № 964-IV (далі -ЗУ № 964-IV).

Згідно до ст. 38 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", до
відання виконавчого комітету Одеської
міської ради належать повноваження
щодо вирішення відповідно до закону
питань про проведення зборів, мітингів,
маніфестацій і демонстрацій,
видовищних та інших масових заходів;
здійснення контролю за забезпеченням
при їх проведенні громадського
порядку.

Судом встановлено, що 21.10.2014р. на
ім'я Голови ОМР Труханова Г.Л. надійшов
лист-повідомлення від Одеської
обласної організації громадської
організації «Всеукраїнська спілка
радянських офіцерів» вхід. № 02.2-142098 в
якому відповідно до ст. 39 Конституції
України повідомлялось про намір
проведення масового заходу у формі
маршу миру та мітингу 28.10.2014 року.

Збір учасників з 16.30 год. до 17.00
год. біля будинку профсоюзів на
Куликовому полі.

Рух колони - Куликове поле, вул.
Пушкінська, вул. Успенська і далі до
пам'ятнику Невідомому, де з 18:00 до 18:30
відбудеться мітинг.

Відповідальна особа Голова
Одеської обласної ради
Всеукраїнського союзу Радянських
офіцерів Лямзин А.В.

Орієнтовна кількість учасників
мітингу - 400 осіб.

23.10.2014 року (вхід. №02.2-14/2122) до
Виконавчого комітету ОМР надійшла
заява від відповідача Громадської
організації «Рада громадської
безпеки» із повідомленням про
проведення сумісно з ГО
«Автомайдан-Одеса» 28.10.2014 р.
мітингу-маршу за маршрутом: м. Одеса,
Куликове поле, вул. Пироговська, вул.
Канатна, вул. Маразлієвська, Алея Слави.

Захід розпочнеться о 16:00 на
Куликовому полі.

Закінчення маршу - о 21:00 на Алеї
Слави.

Кількість учасників мітингу: 1000
осіб.

24.10.2014 року Одеське міське
управління ГУМВС України в Одеській
області листом від №31/1-340 звернулося до
Одеського міського голови Труханова
Г.Л., в якому повідомляло, що
розглянувши повідомлення голови ОМР
про надходження заяв на проведення
мітингів 28.10.2014р. вважає, що існує
висока вірогідність виникнення
протистояння та конфліктних ситуацій
між учасниками акції та особами, які не
приймають у ній участь, що може
привести до різкого загострення
ситуації, а саме: виникнення
заворушень, вчинення злочинів, чим
створюється загроза охороні здоров'я
населення або захисту прав і свобод
інших людей. Крім того не виключена
можливість участі в зазначених заходах
представників інших об'єднань та
організацій з різнополярними
поглядами щодо мети проведення
масового заходу.

Та в зв'язку з чим з метою
запобігання масових заворушень чи
злочинів, для захисту прав і свобод
громадян, недопущення маніпуляцій
громадською думкою, спрямованих на
порушення територіальної цілісності
країни та враховуючи напружену
суспільно - політичну ситуацію в
державі, просить доручити юридичному
департаменту ОМР звернутися до суду,
щодо встановлення обмежень
вищевказаним організаціям проведення
мітингів, зібрань 28.10.2014 року, окрім тих.
Які передбачені офіційними заходами
ОМР та ООДА.

З вищевказаних повідомлень
вбачається, що обидва відповідача
запланували на 28 жовтня 2014 року
проведення мирних зібрань та завчасно
(перші за тиждень, другі за п'ять днів)
повідомляють про свої наміри
Виконавчий комітет Одеської міської
ради.

Проте суд критично ставиться до
листа ОМУ ГУМВС України в Одеській
області оскільки як вбачається з
штампів дата його вихідної реєстрації
в ОМУ ГУМВС України в Одеській області
24.10.2014 року, та зареєстрований він в ОМР
нібито 24.10.2014 року за №02.2 -14/2122(а.с.13),
проте він співпадає з номером
реєстрації заяви ГО «Рада громадської
безпеки» в ОМР 23.10.2014р. - № 02.2-14/2122(а.с.9).

Відповідно до ст. 11 Європейської
Конвенції з прав людини, кожен має
право на свободу мирних зібрань і
свободу об'єднання з іншими особами,
включаючи право створювати профспілки
та вступати до них для захисту своїх
інтересів. Здійснення цих прав не
підлягає жодним обмеженням, за
винятком тих, що встановлені законом і
є необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
або громадської безпеки, для
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я чи моралі або для
захисту прав і свобод інших осіб. Ця
стаття не перешкоджає запровадженню
законних обмежень на здійснення цих
прав особами, що входять до складу
збройних сил, поліції чи
адмінстративних органів держави.

Згідно ст. 64 Конституції України,
конституційні права і свободи людини і
громаянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Право громадян збиратися мирно,
без зброї, і проводити збори, мітинги,
походи і демонстрації, про проведення
яких завчасно сповіщаються органи
виконавчої влади чи органи місцевого
самоврядування, гарантується ст. 39
Конституції України. Проведення
вказаних акцій не повинно порушувати
громадський порядок, права і свободи
інших людей, створювати небезпеку
заворушень чи злочинів, загрожувати
здоров'ю населення. Обмеження щодо
реалізації цього права може
встановлюватися судом відповідно до
закону і лише в інтересах національної
безпеки та громадського порядку - з
метою запобігання заворушенням чи
злочинам, для охорони здоров'я
населення або захисту прав і свобод
інших людей.

Згідно Рішення Конституційного
Суду України № 4-рп/2001 від 19.04.2001 року
щодо офіційного тлумачення положення
ч. 1 ст. 39 Конституції України, про
завчасне сповіщення органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування про проведення зборів,
мітингів, походів і демонстрацій, право
громадян збиратися мирно, без зброї і
проводити збори, мітинги, походи і
демонстрації, закріплене в статті 39
Конституції України, є їх
невідчужуваним і непорушним правом,
гарантованим основним Законом України.
Це право є однією з конституційних
гарантій права громадянина на свободу
свого світогляду і віросповідання,
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань, на
використання і поширення інформації
усно, письмово або в інший спосіб - на
свій вибір, права на вільний розвиток
своєї особистості тощо. При здійсненні
цих прав і свобод не повинно бути
посягань на права і свободи, честь і
гідність інших людей.

Відповідно до вказаного Рішення,
проводити збори, мітинги, походи і
демонстрації громадяни можуть за умови
обов'язкового завчасного сповіщення
про це органів виконавчої влади чи
органів місцевого самоврядування. Таке
сповіщення має здійснюватись
громадянами через організаторів
масових зібрань. Завчасне сповіщення
відповідних органів про проведення тих
чи інших масових зібрань - це строк від
дня такого сповіщення до дати
проведення масового зібрання.

Тривалість строків завчасного
сповіщення має бути у розумних межах і
не повинна обмежувати передбаченого
статтею 39 Конституції України права
громадян на проведення зборів,
мітингів, походів і демонстрацій. Такі
строки мають слугувати гарантією
реалізації цього права громадян.
Упродовж цього строку зазначені органи
мають здійснити і ряд підготовчих
заходів, зокрема, для забезпечення
безперешкодного проведення
громадянами зборів, мітингу, походу чи
демонстрації, підтримання
громадського порядку, охорони прав і
свобод інших людей. У разі необхідності
органи виконавчої влади чи місцевого
самоврядування можуть погоджувати з
організаторами масових зібрань дату,
час, місце, маршрут, умови, тривалість
їх проведення тощо. Строк завчасного
сповіщення має бути достатнім і для
того, щоб органи виконавчої влади чи
органи місцевого самоврядування могли
визначитися, наскільки проведення
таких зібрань відповідає закону, та в
разі потреби, згідно з частиною другою
статті 39 Конституції України,
звернутися до суду для вирішення
спірних питань.

Згідно з висновком Венеціанської
комісії та ОБСЄ/БДІПЛ, прийнятому на
88-ій пленарній сесії 14-15 жовтня 2011 року
вважається, що адекватним строком
повідомлення про проведення мирного
зібрання є 4-денний період.

Як встановлено, судом Одеська
обласна організація «Всеукраїнський
союз радянських офіцерів» та
Громадська організація «Рада
громадської безпеки» завчасно
звернулись до Виконавчого комітету ОМР
із заявами (повідомленнями) про
проведення мирних зібрань, а саме 21.10.2014
року та 23.10.2014 року про проведення
зібрань 28.10.2014 року.

Таким чином, повідомлення
відповідачами позивача 21 та 23 жовтня 2014
року про проведення мирних зібрань 28
жовтня 2014 року у місті Одесі є
завчасним, у розумінні висновку
Венеціанської комісії та ОБСЄ/БДІПЛ,
прийнятому на 88 -ї пленарній сесії 14 - 15
жовтня 2011 року.

При цьому суд не враховує таких
аргументів позивача в обгрунтування
позову, як "проведення запланованих
акцій в суспільних місцях Одеси, не
облаштованих спеціальними
санітарно-побутовими об'єктами для
таких цілей", так як це не підставою для
заборони у проведенні мирних зібрань,
так само як й "співпадіння іх з
туристичними маршрутами", так як
практично усе наше місто є туристичним,
за виключенням промислових зон.

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про основи національної безпеки
України" № 964-IV від 19.06.2003 року (надалі -
Закон України № 964-IV від 19.06.2003 року),
національна безпека - захищеність
життєво важливих інтересів людини і
громадянина, суспільства і держави, за
якої забезпечуються сталий розвиток
суспільства, своєчасне виявлення,
запобігання і нейтралізація реальних
та потенційних загроз національним
інтересам. Національні інтереси -
життєво важливі матеріальні,
інтелектуальні і духовні цінності
Українського народу як носія
суверенітету і єдиного джерела влади в
Україні, визначальні потреби
суспільства і держави, реалізація яких
гарантує державний суверенітет
України та її прогресивний розвиток.

Зі змісту ст. 1 Закону України "Про
основи національної безпеки України"
слідує, що національна безпека - це
захищеність життєво важливих
інтересів людини і громадянина,
суспільства і держави, за якої
забезпечуються сталий розвиток
суспільства, своєчасне виявлення,
запобігання і нейтралізація реальних
та потенційних загроз національним
інтересам у різних сферах державного
управління при виникненні негативних
тенденцій до створення потенційних або
реальних загроз національним
інтересам. Національні інтереси - це
життєво важливі матеріальні,
інтелектуальні і духовні цінності
Українського народу як носія
суверенітету і єдиного джерела влади в
Україні, визначальні потреби
суспільства і держави, реалізація яких
гарантує державний суверенітет
України та її прогресивний розвиток.
Громадський порядок - суспільні
відносини, що забезпечують належні
умови для суспільно корисної
діяльності, відпочинку й побуту людей,
включаючи зовнішні умови для
нормального функціонування різних
громадських установ.

Об'єктом національної безпеки,
згідно положень ст. 3 Закону України №
964-IV від 19.06.2003 року є людина і
громадянин - їхні конституційні права і
свободи.

Здійснення повноважень щодо
забезпечення законності, правопорядку,
охорони прав, свобод і законних
інтересів громадян під час проведення
мирних зібрань Законом України "Про
місцеве самоврядування в Україні" №
280/97-ВР від 21.05.1997 року (надалі - Закон
України № 280/97-ВР від 21.05.1997 року)
покладено на органи місцевого
самоврядування.

Так, відповідно до підпункту 3
пункту "б" частини першої статті 38
названого Закону до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належить вирішення відповідно до
закону питань про проведення зборів,
мітингів, маніфестацій і демонстрацій,
спортивних, видовищних та інших
масових заходів, здійснення контролю
за забезпеченням при їх проведенні
громадського порядку.

Стаття 16 названого Закону
визначає місцевій державній
адміністрації функції зі здійснення на
відповідній території державного
контролю, зокрема, за додержанням
правил транспортного обслуговування,
громадського порядку, правил технічної
експлуатації транспорту та дорожнього
руху.

Забезпечення виконання
Конституції та законів України, рішень
Конституційного Суду України, актів
Президента України, Кабінету Міністрів
України, інших органів державної влади;
забезпечення здійснення заходів щодо
охорони громадської безпеки,
громадського порядку, боротьби зі
злочинністю є одними з провідних
функцій місцевої державної
адміністрації на виконання її
повноважень у галузі забезпечення
законності, правопорядку, прав і свобод
громадян.

Згідно з пунктом 26 частини першої
статті 10 цього Закону одним з основних
обов'язків міліції є виконання та
контроль за рішеннями сільських,
селищних, міських рад з питань охорони
громадського порядку.

Отже, виконавчі комітети місцевих
рад народних депутатів, місцеві
державні адміністрації здійснюють
повноваження щодо організації та
контролю за забезпеченням охорони
громадської безпеки, громадського
порядку під час проведення мирних
зібрань, органи міліції безпосередньо
забезпечують громадський порядок,
безпеку дорожнього руху, безпеку
громадян тощо на таких заходах.

Встановити обмеження щодо
реалізації права громадян на мирні
зібрання може лише суд, якому надано
такі повноваження відповідно до
Конституції України, і лише в інтересах
національної безпеки та громадського
порядку - з метою запобігання
заворушенням чи злочинам, для охорони
здоров'я населення або захисту прав і
свобод інших людей.

Єдиною правовою підставою для
задоволення позову органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування про обмеження щодо
реалізації права на мирні зібрання є
визнання судом того факту, що
проведення такого заходу може створити
реальну небезпеку заворушень чи
злочинів, загрозу здоров'ю населення
або правам і свободам інших людей. Така
небезпека не повинна бути уявною, а
ґрунтуватися на конкретних фактах чи
даних про наявість реальної загрози
інтересам національної безпеки та
громадського порядку.

Органи виконавчої влади та
місцевого самоврядування повинні не
просто повідомити про реальні загрози,
які можуть виникнути у зв'язку з
проведенням зібрання, а й надати суду
докази, які стали підставою для такого
висновку.

З метою правильного та
об'єктивного вирішення справи суд
повинен дослідити характер, мету та
зміст запланованих мирних зібрань,
поведінку організаторів та учасників
акції під час проведення попередніх
заходів та інші обставини, що мають
значення для вирішення справи.

Як встановлено судом Одеська
обласна організація «Всеукраїнський
союз радянських офіцерів» не вперше
проводить мітинг, так 05.09.2014р. вони вже
проводили в м.Одесі біля будівлі
Одеської облради мітинг проти росту
тарифів на послуги ЖКГ, підвищення цін
на життєво важливі продукті та ліки, та
жодних зауважень до організаторів
мітингу не було.

Поряд із наведеним, суд вважає за
необхідне зазначити, що сенс
сповіщення державних органів про
проведення масових заходів полягає не
у проханні дозволу на їх проведення, а у
наданні можливості відповідним
державним органам вжити заходів щодо
забезпечення правопорядку під час
проведення таких масових заходів.

Таким чином, здійснення права на
свободу зібрань та об'єднання не
підлягає жодним обмеженням, за
винятком тих, що встановлені законом та
є необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
або громадської безпеки, для
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я чи моралі або для
захисту прав і свобод інших осіб.

Як зазначено в Керівних принципах
зі свободи мирних зібрань, розроблених
експертами Бюро з демократичних
інституцій і прав людини Організації з
безпеки та співробітництва в Європі
(БДІПЛ ОБСЄ), підхід до охорони порядку
під час зібрань має відповідати
принципам прав людини - законності,
необхідності, пропорційності та
недискримінації - ні гіпотетичний
ризик порушень громадського порядку,
ні присутність радикально
налаштованої групи осіб не можуть бути
законними підставами для заборони
мирного зібрання. На кожний окремий
випадок насильства під час мирного
заходу представники правоохоронних
органів мають реагувати під час його
проведення, але не шляхом попередньої
заборони всім учасникам брати участь у
такому заході. Для попередньої
заборони потрібні переконливі докази
того, що організатори конкретного
зібрання планують насилля та безлад.

Згідно статті 8 КАС України суди
при вирішенні справ керуються
принципом верховенства права та
застосовують його з урахуванням
судової практики Європейського суду з
прав людини.

Правильність реалізації права
людини на свободу мирних зібрань
Європейський суд з прав людини
висловив у рішеннях у справах "Станков
та об'єднана македонська організація
"Ілінден" проти Болгарії" (2001), "Іванов та
інші проти Болгарії" (2005), "Християнська
народна демократична партія проти
Молдови" (2006), "Оллінджер проти Австрії"
(2006), "Вєренцов проти України" (2013) та
інших.

Так, обмеження прав, гарантованих
ст. 11 Конвенції, може бути застосовано
за наявності таких умов: вони
встановлені законом; мають законну
мету, зокрема застосовуються в
інтересах національної або
громадської безпеки, для запобігання
злочинам, для охорони здоров'я чи
моралі або для захисту прав і свобод
інших осіб; є необхідними в
демократичному суспільстві.

Так Европейський суд з прав
людини у п.32 судового рішення у справі
Організація «Платформа «Лікарі за
життя» проти Австрії 21 июня 1988 года
зазначив, що будь яка демонстрація може
дратувати або принижувати тих, хто
виступає проти ідей або вимог, в
підтримку яких вона проводиться. Однак
у учасників демонстрації проте
повинна бути можливість проводити її
без побоювань піддатися фізичному
насильству з боку своїх противників;
такі побоювання могли б перешкоджати
асоціаціям чи іншим групам, що
розділяють спільні ідеї або інтереси,
відкрито висловлювати свою думку по
самим актуальним питанням, які
зачипають суспільство. В
демократичному суспільстві право на
проведення контр демонстрації не
может витікати в обмеження права на
демонстрацію.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивачем не надано доказів,
щоб свідчили про наявність реальної
небезпеки заворушень чи вчинення
кримінальних правопорушень, загрози
здоров'ю населення або правам і
свободам інших людей при проведенні
відповідачами заходів.

Крім того, слід зазначити, що
згідно практики Європейського суду з
прав людини "...можливість долучення до
демонстрації екстремістів з
насильницькими намірами не може, як
таке, відібрати це право [право на мирні
зібрання].... Тягар доказування
насильницьких намірів організаторів
зібрання лежить на органах влади" (п. 23
рішення ЄСПЛ "Християнська народна
демократична партія" проти "Молдови").

При цьому, суд враховує, що
така небезпека не повинна бути уявною,
а має ґрунтуватися на конкретних
фактах чи даних про наявність реальної
загрози інтересам національної
безпеки та громадського порядку, а
позивач повинен не лише повідомити про
загрози, які можуть виникнути у зв'язку
з проведенням зібрання, а й надати суду
докази, які стали підставою для такого
висновку.

Виходячи з дотримання
справедливого балансу між
забезпеченням безпеки національних
інтересів і громадського порядку та
забезпеченням прав громадян на мирні
зібрання, гарантовані Конституцією
України, суд доходить висновку про
відсутність обґрунтованих підстав для
загрози громадському порядку, життю та
здоров'ю жителів міста, та інших осіб,
які 28.10.2014 року можуть знаходитись
поблизу місця, яке визначено у
повідомленнях відповідачів як місце
проведення маршу та мітингу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 182
Кодексу адміністративного судочинства
України, органи виконавчої влади,
органи місцевого самоврядування
негайно після одержання повідомлення
про проведення зборів, мітингів,
походів, демонстрацій тощо мають право
звернутися до окружного
адміністративного суду за своїм
місцезнаходженням із позовною заявою
про заборону таких заходів чи про інше
обмеження права на мирні зібрання (щодо
місця чи часу їх проведення тощо).

Завданням суду у таких справах є
перевірка обґрунтованості
застосування обмеження у реалізації
конституційного права громадян на
мирні зібрання за зверненням
відповідного суб'єкта владних
повноважень, а в разі обґрунтованості -
обрання того способу обмеження цього
права, який був би адекватним
(найменшим) за встановлених небезпеки
чи загроз і забезпечував досягнення
мети такого обмеження - запобігання
заворушенням чи злочинам, охорони
здоров'я населення або захист прав і
свобод інших людей.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивачем не
надано доказів, що свідчили про
наявність реальної небезпеки
заворушень чи вчинення кримінальних
правопорушень, загрози здоров'ю
населення або правам і свободам інших
людей при проведенні заходів,
відповідачі завчасно повідомили
позивача про планування проведення
маршів та мітингів, суд доходить
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 8-11, 69-72, 159, 160, 161-
163, 182КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ: У задоволенні
позову Виконавчого комітету Одеської
міської ради до Одеської обласної
організації «Всеукраїнський союз
радянських офіцерів», Громадської
організації «Рада громадської
безпеки» про обмеження щодо реалізації
права на мирні зібрання відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову
суду подається до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції, який
ухвалив оскаржуване судове рішення
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя
Е.А.Іванов

У задоволенні позову Виконавчого
комітету Одеської міської ради до
Одеської обласної організації
«Всеукраїнський союз радянських
офіцерів», Громадської організації
«Рада громадської безпеки» про
обмеження щодо реалізації права на
мирні зібрання відмовити повністю.

27 жовтня 2014 року.