Справа № 802/3473/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 жовтня 2014 р.
Справа № 802/3473/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

секретаря судового засідання:
Слишинської Н.С.

представника позивача:
Стадніка С.Г.

відповідача:
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: управління праці та
соціального захисту населення
Мурованокуриловецької районної
державної адміністрації

до: ОСОБА_2

про: відшкодування коштів по
переплаченій тимчасовій допомозі

ВСТАНОВИВ:

29.09.2014 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
управління праці та соціального
захисту населення
Мурованокуриловецької районної
державної адміністрації (далі -
управління праці) з позовом до ОСОБА_2
(далі - ОСОБА_2.) про відшкодування
коштів по переплаченій тимчасовій
допомозі.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначив, що у зв'язку з
несплатою ОСОБА_2 аліментів на
утримання дитини, громадянці ОСОБА_3
управлінням праці було призначено
виплату тимчасової держаної допомоги
на дитину, батько якої ухиляється від
сплати аліментів. Після часткової
сплати ОСОБА_2 аліментів у квітні 2014
року, в управління праці виникло право
на відшкодування коштів по
переплаченій тимчасовій допомозі,
батько якої ухиляється від сплати
аліментів.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечив,
посилаючись на відсутність коштів для
сплати аліментів. Водночас, суму коштів
по переплаченій тимчасовій допомозі
визнав.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, оцінивши
надані докази, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Мурованокуриловецького районного суду
присуджено стягувати з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 на утримання дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з 18 вересня 2006
року і до її повноліття.

12.10.2006 року Мурованокуриловецьким
районним судом Вінницької області
видано виконавчий лист №2-302/2006р. (а.с.23).

Однак відповідач не сплачував аліменти
на утримання дочки ОСОБА_4, про що
свідчать довідки про неотримання
аліментів, видані відділом державної
виконавчої служби
Мурованокуриловецького районного
управління юстиції Вінницької області
від 06.11.2012 року №411, від 14.05.2013 року №210,
від 07.11.2013 року №554 (а.с.10, 15, 20).

В результаті цього ОСОБА_3 звернулась
до управління праці із заявами від
09.11.2012 року б/н, від 14.05.2013 року №2 та від
18.11.2013 року №15 про призначення
тимчасової державної допомоги (а.с. 8-9,
12-13, 17-18).

Управлінням праці призначено
тимчасову допомогу ОСОБА_3 на утримання
ОСОБА_4, в зв'язку із чим, протягом
періоду з листопада 2012 року по липень
2013 року, їй виплачено допомогу в
розмірі 6629 грн. 40 коп. (а.с.5).

Разом з тим, судом встановлено, що
громадянка ОСОБА_3 повідомила
управління праці про отримання нею у
квітні 2014 року аліментів від ОСОБА_2 у
розмірі 400 грн.

Вказані обставини зумовили право
управління праці та соціального
захисту населення
Мурованокуриловецької районної
державної адміністрації звернутися до
суду за стягненням виплаченої
тимчасової допомоги.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам суд зазначає, що
механізм надання тимчасової державної
допомоги дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів, не мають
можливості утримувати дитину або місце
проживання (перебування) їх невідоме
визначає Порядок призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України № 189 від 22
лютого 2006 року (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 51 Конституції України
батьки зобов'язані утримувати дітей до
їх повноліття.

Також норми ст.180 Сімейного кодексу
України вказують, що обов'язок по
утриманню дітей покладається на
батьків, які зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що
тимчасова допомога призначається у
разі, коли:

- рішення суду про стягнення аліментів
з одного з батьків не виконується у
зв'язку з ухиленням від сплати
аліментів або відсутністю у боржника
коштів та іншого майна, на які за
законом може бути звернено стягнення;

- стосовно одного з батьків
здійснюється кримінальне провадження
або він перебуває на примусовому
лікуванні, у місцях позбавлення волі,
якого визнано в установленому порядку
недієздатним, а також перебуває на
строковій військовій службі;

- місце проживання (перебування) одного
з батьків не встановлено.

Згідно ч. 8 ст. 181 Сімейного кодексу
України, якщо батьки ухиляються від
сплати аліментів, дитині призначається
тимчасова державна допомога, яка не
може бути меншою, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Виплата тимчасової
державної допомоги здійснюється за
рахунок коштів Держбюджету України.

Судом встановлено, що позивачем були
прийняті рішення про призначення
тимчасової допомоги ОСОБА_3 на
утримання ОСОБА_4, в зв'язку із чим,
протягом періоду з листопада 2012 року по
липень 2013 року, їй виплачено допомогу в
розмірі 6629 грн. 40 коп.

В подальшому, громадянка ОСОБА_3
повідомила управління праці про
отримання нею у квітні 2014 року
аліментів від ОСОБА_2 у розмірі 400 грн.

Пунктом 10 Порядку, що виплата
тимчасової допомоги припиняється у
разі виявлення обставин, що свідчать
про можливість одного з батьків
утримувати свою дитину.

При цьому, в матеріалах справи відсутні
докази повернення відповідачем
грошових коштів у розмірі 6629 грн. 40 коп.

Відповідно до п. 12 Порядку, якщо виникла
можливість стягнення аліментів з
одного з батьків, виявлено, що один з
батьків може утримувати дитину або
місце проживання (перебування) одного з
батьків встановлено, у зв'язку з чим
можливе стягнення з нього коштів на
утримання дитини, орган праці та
соціального захисту населення
звертається до суду із заявою про
стягнення суми сплаченої тимчасової
допомоги. Стягнуті кошти
зараховуються до державного бюджету.

Відповідно до ч. 10 ст. 181 Сімейного
кодексу України, суми наданої дитині
тимчасової державної допомоги
підлягають стягненню з платника
аліментів до Державного бюджету
України у судовому порядку.

Беручи до уваги те, що судом
встановлено часткову сплату ОСОБА_2
аліментів, що свідчать про можливість
одного з батьків утримувати свою
дитину, а суму тимчасової державної
допомоги у розмірі 6629 грн. 40 коп.
відповідачем визнано, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги управління
праві та соціального захисту населення
Мурованокуриловецької районної
державної адміністрації підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України, у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3
виданий Мурованокуриловецьким РВУМВС
України у Вінницькій області 07.05.2002
року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь управління праці та
соціального захисту населення
Мурованокуриловецької районної
державної адміністрації (р/р 4539,
КФК - 090307, КЕКВ - 2730, код ЄДРПОУ - 03191839, МФО
- 802015 ГУДКУ у Вінницькій області) 6629 грн.
40 коп. (шість тисяч шістсот двадцять
дев'ять гривень сорок копійок).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Богоніс Михайло
Богданович