Справа № 2-а-512/11
Суддя: Березюк Г. М.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-512/11
28.10.2014 року Миколаївський районний
суд Львівської області в складі:
головуючого –судді Березюк Г. М.
при секретарі Федчук І.М. .
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві подання
відділу ДВС Миколаївського РУЮ про
зміну способу і порядку виконання
постанови суду по справі №2а-512/11 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області про визнання дій
неправомірними та зобов’язання
здійснювати виплату підвищення до
пенсії як дитині війни ,-
31.07.2014 року державний виконавець
Роман А.І. відділу ДВС Миколаївського
РУЮ звернувся до суду з поданням про
зміну способу і порядку виконання
постанови суду по справі №2а-512/11 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області про визнання дій
неправомірними та зобов’язання
здійснювати виплату підвищення до
пенсії як дитині війни.
В обґрунтування своїх вимог
покликається, на те що у відділі
державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції на примусовому виконанні
перебуває виконавче провадження №43285618
з примусового виконання виконавчого
листа №2а-512/11 виданого 24.04.2014 року
Миколаївським районним судом
Львівської області про зобов'язання
УПФУ в Миколаївському районі
Львівської області провести ОСОБА_1
нарахування і виплату підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст. 6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 26.03.2011 р. по 22.07.2011 р. включно, із
урахуванням вимог ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування» та проведених
виплат за вказаний період.
15.05.2014 року державним виконавцем у
відповідності вимог ст.ст. 17, 19, 20, 25
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження та
скеровано боржнику для виконання, а
сторонам для відома.
26.06.2014 року у відділ ДВС надійшло
повідомлення УПФУ в Миколаївському
районі Львівської області від 25.06.2014
року за №3031/06-13 про те, що боржником
виконано рішення суду в частині
нарахування, в частині виплати
рішення суду не виконано, оскільки
норми і положення статті 6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку і розмірах,
встановлених Кабміном України
виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України.

Враховуючи те, що рішення суду в
частині зобов’язання здійснити
виплату коштів стягувачу примусово
виконати не можливо, тому просить
змінити спосіб та порядок виконання
судового рішення із зобов’язання
виплатити нараховані кошти на
стягнення коштів.

В судове засідання державний
виконавець не з’явився, однак відділ
ДВС Миколаївського РУЮ надіслав листа
про розгляд подання у відсутності їх
представника, подання підтримують в
повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні
подання державного виконавця
підтримала в повному обсязі та просила
стягнути нараховані їй кошти, так як на
даний час вона перебуває у важкому
матеріальному становищі.

Представник боржника - УПФУ в
Миколаївському районі Львівської
області - ОСОБА_2 проти подання
заперечила та вказала, що УПФУ в
Миколаївському районі судове рішення в
частині нарахування виконало в повному
обсязі, в частині виплати нарахованої
суми, то така буде виплачена стягувачу
після додаткових грошових надходжень
з Державного бюджету України.

Суд, заслухавши доводи сторін
виконавчого провадження, дослідивши в
судовому засіданні матеріали справи,
приходить до висновку, що подання ВДВС
Миколаївського РУЮ про зміну способу
виконання судового рішення до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно виконавчого листа № 2а-512/11
виданого Миколаївським районним судом
Львівської області 24.04.2014 року,
зобов'язано УПФУ в Миколаївському
районі Львівської області провести
ОСОБА_1 нарахування і виплату
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 26.03.2011
р. по 22.07.2011 р. включно, із урахуванням
вимог ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування» та проведених
виплат за вказаний період.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини судового
рішення викладеної у виконавчому листі
та наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
судом, є позовними вимогами як обраним
судом видом захисту порушених прав
позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин заявник просить
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття даної постанови. Згідно норм
викладених у ст.ст. 198, 223 КАС України
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, суд приходить до
переконання, що в задоволенні подання
ВДВС Миколаївського РУЮ про зміну
способу виконання судового рішення
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 11, 36 Закону України
«Про виконавче провадження», ст. 263 КАС
України, суд

у х
в а л и в:

В задоволенні подання Відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції про зміну способу і порядку
виконання постанови суду по справі
№2а-512/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області про визнання дій
неправомірними та зобов’язання
здійснювати виплату підвищення до
пенсії як дитині війни відмовити
повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена
до Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом п’яти
днів з дня її проголошення.

Суддя:
Березюк Г. М.