Справа № 826/10374/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Клочкова Н.В.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку ч. 1 ст. 41 КАС
України апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 08 серпня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у Печерському
районі від 13.04.2014 № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 серпня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 серпня 2014 року та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити,
мотивуючи свої вимоги тим, що судом
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України,
суд апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції та
приймає нову постанову, якщо суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

З матеріалів справи вбачається, що ДПІ
у Печерському районі проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати до бюджету податку на доходи
фізичних осіб фізичною особою -
платником податків ОСОБА_3 (РНОКПП
НОМЕР_2) за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 на
підставі пп. 78.1.1, 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), за результатами якої складено
акт від 24.03.2014 № 723/26-55-17-01- (далі -
Акт перевірки) (Т. 1, арк. 17 - 23).

Відповідачем за результатами
перевірки встановлені наступні
порушення податкового законодавства:

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу
України (далі - ПК України), а саме:
неподання податкової декларації про
майновий стан і доходи за 2012 рік;

- пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 179.1, 179.7 ст. 179 ПК
України, внаслідок чого позивачем було
занижено суму податкових зобов'язань
по податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 43 602,67 грн.

На підставі складеного акту перевірки
ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві прийняте податкове
повідомлення-рішення від 13.04.2014 №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на суму 54 673,34 грн.
(за основним платежем - 43 602,67 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 11
070,67 грн.) (Т. 1, арк. 24).

Не погоджуючись з вищевказаними
висновками податкового органу, позивач
оскаржив їх в адміністративному
порядку.

Рішенням ГУ Міндоходів у м. Києві від
11.06.2014 № 1232/л/26-15-10-09-25 залишено без
задоволення первинну скаргу ОСОБА_3, а
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві від 13.04.2014 № - без змін (Т. 1,
арк. 25 - 26).

Рішенням Міндоходів України від 08.07.2014
№ 4543/л/99-99-10-01-03-14 залишено без змін
рішення ГУ Міндоходів у м. Києві від
11.06.2014 № 1232/л/26-15-10-09-25 та податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
13.04.2014 № , а скаргу ОСОБА_3 - без
задоволення (Т. 1, арк. 27 - 28).

Між ОСОБА_3 та акціонерним
поштово-пенсійним банком «Аваль» було
укладено кредитний договір № 014/3847/73/43821
від 23.08.2006, на умовах якого позивачеві
було надано кредит з лімітом 116 000,00
доларів (США) (т. 1, арк. 10 - 12) та додаткову
угоду від 11.09.2012 до договору (Т. 1, арк. 13 -
15).

Листом від 11.09.2012 (РНОКПП НОМЕР_2)
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» надіслало на адресу
позивача повідомлення про анулювання
боргу 11.09.2012 за кредитним договором №
014/3847/73/43821 від 23.08.2006, зазначивши, що сума
анульованого боргу за пенею за
вказаним договором становила 257 748,67
грн. (Т. 1, арк. 16).

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того, що
позивачем було занижено
оподатковуваний дохід, отриманий у
вигляді додаткового блага
(анульованого банком боргу за пенею),
внаслідок чого позивачем було занижено
податок на доходи фізичних осіб.

Колегія суддів, враховуючи доводи
апеляційної скарги не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно з п.164.1 ст.164 ПК України базою
оподаткування є загальний
оподатковуваний дохід з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

Відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК
України , до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку включаються суми
боргу платника податку, анульованого
(прощеного) кредитором за його
самостійним рішенням, не пов'язаним з
процедурою банкрутства, до закінчення
строку позовної давності. Якщо
кредитор повідомляє платника
податку-боржника рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
або шляхом укладення відповідного
договору, або шляхом надання
повідомлення боржнику під підпис
особисто про анулювання (прощеного)
боргу та включає суму анульованого
(прощеного) боргу до податкового
розрахунку суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, за підсумками звітного
періоду, у якому такий борг було
анульовано (прощеного), такий боржник
самостійно сплачує податок з таких
доходів та відображає їх у річній
податковій декларації.

З акту перевірки вбачається, що саме
вказано нормою (абз.д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.
164 ПК України) фактично було
обґрунтоване спірне податкове
повідомлення рішення від 13.04.2014 №
.

Вказаний абз. д) є складовою пп.164.2.17
п.164.2 ст.164 ПК України, яким передбачено
включення до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку доходу, отриманого як
додаткове благо, і фактично визначає
один з видів такого додаткового блага.

Відповідно до п.п.5.1, 5.2 ст.5 ПК України
поняття, правила та положення,
установлені цим Кодексом та законами з
питань митної справи, застосовуються
виключно для регулювання відносин,
передбачених статтею 1 цього Кодексу. У
разі якщо поняття, терміні, правила та
положення інших актів суперечать
поняттям, термінам, правилам та
положенням цього Кодексу, для
регулювання відносин оподаткування
застосовуються поняття, терміни,
правила та положення цього Кодексу.

Відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК
України доходи - загальна сума доходу
платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі у виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами.

Згідно з п.п.14.1.47. п.14.1. ст.14 ПК України
додаткові блага - кошти, матеріальні чи
нематеріальні цінності, послуги, інші
види доходу, що виплачуються
(надаються) платнику податку
податковим агентом, якщо такий дохід не
є заробітною платою та не пов'язаний з
виконанням обов'язків трудового найму
або не є винагородою за
цивільно-правовими договорами
(угодами), укладеними з таким платником
податку (крім випадків, прямо
передбачених нормами розділу IV цього
Кодексу).

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України
об'єктом оподаткування резидента є
загальний місячний (річний)
оподатковуваний дохід; доходи з
джерела їх походження в Україні, які
остаточно оподатковуються під час їх
нарахування (виплати, надання);
іноземні доходи - доходи (прибуток),
отримані з джерел за межами України.

Згідно з п.164.1 ст.164 ПК України базою
оподаткування є загальний
оподатковуваний дохід, з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

З аналізу наведених положень ПК
України можна зробити висновок, що до
доходів взагалі та додаткових благ,
зокрема, відносяться матеріальні та
нематеріальні цінності, кошти та інші
активи, які безпосередньо отримані
платником податку та які збільшують
загальний майновий стан цього платника
і забезпечують приріст його активів у
той чи іншій формі.

Крім цього, відповідно до пп.165.1.29 ст.165
ПК України до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку не включається
основна сума кредиту, що отримується
платником податку (протягом строку дії
договору), у тому числі фінансового
кредиту, забезпеченого заставою, на
визначений строк та під проценти.

З аналізу вказаної норми вбачається, що
протягом дії кредитного договору
отримані платником податку від банку
кошти не можуть бути включені до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу такого
платника.

Відповідно до п.п.165.1.49 п.165.1 ст.165 ПК
України до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку не включаються інші
доходи, які згідно з цим Кодексом не
включаються до складу загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу.

При цьому до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку включається дохід у
вигляді неустойки (штрафів, пені),
відшкодування матеріальної або
немайнової (моральної) шкоди, крім
відсотків, отриманих від боржника
внаслідок прострочення виконання ним
договірного зобов'язання (п.п.164.2.14 п.164.2
ст.164 ПК України).

Отже, відсотки, нараховані боржнику
внаслідок прострочення виконання ним
договірного зобов'язання, не
включаються до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку.

При цьому, згідно з ч.3 ст.549 ЦК України
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання
припиняється внаслідок звільнення
(прощення боргу) кредитором боржника
від його обов'язків, якщо це не порушує
прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Таким чином, відносини, що виникли між
банком та його клієнтом з питань
надання кредиту, є цивільно-правовими
відносинами, які регулюються актами
цивільного законодавства України,
зокрема нормами ЦК України.

Прощена позивачу пеня не є його доходом
та додатковим благом, оскільки, якщо
сума кредиту надається безпосередньо
позичальнику, то неустойка (в т.ч. пеня)
ним не отримується, а банк вправі як
стягувати її, так і не стягувати.

Таким чином, прощення пені (неустойки) у
вигляді відсотків за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання
регулюється між сторонами зобов'язання
в межах договірних правовідносин
цивільним законодавством.

За вказаних обставин колегія суддів
дійшла висновку про неправомірність
прийняття ДПІ у Печерському районі
податкового повідомлення-рішення від
13.04.2014 № , оскільки пеня за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання, нарахована банком
відповідно до умов договору та
анульована за його рішенням, не є
доходом платника податків в розумінні
ПК України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірності
прийнятого ним рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи
призвели до неправильного вирішення
справи, тому постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 серпня 2014 року підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови по справі,
якою необхідно позов ОСОБА_3
задовольнити.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 207 КАС України,
суд

Постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 серпня 2014 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 серпня 2014 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
13.04.2014 № .

Стягнути на користь ОСОБА_3
(реєстраційний номер НОМЕР_2, адреса:
01010, АДРЕСА_1) судові витрати у розмірі
1096,20 грн. (одна тисяча дев'яносто шість
грн. 20 копійок) з Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
з рахунку Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (ідентифікаційний код: 38748591,
адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова,
будинок 2).

Постанова набирає законної сили з
моменту постановлення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів,
відповідно до вимог ст. 212 КАС України,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В. Бєлова

Судді:
Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя

Бєлова Л.В.

Судді:

Гром Л.М.

Міщук М.С.