Справа № 554/15477/14-а
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем
України

Дата документу 24.10.2014

Октябрський районний суд м. Полтави:

у складі головуючого судді -
Микитенка В.М.,

при секретарі -
Різник А.В.,

за участю довіреної особи позивача -
ОСОБА_1,

представників відповідача -
Лопушинського Є.Р., Хребтової В.С.

третьої особи кандидата в народні
депутати - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Полтава справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 як
довіреної особи кандидата у народні
депутати України в одномандатному
окрузі №145 ОСОБА_5 до Полтавської
обласної державної телерадіокомпанії
«Лтава» про визнання матеріалу
передвиборчої агітації протиправним
та зобов'язання утриматись від певних
дій,-

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 як довірена особа
кандидата у народні депутати України в
одномандатному окрузі №145 ОСОБА_5
звернувся до суду із адміністративним
позовом до Полтавської обласної
державної телерадіокомпанії «Лтава» у
якому просив визнати, що матеріал
передвиборчої агітації «Парламентські
вибори 2014 року. Крадіжка брендів»
порушує Закон України про вибори
народних депутатів України» та
зобов'язати відповідача утриматись від
розміщення в ефірі матеріалу
передвиборчої агітації «Парламентські
вибори 2014 року. Крадіжка брендів».

В обгрунтування своїх позовних вимог
послався на те, що указаний
аудіовізуальний твір порушує
законодавство про вибори, розповсюджує
наклепницьку та недостовірну
інформацію про кандидата в народні
депутати ОСОБА_5, оскільки містить
неточності, недостовірності,
двозначності, перебільшення,
замовчування. За змістом цей матеріал є
передвиборчою агітацією, який
виготовлений з метою спонукання
виборців не голосувати за певного
кандидата у депутати, зокрема ОСОБА_5 та
до 09 хв. 23 секунд присвячений саме йому.
Крім того, містить багаторазове
використання зображень кандидата
ОСОБА_5 без згоди. Також вводить в оману,
оскільки має на меті повідомлення
невизначеному колу осіб неповних,
неточних, недостовірних та неправдивих
відомостей, зокрема внаслідок обраного
способу їх викладення, замовчування
окремих фактів чи нечіткості
формулювань, що можуть вплинути на
наміри цих осіб під час голосування на
виборах народних депутатів 26.10.2014 року
та перешкоджатимуть вільному
формуванню та вільному волевиявленню
виборця.

В судовому засіданні ОСОБА_1 як
довірена особа кандидата у народні
депутати України в одномандатному
окрузі №145 ОСОБА_5 свої позовні вимоги
підтримав з підстав у них зазначених та
надав аналогічні пояснення,
конкретизувавши відомості рекламного
відеоролика.

Представники відповідача заперечили
проти позову, мотивуючи, спірний фільм
був оплачений безпосередньо з
виборчого фонду ОСОБА_4 на підставі
укладеного договору. При цьому
наклепницького чи недостовірного або
іншого протизаконного його характеру
не було встановлено відповідним
рішенням суду. Також зазначили, що їм не
відомий автор передвиборчої агітації
«Парламентські вибори 2014 року.
Крадіжка брендів» та ОСОБА_5 їм своєї
згоди на використання його зображення
та імені не надавав. Будь-які відомості
на підтвердження фактичних даних
указаного відеоролика у них відсутні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету спору кандидат у
народні депутати України ОСОБА_4
заперечив проти позову та просив
скасувати заходи забезпечення позову,
мотивуючи, що порушуються його права та
законні інтереси. Пояснень по суті
позовних вимог не надав, оскільки об 11.50
год. ІНФОРМАЦІЯ_4 покинув залу судових
засідань, мотивуючи необхідністю
зустрічей із виборцями. Жодних
документів на підтвердження
достовірності поданої у спірному
відеоролику інформації суду не надав.
Його відсутність не перешкоджає
подальшому розгляду справи по суті, з
огляду на законодавчо обмежені строки.

Суд, заслухавши сторін та третю особу,
дослідивши матеріали справи та
оцінюючи зібрані у справі докази,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню частково, з
огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України
визначено, що людина, її життя і
здоровя, честь і гідність,
недоторканість і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з положеннями пункту 2 статті 29
Загальної декларації прав людини 1948
року, при здійсненні своїх прав і
свобод кожна людина повинна зазнавати
тільки таких обмежень, які встановлені
законом виключно з метою забезпечення
належного визнання і поваги прав і
свобод інших та забезпечення
справедливих вимог моралі,
громадського порядку і загального
добробуту в демократичному
суспільстві.

Парламентська Асамблея Ради Європи в
Резолюції № 1165 зазначила, що право
кожної людини на приватність і право на
свободу вираження поглядів є основою
демократичного суспільства; ці права
не є абсолютними і не мають
ієрархічного характеру, оскільки мають
однакову цінність (пункт 11). Виходячи з
цього право на приватність, закріплене
у статті 8 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
повинне захищати приватне життя особи
не лише від втручання влади, а й від
подібних дій з боку інших осіб чи
інститутів, зокрема засобів масової
інформації (пункт 12 Резолюції № 1165).

Положення частини другої статті 32
Основного Закону України передбачають
вичерпні підстави можливого
правомірного втручання в особисте та
сімейне життя особи (в тому числі й
тієї, яка займає посаду, пов'язану з
функціями держави або органів
місцевого самоврядування, та членів її
сім'ї). Такими підставами є: згода особи
на збирання, зберігання, використання
та поширення конфіденційної
інформації стосовно неї, а також, у разі
відсутності такої згоди, випадки,
визначені законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Водночас, ст. 34 Конституції України та
ст. 10 Конвенції з прав людини, яка була
ратифікована Україною 17.07.1997 року,
передбачено, що кожен має право на
свободу слова, на вільне виявлення
своїх поглядів та переконань.

Однак, хоча свобода слова є невід'ємним
атрибутом демократичного суспільства,
при захисті цього права з одного боку,
необхідно встановлювати належний
баланс між правом на захист честі,
гідності та ділової репутації осіб - з
іншого.

Зі змісту ст.47 ЗУ «Про інформацію»,
оціночні судження не повинні містити
фактичних даних. Судження самі по собі
є результатом психічної діяльності
людини і виражають ставлення особисто
автора до певної події. Посилання, що
судження не повинно містити фактичних
данних обумовлює те, що особа, яка є
споживачем інформації, повинна
вирізнити, що висловлене є саме
оціночним судженням, а не подією,
фактом, що мали місце, та відповідно
зробити власний вірний та адекватний
висновок. Заборонено поширювати
недостовірну інформацію і кожна особа
вправі розраховувати на те, що
інформація, яка доводиться до її
відома, є правдивою.

При вирішенні справи «Лінгенс проти
Австрії», Європейським судом з прав
людини звернуто увагу на необхідність
уважно розрізняти факти та оціночні
судження. Наявність фактів можна
довести, а оціночних суджень - ні.

При вивченні практики вирішення
подібних справ, Європейський суд з прав
людини ретельно зважує кожне спірне
слово, зміст, який укладався у нього,
загальний контекст статті, обставини,
які спричинили таке викладення
матеріалу, особу ображеного, а також те,
чи добросовісно журналіст перевіряв
інформацію, яка стала джерелом
оціночних суджень. Він детально
аналізує суть думки та контекст, в
якому вона була викладена, і не завжди
захищає судження, викладені як
оціночні, якщо вони не мають достатніх
фактичних підстав. У деяких справах суд
вказує, що навіть у випадку, коли
твердження зводиться до оціночного
судження, необхідність втручання може
залежати від того, чи є достатні
фактичні підстави для висловлення
такого оціночного судження, оскільки
навіть оціночне судження, яке не має
під собою фактичних підстав, може бути
таким, що не підлягатиме захисту.

У "Справі Лінгенс проти Австрії" поряд
із застереженнями, що правдивість
оціночних суджень не повинна
доводитись, міститься посилання на те,
що суд зважив на те, що факти, на яких
пан Лінгенс ґрунтував свої оціночні
судження, були незаперечними, як і його
добросовісність.

Українським законодавством, зокрема ч.
6 ст. 17 Закону "Про державну підтримку
засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів"
передбачено, що журналіст та/або засіб
масової інформації звільняються від
відповідальності за поширення
інформації, що не відповідає дійсності,
якщо суд встановить, що журналіст діяв
добросовісно та здійснював її
перевірку.

Окрім того, необхідно звернути увагу на
те, що ст. 47 Закону "Про інформацію"
містить вимогу, що оціночні судження не
повинні бути наклепницькими. На
сьогодні законодавство не дає
визначення поняттю "наклеп", однак
очевидно, що законодавець зазначенням
того, що вислови не повинні бути
наклепницькими, ставить вимогу
перевіряти дані, на яких базуються
оціночні судження, оскільки
висловлення оціночних суджень на
підставі неперевірених чи неправдивих
відомостей в ЗМІ є поширенням вигадок,
які не захищаються законом.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені)
(постанова Пленуму Верховного Суду
України від 27.02.2009 року №1).

Згідно зі статтею 277 ЦК України
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного (презумпція
добропорядності). Негативною слід
вважати інформацію, в якій
стверджується про порушення особою,
зокрема, норм чинного законодавства,
вчинення будь-яких інших дій
(наприклад, порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо)
і яка, на думку позивача, порушує його
право на повагу до гідності, честі чи
ділової репутації.

Право на недоторканість ділової
репутації та честь і гідність
публічної особи підлягають захисту
лише у випадках, коли політичний,
державний або громадський діяч доведе,
що інформація поширена з явним злим
умислом, тобто з нехтуванням питання
про їх правдивість чи неправдивість, а
не з метою доведення до громадськості
тверджень про наміри і позицію
політичних лідерів, інших публічних
осіб та сформувати про них свою думку.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України
"Про вибори народних депутатів України"
передвиборна агітація - це здійснення
будь-якої діяльності з метою
спонукання виборців голосувати за або
не голосувати за певного кандидата у
депутати або партію - суб'єкта
виборчого процесу. Передвиборна
агітація може здійснюватися в
будь-яких формах і будь-якими засобами,
що не суперечать Конституції України
та законам України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 68 Закону України "Про
вибори народних депутатів України"
передвиборна агітація може
проводитися у формі проведення
концертів, вистав, спортивних змагань,
демонстрації фільмів та телепередач чи
інших публічних заходів за підтримки
партії - суб'єкта виборчого процесу чи
кандидата у депутати, а також
оприлюднення інформації про таку
підтримку.

Приписами ч. 3 ст. 68 Закону України "Про
вибори народних депутатів України"
визначено, що політична реклама - це
розміщення або поширення матеріалів
передвиборної агітації за допомогою
рекламних засобів. До політичної
реклами належить також використання
символіки або логотипів партій -
суб'єктів виборчого процесу, а так само
повідомлення про підтримку партією -
суб'єктом виборчого процесу або
кандидатом у депутати видовищних чи
інших публічних заходів або
привернення уваги до участі у таких
заходах партії - суб'єкта виборчого
процесу чи певного кандидата у
депутати.

При цьому за змістом ч.1,2 ст.6 ЗУ «Про
вибори народних депутатів України»,
вибори депутатів є вільними.
Громадянам України забезпечуються
умови для вільного формування своєї
волі та вільного волевиявлення при
голосуванні. Застосування насильства,
погроз, обману, підкупу чи будь-яких
інших дій, що перешкоджають вільному
формуванню волі виборця -
забороняється.

Відповідно до ч.5 ст. 69 ЗУ «Про вибори
народних депутатів України»,
відомості, що містяться у матеріалах
передвиборної агітації, повинні
відповідати вимогам закону.

Рекламна діяльність в Україні
врегульована Законом України «Про
рекламу».

Її основними принципами є
законність, точність, достовірність,
використання форм та засобів, які не
завдають споживачеві реклами шкоди.
Зміст реклами не повинен підривати
довіру суспільства до реклами вцілому
та мусить відповідати принципам
добросовісної конкуренції. Реклама не
повинна містити інформації або
зображень, які порушують етичні,
гуманістичні, моральні норми, нехтують
правилами пристойності (ст.7 ЗУ «Про
рекламу»).

Недобросовісна реклама - це
реклама, яка вводить або може ввести в
оману споживачів реклами, завдати
шкоди особам, державі чи суспільству
внаслідок неточності,
недостовірності, двозначності,
перебільшення, замовчування, порушення
вимог щодо часу, місця і способу
розповсюдження ( ст.1 ЗУ «Про рекламу»).

У рекламі забороняється
вміщувати твердження, які є
дискримінаційними за ознаками
походження людини, її соціального і
майнового стану, расової та
національної належності, статі,
освіти, політичних поглядів,
ставлення до релігії, за мовними
ознаками, родом і характером занять,
місцем проживання, а також такі, що
дискредитують товари інших осіб. Крім
іншого, забороняється вміщувати
зображення фізичної особи або
використовувати її ім'я без письмової
згоди. (ч.1 ст.8 ЗУ «Про рекламу»).

Водночас, виходячи з вимог ч.2 ст.6 ЗУ
"Про телебачення і радіомовлення» не
допускається використання
телерадіоорганізацій для поширення
інформації, яка порушує законні права
та інтереси фізичних і юридичних осіб,
посягає на честь і гідність особи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5
зареєстрований у встановленому
законом порядку кандидатом у народні
депутати України по 145 одномандатному
виборчому округу, а ОСОБА_1 є його
довіреною особою (а.с.7-8).

Згідно договору № 160 від 06.10.2014 року
замовник кандидат у народні депутати
ОСОБА_4 замовив виконавцеві ОДТРК
«Лтава» виконання робіт з надання
рекламних послуг, а саме: розміщення
передвиборчої агітації та політичної
реклами кандидатів у народні депутати
України на каналах мовлення
Полтавської ОДТРК «Лтава» ( а.с. 30 ).

Відповідно акту, від 21.10.2014 року
замовник передав виконавцеві указані
матеріали передвиборної агітації (а.с.
29 ).

За даними медіа плану (рах №456),
замовник виборчий фонд кандидата у
народні депутати ОСОБА_4 запланував
вихід в ефір фільму «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
тривалістю 20 хвилин: ІНФОРМАЦІЯ_2 о
19.40-20.00; ІНФОРМАЦІЯ_3 о 21.10-21.30 год;
ІНФОРМАЦІЯ_4 о 18.00-18.20 год (а.с. 34 ).

При перегляді матеріалу передвиборчої
агітації «Парламентські вибори 2014
року. Крадіжка брендів», інша назва
«ІНФОРМАЦІЯ_1» 20 хв., суд приходить до
висновку, що поширена інформація до 9
хвилини 10 секунд не є оціночними
судженнями, оскільки в ній містяться
фактичні дані про особу.

Так у цьому матеріалі містяться
формулювання про те, що люди ОСОБА_5
ходять і запевняють, що ОСОБА_4 у
виборах участі не бере. Також йдеться
про те, що респектабельна вілла,
зображення якої видно, тепер
колишнього мера, а сам ОСОБА_5 буває там
рідко, як кажуть місцеві. В подальшому
показано фасад декількаповерхового
житлового будинку в Мюнхені, Германії
та пояснюється, що третій поверх у цій
старій кам'яниці в центрі міста «обжив»
колишній мер Полтави, оскільки до
виборів його не бачили ні в Полтаві, ні
у Києві. Крім того, зазначено, що
останній «спиляв 70 бігбордів» та
«вилучив із обігу 10 гривневі купюри»,
із зображенням Мазепи. Достовірність
указаної інформації, яка містить певні
фактичні дані, відповідачем та третьою
особою не підтверджена. Водночас, із
самого запису видно, що автори цієї
реклами не вживали відповідних заходів
щодо встановлення чи спростування її
достовірності, тому їх добросовісність
не доведена.

Також у цьому аудіовізуальному творі
«антиукраїнська діяльність» ОСОБА_5
позиціонується, в тому числі із його
навчанням за військовою спеціальністю
в часи СРСР у Російській Федерації та
попередньою роботою, що носить
дискримінаційний характер за ознакою
освіти та місця роботи.

Насамкінець, у зазначеній рекламі
йдеться про створення Полтавської
народної республіки, що контекстно
пов'язується із зображенням ОСОБА_5,
поєднаного з коментарем «жодного
голосу зрадникам» та «підбрехувачам
Москви». Також на початку відеоролика
вказано про причетність ОСОБА_5 до
ганебної крадіжки брендів та посягання
на ім'я Президента України Указані
судження на думку суду вийшли за рамки
оціночних, оскільки доказів
причетності ОСОБА_5 до сепаратизму,
державної зради, сприяння
терористичним організаціям, інших
порушень чинного законодавства не
наведено, тому ці судження визнаються
недостовірними та образливими.

При цьому суд зважає на те, що під час
указаної політичної реклами
систематично тривалі проміжки часу
демонструвалось зображення ОСОБА_5 без
його згоди, під час чого була відсутня
конструктивна політична дискусія щодо
нагальних соціально-економічних,
політичних, інших суспільних проблем,
які викликають громадський інтерес,
який дозволяв би, з урахуванням
прецедентарної практики Європейського
Суду з прав людини, значною мірою
розширити межі критики ОСОБА_5 як
політика.

Таким чином, матеріал передвиборчої
агітації «Парламентські вибори 2014
року. Крадіжка брендів» слід визнати
таким, що порушує Закон України «Про
вибори народних депутатів України» із
01 секунди до 9 хвилини 10 секунд,
оскільки містить недостовірні,
перекручені відомості, які вводять в
оману виборців щодо особи кандидата в
народні депутати України ОСОБА_5, тому є
неприпустимими для розповсюдження у
правовій державі.

Інша частина позовних вимог
задоволенню не підлягає, оскільки в
подальших відомостях спірного
відеоролику суд не вбачає порушень
виборчого законодавства.

Керуючись ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 174, 177 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 як
довіреної особи кандидата у народні
депутати України в одномандатному
окрузі №145 ОСОБА_5 - задовольнити
частково.

Визнати матеріал передвиборчої
агітації «Парламентські вибори 2014
року. Крадіжка брендів» (інша назва
«ІНФОРМАЦІЯ_1» 20 хв.) таким, що порушує
Закон України «Про вибори народних
депутатів України» із 01 секунди до 9
хвилини 10 секунд.

Зобов'язати відповідача утриматись від
розміщення в ефірі матеріалу
передвиборчої агітації «Парламентські
вибори 2014 року. Крадіжка брендів» (інша
назва «ІНФОРМАЦІЯ_1» 20 хв.) із 01 секунди
до 9 хвилини 10 секунд.

У іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову у
виді заборони Полтавській обласній
телерадіокомпанії «Лтава» транслювати
в ефірі ОДТРК «Лтава» фільм
«Парламентські вибори 2014 року.
Крадіжка брендів» (інша назва
«ІНФОРМАЦІЯ_1» 20 хв.) в частині із 9
хвилини 11 секунд до 20 хвилини 11 секунд.

Постанову в частині скасування заходів
забезпечення позову - допустити до
негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Октябрський районний суд м. Полтави не
пізніш як за 4 години до початку
голосування.

СуддяВ.М. Микитенко