Справа № 1570/6308/2012
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/6308/2012

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Вовченко О. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Берекет Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26 травня 2014
року по справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергорежим" до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання неправомірними
дій, скасування наказу та податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2012 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача, в якому, після уточнення
позовних вимог, просив визнати
неправомірними дії Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби щодо
проведення позапланової невиїзної
документальної перевірки ТОВ
«Енергорежим» з питань дотримання
податкового законодавства під час
здійснення фінансово-господарських
відносин з ПП «Одеська будівельна
компанія» за вересень, жовтень, грудень
2010 року, лютий 2011 року, ПП «ОТГ-ГРУП» за
березень 2011 року, ТОВ «Забудова світу»
за липень 2011 року, ТОВ «Тетрабудсервіс»
за серпень 2011 року; скасувати наказ
Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Одеси Одеської
області Державної податкової служби
№8-п від 02.03.2012 року «Про проведення
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Енергорежим» з питань правових
відносин з ПП «Одеська будівельна
компанія» за вересень, жовтень, грудень
2010 року, лютий 2011 року, ПП «ОТГ-ГРУП» за
березень 2011 року, ТОВ «Забудова світу»
за липень 2011 року, ТОВ «Тетрабудсервіс»
за серпень 2011 року»; скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Одеси Одеської
області Державної податкової служби
від 24.05.2012 року № щодо збільшення
суми грошового зобов'язання по податку
на додану вартість у загальному
розмірі 528857,00 грн., з яких: 361918,00 грн. за
основним платежем, 166939,00грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що з порядком проведення
перевірки, з висновками зазначеного
акту та винесеним на його основі
податковим повідомленням-рішенням не
погоджується, вважає їх
безпідставними, неправомірними,
незаконними та такими, що суперечать
чинному законодавству України, через
їх необґрунтованість та недоведеність,
у зв`язку з чим звернувся до суду із
зазначеними позовними вимогами.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 26 травня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

Не погоджуючись з таким рішенням,
відповідач надав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог та прийняти
нову постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про
дату, час і місце судового розгляду
були сповіщені належним чином
відповідно до ст. 34-39 КАС України, в
судове засідання не з'явились,
враховуючи що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ «Енергорежим» ()
зареєстровано виконавчим комітетом
Одеської міської ради 09.10.2009 року за
адресою м. Одеса, вул. Ільфі і Петрова,
27, що підтверджується свідоцтвом (т.1
а.с. 88) та перебуває на податковому
обліку з 12.10.2009 року. У період з 03.03.2012
року по 14.03.2012 року, на підставі рішення
керівника ДПІ у Київському районі м.
Одеси, оформленого наказом від 02.03.2012
року №8-п, та відповідно до п.75.1 ст.75,
п.п.78.1.1 п.78.1, ст.78, п.79.1 ст.79 ПК України,
фахівцями ДПІ проведена позапланова
невиїзна перевірка ТОВ
«Енергорежим» з питань дотримання
податкового законодавства під час
здійснення фінансово-господарських
відносин з ПП «Одеська Будівельна
Компанія» за вересень, жовтень, грудень
2010 року, лютий 2011 року, ПП «ОТГ-Груп» за
березень 2011 року, ТОВ «Забудова світу»
за липень 2011 року, ТОВ «Тетрабудсервіс»
за серпень 2011 року.

За наслідками зазначеної перевірки
проведеної ДПІ у Київському районі м.
Одеси,14 березня 2012 року складений акт
№68/22-34/36794946/9 (т.1 а.с. 46-65). В описовій
частині акту перевірки (т.1 а.с. 64)
вказано, що ТОВ «Енергорежим» порушено
вимоги п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України,
п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4, п.п.7.2.6 п.7.2,
п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість». У
висновках акту зазначено, що
перевіркою встановлено відсутність у
ТОВ «Енергорежим» об'єктів, які
підпадають під визначення ст.ст. 185, 188,
200 ПК України, ст.ст.3, 4, 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» та
дані, наведені в деклараціях з податку
на додану вартість за вересень-жовтень,
грудень 2010 року, лютий, березень,
липень, серпень 2011 року з відповідними
додатками не підтверджують реальність
здійснення фінансово-господарських
операцій з ТОВ «Одеська Будівельна
Компанія», ПП «ОТГ-Груп», ТОВ
«Тетрабудсервіс», ТОВ «Забудова
світу», внаслідок чого перевіркою
встановлено заниження суми податку на
додану вартість, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду у сумі 361918,09 грн.,
у т.ч.: за вересень 2010 року - у сумі 26 901,80
грн.; за жовтень 2010 року - у сумі 27866,67
грн.; за грудень 2010 року - у сумі 139835,17
грн.; за лютий 2011 року - у сумі 24333,33 грн.;
за березень 2011 року - у сумі 370950 грн.; за
липень 2011 року - у сумі 12604,95 грн.; за
серпень 2011 року - у сумі 26666,67 грн.

На підставі складеного акту перевірки
№68/22-34/36794946/9 від 14.03.2012 року ДПІ у
Київському районі м. Одеси, 24 травня 2012
року винесено податкове
повідомлення-рішення № про
збільшення ТОВ «Енергорежим» суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
528857,00 грн., з яких 361918,00грн. - основний
платіж, 166939,00 грн. - штрафні (фінансові)
санкції (т.1 а.с. 66)

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог в частині визнання
протипраним та скасування податкового
повідомлення-рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що є
доведеними, обґрунтованими та
правомірними позовні вимоги щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в Київському
районі міста Одеси Одеської області
Державної податкової служби від 24.05.2012
року № про збільшення товариству
з обмеженою відповідальністю
«Енергорежим» суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість на загальну суму 528857,00 грн.,
проте відповідачем не надано суду
доказів, щодо правомірності та
обґрунтованості оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Приписами п.73.3 ст. 73 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), визначено, що
органи державної податкової служби
мають право звернутися до платників
податків та інших суб'єктів
інформаційних відносин із письмовим
запитом про подання інформації
(вичерпний перелік та підстави надання
якої встановлено законом), необхідної
для виконання покладених на
контролюючі органи функцій, завдань, та
її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) контролюючого
органу і повинен містити перелік
інформації, яка запитується, та
документів, що її підтверджують, а
також підстави для надіслання запиту.

Відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Документальна планова перевірка
проводиться відповідно до
плану-графіка перевірок. Документальна
позапланова перевірка не
передбачається у плані роботи органу
державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.
Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби.

Згідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється за наявності
хоча б однієї з таких обставин: за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) документальна
невиїзна перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом випадках, або
отриманих в інший спосіб, передбачений
законом.

Згідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) результати
перевірок (крім камеральних)
оформлюються у формі акта або довідки,
які підписуються посадовими особами
органу державної податкової служби та
платниками податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка. Акт (довідка), складений за
результатами перевірки та підписаний
посадовими особами, які проводили
перевірку, у строки визначені цим
Кодексом, надається платнику податків
або його законному представнику, який
зобов'язаний його підписати. Строк
складення акта (довідки) про результати
перевірки не зараховується до строку
проведення перевірки, встановленого
цим Кодексом (з урахуванням його
продовження). У разі незгоди платника
податків з висновками акта такий
платник зобов'язаний підписати такий
акт перевірки із зауваженнями, які він
має право надати разом з підписаним
примірником акта або окремо у строки,
передбачені цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що
06.02.2012 року за № 2701/10/23-34 голова комісії
з проведення реорганізації ДПІ у
Київському районі м. Одеси Попов В.Г., на
підставі п.п. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16 п.п. 20.1.6 п. 20.1
ст. 20 у відповідності до п.73.3 ст. 73 ПК
України, направив на адресу
керівника ТОВ «Енергорежим» письмовий
запит про надання пояснень та його
документального підтвердження з
питань правових відносин з платниками
податків: ПП Одеська будівельна
компанія» за вересень, жовтень,
грудень 2010 року, лютий 2011року, ПП
«ОТГ-ГРУП» за березень 2011 року, ТОВ
«Забудова світу» за липень 2011 року, ТОВ
«Тетрабудсервіс» за серпень 2011 року (т.1
а.с. 67). Зазначений запит отриманий
позивачем 17.02.2012 року, що підтверджено
відміткою позивача на поштовому
конверті (т1 а.с 68 зворот). 01 березня 2012
року ТОВ «Енергорежим» надали до ДПІ
у Київському районі м. Одеси копії
витребуваних документів, що
підтверджено супровідним листом
позивача № 75 від 29.02.2012 року (т.1 а.с. 68). З
даного листа не вбачається, що ТОВ
«Енергорежим» надав відповідачу
пояснення з питань правових відносин з
платниками податків: ПП Одеська
будівельна компанія», ПП «ОТГ-ГРУП»,
ТОВ «Забудова світу», ТОВ
«Тетрабудсервіс». 02 березня 2012 року
начальником ДПІ у Київському районі м.
Одеси, у відповідності до ст.ст. 75,78,79 ПК
України, видано наказ № 8-п «Про
проведення позапланової невиїзної
перевірки» ТОВ «Енергорежим» з
питань правових відносин з ПП Одеська
будівельна компанія» за вересень,
жовтень, грудень 2010 року, лютий 2011року,
ПП «ОТГ-ГРУП» за березень 2011 року, ТОВ
«Забудова світу» за липень 2011 року, ТОВ
«Тетрабудсервіс» за серпень 2011 року (т.
1 а.с. 45).

В адміністративному позові позивач не
зазначив жодних доводів, щодо
неправомірності дій працівників ДПІ
під час проведення позапланової
невиїзної документальної перевірки
ТОВ «Енергорежим».

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів погоджується з висновокм суду
першої інстанції, що відсутні правові
підстави для скасування наказу
начальника ДПІ у Київському районі м.
Одеси № 8-п від 02 березня 2012 року «Про
проведення позапланової невиїзної
перевірки», крім того, судом не
встановлено порушень фахівцями ДПІ
приписів ст. 79 ПК України під час
проведення перевірки, у зв`язку з чим
позовні вимоги в частині скасування
наказу та визнаня неправомірними дій
Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Одеси Одеської
області Державної податкової служби
щодо проведення позапланової
невиїзної документальної перевірки
ТОВ «Енергорежим» в період з 03.03.2012 року
по14.03.2012 року не підлягають
задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про скасуваня
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Одеси Одеської
області Державної податкової служби
від 24.05.2012 року № колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно до п. п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.У разі якщо
платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

У відповідності до п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3
Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з: поставки товарів
та послуг, місце поставки яких
знаходиться на митній території
України, у тому числі операції з:
передачі права власності на об'єкт
застави позичальнику (кредитору) для
погашення заборгованості
заставодавця; передачі об'єкта
фінансового лізингу в розпорядження
лізингоотримувача; поставки послуг з
міжнародних перевезень пасажирів,
багажу та вантажів автомобільним
транспортом, а також міжнародних
відправлень будь-яким видом транспорту
на відрізку від пункту їх відправлення
(прийняття для перевезення) на митній
території України до пункту їх митного
оформлення, а також від пункту їх
митного оформлення до пункту
призначення (доставки) на митній
території України; поставки послуг з
міжнародних перевезень пасажирів,
багажу та вантажів (крім міжнародних
відправлень) будь-яким видом
транспорту (крім автомобільного) на
відрізку від пункту їх відправлення
(прийняття для перевезення) на митній
території України до пункту проведення
прикордонного контролю з їх випуску за
межі державного кордону України, а
також від пункту прикордонного
контролю з їх впуску у межі державного
кордону України до пункту їх
призначення (доставки) на митній
території України; в інших випадках,
визначених цим Законом.

Згідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) база
оподаткування операції з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не
нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
в зв'язку з компенсацією вартості
товарів (послуг). У разі якщо звичайна
ціна на товари (послуги) перевищує
договірну ціну на такі товари (послуги)
більше ніж на 20 відсотків, база
оподаткування операції з поставки
таких товарів (послуг) визначається за
звичайними цінами.

Відповідно до п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту. Як
виняток з цього правила, підставою для
нарахування податкового кредиту при
поставці товарів (послуг) за готівку чи
з розрахунками картками платіжних
систем, банківськими або персональними
чеками у межах граничної суми,
встановленої Національним банком
України для готівкових розрахунків, є
належним чином оформлений товарний
чек, інший платіжний чи розрахунковий
документ, що підтверджує прийняття
платежу постачальником від отримувача
таких товарів (послуг), з визначенням
загальної суми такого платежу, суми
податку та податкового номера
постачальника. У разі відмови з боку
постачальника товарів (послуг) надати
податкову накладну або при порушенні
ним порядку її заповнення отримувач
таких товарів (послуг) має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву зі скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум цього податку до
складу податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку
внаслідок придбання таких товарів
(послуг). Отримання такої скарги є
підставою для проведення позапланової
виїзної перевірки такого
постачальника для з'ясування
достовірності та повноти нарахування
ним зобов'язань з цього податку за
такою цивільно-правовою операцією.
Підставою для нарахування податкового
кредиту без отримання податкової
накладної також є: транспортний квиток,
готельний рахунок або рахунок, який
виставляється платнику податку за
послуги зв'язку, інші послуги, вартість
яких визначається за показниками
приладів обліку, що містять загальну
суму платежу, суму податку та
податковий номер продавця, за винятком
тих, в яких форма встановлена
міжнародними стандартами; касові чеки,
які містять суму поставлених товарів
(послуг), загальну суму нарахованого
податку (з визначенням фіскального
номера, але без визначення податкового
номера постачальника). При цьому з
метою такого нарахування загальна сума
поставлених товарів (послуг) не може
перевищувати 200 гривень за день (без
урахування податку на додану вартість).

Згідно до п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Крім того, положеннями ст. 138
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, видаткові накладні,
податкові накладні, акти
приймання-передачі виконаних робіт
(наданих послуг) тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. З
урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Необхідною умовою для цього є
факт придбання товарів (послуг) із
метою їх використання в господарській
діяльності. За відсутності факту
придбання товарів (послуг) відповідні
суми не можуть включатися до складу
податкового кредиту навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів. Визначальною має бути
подія, підтверджена документально. При
цьому, документи мають бути складені
особою, діяльність якої, безумовно,
здійснюється в межах правової
відповідальності, яку можливо
ідентифікувати, відповідальною за
здійснення господарської операції та
під час здійснення господарської
операції.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що між ТОВ
«Енергорежим» (підрядник) та ТОВ
«ХАЙ-РЕЙЗ КОНТРАКШНЗ» (замовник) були
укладені договори на виконання робіт.
Для виконання умов зазначених
договорів укладених ТОВ «Енергорежим»
з ТОВ «ХАЙ-РЕЙЗ КОНТРАКШНЗ», позивач
залучав: ПП «Одеська будівельна
компанія», ТОВ «Забудова світу», ТОВ
«Тетрабудсервіс», ПП «ОТГ-ГРУП».

На підтвердження виконання умов
договорів № 44 та № 45, 46/1, укладених
позивачем з ПП «Одеська будівельна
компанія», до ДПІ у Київському районі
надані первинні документи: довідки про
вартість виконаних підрядних робіт;
акти прийняття виконаних підрядних
робіт КБ-2в; податкові накладні;
платіжні доручення про перерахування
ТОВ «Енергорежим» за виконання умов
договору ПП «Одеська будівельна
компанія»; акт № 1 прийняття-передачі
матеріалів для виконання монтажних
робіт від ТОВ «Енергорежим» ПП
«Одеська будівельна компанія»;
пояснювальна записка, договірна ціна
та локальні кошториси, відомість
ресурсів до кошторису.

На підтвердження виконання умов
договору № 15/06 укладеного позивачем з
ТОВ «Забудова світу», до ДПІ у
Київському районі надані первинні
документи: довідка про вартість
виконаних підрядних робіт; акт
прийняття виконаних підрядних робіт
КБ-2в; акт здачі прийняття робіт;
податкова накладна; платіжні доручення
про перерахування ТОВ «Енергорежим» за
виконання умов договору ТОВ «Забудова
світу»; акт № 1 прийняття-передачі
матеріалів для виконання монтажних
робіт від ТОВ «Енергорежим»;
пояснювальна записка, договірна ціна
та локальні кошториси, розрахунки
прямих витрат, відомість ресурсів до
кошторису.

На підтвердження виконання умов
договору № 034 укладеного позивачем з
ТОВ «Тетрабудсервіс», до ДПІ у
Київському районі надані первинні
документи: довідка про вартість
виконаних підрядних робіт; акт
прийняття виконаних підрядних робіт
КБ-2в; видаткові накладні виписані ТОВ
«Тетрабудсервіс»; податкова накладна;
акти здачі прийняття робіт; акти
прийняття-передачі матеріалів для
виконання монтажних робіт;
пояснювальна записка, договірна ціна
та локальні кошториси, розрахунки
прямих витрат, відомість ресурсів до
кошторису.

На підтвердження виконання умов угоди
укладеної ТОВ «Енергорежим» з ПП
«ОТГ-ГРУП» позивачем надано первинні
документи: видаткова накладна;
податкова накладна; платіжне
доручення.

Дослідивши вищезазначені письмові
первинні бухгалтерські документи, що є
доказами на підтвердження здійснення
господарських операцій по договорам
укладеним ТОВ «Енергорежим» з ПП
«Одеська будівельна компанія», ТОВ
«Забудова світу», ТОВ
«Тетрабудсервіс», ПП «ОТГ-ГРУП», судом
встановлено, що у повному обсязі
виконані умови укладених Договорів
підряду та досліджені докази,
підтверджують зміну складу активів ТОВ
«Енергорежим». Станом на час
укладення договорів та на час
виконання умов договорів контрагенти
позивача: ПП «Одеська будівельна
компанія», ТОВ «Забудова світу», ТОВ
«Тетрабудсервіс», ПП «ОТГ-ГРУП», були
зареєстровані платниками податку на
додану вартість, що підтверджено
роздруківками з реєстраційної бази ДПС
України станом на 30.05.2012 року (т.2 а.с.
47-50).

Таким чином, включення позивачем суми
ПДВ в розмірі 361918,09 грн., до складу
податкового кредиту перевіряємого
періоду в межах вище зазначених
фінансово-господарських відносин з ПП
«Одеська будівельна компанія», ТОВ
«Тетрабудсервіс», ТОВ «Забудова
світу», ПП «ОТГ-ГРУП», підтверджено
ТОВ «Енергорежим» наявними у
матеріалах справи розрахунковими,
платіжними, та іншими первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що включена позивачем до
складу податкового кредиту
оскаржувана сума податку на додану
вартість підтверджена наявними в
матеріалах справи податковими
накладними, які були виписані
контрагентами позивача з дотриманням
вимог пункту 201.1. статті 201 ПК України.
Також, будь - яких доказів на
підтвердження того, що контрагенти
позивача, на момент видачі ТОВ
«Енергорежим» податкових накладних, не
були зареєстровані у законодавчо
визначеному порядку платниками
податку на додану вартість, та не
сплачували у встановленому законом
порядку податок до бюджету,
відповідачем до суду не надано.

З огляду на вищезазначене, судова
колегія повністю погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідачем не доведено
правомірність винесення оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення
№ від 24.05.2012 року, а тому позовні
вимоги ТОВ "Енергорежим" в цій
частині підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що постанова Одеського окружного
адміністративного суду ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають значення для вирішення спору,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26 травня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.
Особи, які брали участь у справі, однак
не були присутні у судовому засіданні
апеляційної інстанції, мають право
подати касаційну скаргу протягом 20
днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча суддя:
О.А. Шевчук

Суддя:
Л.Є. Зуєва

Суддя:
А.Г. Федусик