Справа № 816/2882/14
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2014 року м. ПолтаваСправа
№816/2882/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко
О.В.

та представників сторін:

від позивача - Фищук В.В.,

від відповідача - Сластьон С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Полтавського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лозівський молочний
завод" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

В С Т А Н О В И В:

Полтавське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (надалі -
позивач, ПОВ ФСЗІ) звернулось до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лозівський молочний
завод" (надалі - відповідач, ТОВ
"Лозівський молочний завод") про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 92 396 грн 70 коп. та пені в
розмірі 3585 грн 12 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідачем не
виконано вимоги Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" щодо забезпечення
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Відповідач позов не визнав. У наданих
до суду письмових запереченнях просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
повністю, посилаючись на те, що
товариством протягом 2013 року вжито
всіх залежних від нього заходів для
виконання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів, у зв'язку з
чим в його діях відсутній склад
господарського правопорушення.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити з підстав,
наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, оцінивши докази, що мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, встановив
наступні факти та відповідні до них
правовідносини.

ТОВ "Лозівський молочний завод" у
встановленому законодавством порядку
зареєстроване як юридична особа, /т. І, а.с. 11/.

Відповідачем 25 лютого 2014 року до ПОВ
ФСЗІ подано звіт за формою №10-ПІ про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік, вх. №3017 /т. І, а.с. 3/.
За змістом вказаного звіту
середньооблікова кількість штатних
працівників ТОВ "Лозівський молочний
завод" у 2013 році становила 724 особи, фонд
оплати праці штатних працівників -
22 298 400 грн.; кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
відповідно до вимог статті 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" - 29
осіб.

При цьому, відповідачем визначено
середньооблікову кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлено
інвалідність, за 2013 рік - 29 осіб та
додано до звіту список працюючих
інвалідів-штатних працівників у 2013
році, до якого включено 39 осіб /т. І, а.с.
3-4/.

Посилаючись на те, що ТОВ "Лозівський
молочний завод" у 2013 році не виконано
норматив працевлаштування інвалідів
та невірно розраховано
середньооблікову кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлено
інвалідність, позивач, виходячи з
приписів статті 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", стверджував про
наявність у відповідача обов'язку зі
сплати адміністративно-господарських
санкцій за три незайняті інвалідами
місця в розмірі 92 396 грн 70 коп. та
пені за несвоєчасну сплату
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 3585 грн 12 коп. /т. І, а.с. 4/

Надаючи правову оцінку
обґрунтованості позовних вимог та
відповідним доводам сторін, суд
виходить з наступного.

Спірні відносини врегульовано Законом
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" від 21
березня 1991 року №875-XII.

Згідно з частиною першою статті 17
вказаного Закону (в редакції, чинній на
момент виникнення та реалізації
спірних публічно-правових відносин) з
метою реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.

Для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця /частина перша
статті 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні"/.

Як підтверджено звітом за формою №10-ПІ
та не спростовано відповідачем,
середньооблікова кількість штатних
працівників ТОВ "Лозівський молочний
завод" у 2013 році становила 724 особи /т.
І, а.с. 3/. Отже, позивач мав створити
робочі місця для працевлаштування 29
осіб, яким відповідно до вимог чинного
законодавства встановлено
інвалідність (724 х 0,04).

Матеріалами справи підтверджено, що
протягом 2013 року на підприємстві
відповідача всього працювало 39
осіб-інвалідів /а.с. 3-4/. Однак,
враховуючи те, що окремі з вказаних
громадян відпрацювали на підприємстві
не повний календарний рік,
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлено
інвалідність, у 2013 році на ТОВ
"Лозівський молочний завод" склала 26
осіб, що є меншим від необхідного
нормативу.

Відповідно до частини третьої статті 18
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
створити на підприємстві робочі місця
для інвалідів, повідомити державну
службу зайнятості про наявність
вакантних місць для працевлаштування
особи даної категорії, а також,
відзвітувати Фонду соціального
захисту інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів на
підприємстві.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
зазначити, що обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
самостійно займатися пошуком осіб з
обмеженими фізичними можливостями для
працевлаштування.

Так, згідно з частиною першою статті 18
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку
подання підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007 року
№70, інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19
грудня 2005 року №420, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 21 грудня
2005 року за №1534/11814 (чинний до 12 липня 2013
року), затверджено форму №3-ПН "Звіт про
наявність вакансій", що
використовується для інформування
населення про наявність вакансій,
сприяння працевлаштуванню громадян,
зареєстрованих у центрах зайнятості як
такі, що шукають роботу, для підбору
персоналу на замовлення роботодавців,
для оцінки поточної потреби в кадрах та
організації професійної підготовки
населення відповідно до потреб ринку
праці.

Зокрема, у графі 15 даного звіту
наводяться дані про можливість
працевлаштування на вільне робоче
місце (вакантну посаду) особи, що
належить до окремої категорії
громадян, які потребують соціального
захисту і не здатні на рівних умовах
конкурувати на ринку праці, у рахунок
річної броні, установленої місцевими
державними адміністраціями,
виконавчими органами відповідних рад
за поданням центрів зайнятості,
відповідно до статті 5 Закону України
"Про зайнятість населення", із змінами
та доповненнями, а також інвалідів,
пенсіонерів, студентів та інших.

Судом до Гадяцького районного центру
зайнятості та Лозівського
міськрайонного центру зайнятості
надіслано запити з проханням надати
інформацію про те, чи подавалися
відповідачем протягом 2013 року до
державної служби зайнятості звіти за
формою №3-ПН із зазначенням наявності
вільних робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до отриманої інформації,
відповідач протягом січня-липня 2013
року щомісячно подавав звіти про
наявність вакансій за формою №3-ПН, що
підтверджено копіями таких звітів /т. І,
а.с. 24-62, 79-116/. При цьому, у звітах вказано
про наявність трьох вакантних посад
для працевлаштування осіб, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлено інвалідність.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено, що відповідач протягом
січня-липня 2013 року інформував
державну службу зайнятості про
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів та потребу
у працівниках даної категорії.

При цьому, Гадяцьким районним центром
зайнятості у листі від 31 липня 2014 року
вих. №904 "Про надання інформації" /т. І,
а.с. 23/ повідомлено, що направлення для
працевлаштування інвалідів на ТОВ
"Лозівський молочний завод" не
видавались у зв'язку з фактичним
здійсненням господарської діяльності
на території Харківської області.

У свою чергу, Лозівський міськрайонний
центр зайнятості листом від 20 серпня
2014 року вих. №1746 повідомив, що протягом
2013 року з метою працевлаштування на
ТОВ "Лозівський молочний завод"
направлено 4-х осіб, відмови у
працевлаштуванні - відсутні /т. І, а.с. 77/.

Крім того, наказом Міністерства
соціальної політики України від 31
травня 2013 року №316, що зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 17 червня
2013 р. за №988/23520, затверджено форму
звітності №3-ПН "Інформація про попит
на робочу силу (вакансії)".

Пунктом 2.1 Порядку подання форми
звітності №3-ПН "Інформація про попит
на робочу силу (вакансії)" визначено, що
форма подається за наявності у
роботодавця попиту на робочу силу
(вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів
з дати відкриття вакансії(й). Датою
відкриття вакансії є наступний день
після створення робочого місця чи
припинення трудових відносин з
працівником, робоче місце якого стає
вакантним, або дата, починаючи з якої
може бути укладений трудовий договір з
найманим працівником.

При цьому, у пункті 3 форми звітності
№3-ПН "Інформація про попит на робочу
силу (вакансії)" вказується кількість
вакансій, на які можуть бути
працевлаштовані громадяни, що мають
додаткові гарантії у сприянні
працевлаштуванню (відповідно до статті
14 Закону України "Про зайнятість
населення"), і за необхідності
зазначаються категорії таких громадян.

Листом від 31 липня 2014 року вих. №904 "Про
надання інформації" /т. І, а.с. 23/
Гадяцький районний центр зайнятості
повідомив, що починаючи з 08 липня 2013
року відповідач звіти за формою 3-ПН
подавав у Лозівський міськрайонний
центр зайнятості.

Так, Лозівським міськрайонним центром
зайнятості, на запит суду, надано копії
звітів за формою, що затверджена
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19
грудня 2005 року №420 (втратив чинність з 12
липня 2013 року), від 02 серпня 2013 року /т. І,
а.с. 117/, від 03 вересня 2013 року /т. І, а.с.
118/, від 02 жовтня 2013 року /т. І, а.с. 119/, від
05 листопада 2013 року /т. І, а.с. 120/, від 03
грудня 2013 року /т. І, а.с. 121/, у яких
відсутня інформація про наявність
вакантних місць для працевлаштування
інвалідів.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено, що відповідач протягом
серпня-грудня 2013 року не повідомляв
органи державної служби зайнятості про
наявність вакантних місць для
працевлаштування інвалідів.

Разом з цим, судом витребувано та
досліджено в судовому засіданні
інформацію про фактичну кількість
працюючих інвалідів на підприємстві
відповідача протягом серпня-грудня 2013
року.

Зокрема, до матеріалів справи залучено
копію книги обліку руху трудових
книжок і вкладишів до них на ТОВ
"Лозівський молочний завод" /т. І, а.с.
142-241/, копії довідок до акта огляду МСЕК
/т. І, а.с. 242-250; т. ІІ, а.с. 1-31/, копії
наказів (розпоряджень) про прийняття на
роботу та про припинення трудового
договору (контракту) /т. ІІ, а.с. 32-80/.

Зі змісту перелічених документів та
письмових пояснень відповідача /т. І,
а.с. 135-140/ судом встановлено наступне.

У серпні 2013 року середньооблікова
кількість штатних працівників ТОВ
"Лозівський молочний завод" становила
749 осіб, з них інвалідів - 22 особи (при
нормативі для працевлаштування
інвалідів 30 осіб).

У вересні 2013 року середньооблікова
кількість штатних працівників
ТОВ "Лозівський молочний завод"
становила 747 осіб, з них інвалідів - 25
осіб (при нормативі для
працевлаштування інвалідів 30 осіб).

У жовтні 2013 року середньооблікова
кількість штатних працівників ТОВ
"Лозівський молочний завод" становила
698 осіб, з них інвалідів - 28 осіб (при
нормативі для працевлаштування
інвалідів 28 осіб).

У листопаді 2013 року середньооблікова
кількість штатних працівників
ТОВ "Лозівський молочний завод"
становила 696 осіб, з них інвалідів - 30
осіб (при нормативі для
працевлаштування інвалідів 28 осіб).

У грудні 2013 року середньооблікова
кількість штатних працівників ТОВ
"Лозівський молочний завод" становила
696 осіб, з них інвалідів - 28 осіб (при
нормативі для працевлаштування
інвалідів 28 осіб).

Отже, матеріалами справи підтверджено,
що протягом серпеня-вересня 2013 року
відповідачем не виконано норматив
працевлаштування інвалідів.

Натомість, протягом жовтня-грудня 2013
року відповідач працевлаштував
кількість інвалідів, що відповідає
необхідному нормативу. При цьому, суд
враховує динаміку чисельності штатних
працівників ТОВ "Лозівський молочний
завод" протягом вказаного періоду.

За таких обставин, судом встановлено,
що ТОВ "Лозівський молочний завод" не
виконано зазначені вище вимоги Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
зокрема, не повідомлено органи
державної служби зайнятості про
необхідність працевлаштування
інвалідів та не дотримано норматив для
працевлаштування осіб вказаної
категорії у серпні-вересні 2013 року.

Посилання представника відповідача на
звернення до Лозівського
міськрайонного центру зайнятості із
заявами про наявні вакансії для
працевлаштування /т. ІІ, а.с. 81-86/ суд
вважає необґрунтованими у зв'язку з
відсутністю доказів фактичного
отримання вказаних листів центром
зайнятості. Також, суд враховує, що у
відповіді Лозівського міськрайонного
центру зайнятості на судовий запит
відсутня інформація про надходження
таких заяв /т. І, а.с. 77/.

Крім того, законодавцем чітко
визначено форму інформування органів
державної служби зайнятості про
наявність вільних місць для
працевлаштування інвалідів шляхом
подання звітності №3-ПН.

В силу частини першої статті 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції.
Для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15
осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Оскільки матеріалами справи
підтверджено, що відповідач протягом
семи місяців 2013 року інформував
державну службу зайнятості про
створення трьох робочих місць для
інвалідів та потребу у
працевлаштуванні осіб даної категорії,
а протягом жовтня-грудня 2013 року -
працевлаштував необхідну мінімальну
кількість осіб з обмеженими фізичними
можливостями, суд дійшов висновку, що у
ТОВ "Лозівський молочний завод"
відсутній обов'язок зі сплати
адміністративно-господарських санкцій
за даний період.

Разом з цим, відповідач має сплатити
адміністративно-господарські санкції
за серпень-вересень 2013 року, оскільки
протягом вказаного періоду ним не
виконано норматив працевлаштування
інвалідів та належним чином не
повідомлено органи державної служби
зайнятості про наявність вакансій для
осіб даної категорії. Розмір таких
санкцій становитиме 15 399 грн 45 коп.

Крім того, як визначено частиною другою
статті 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні", порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Оскільки відповідачем
адміністративно-господарські санкції
у строк, визначений частиною четвертою
статті 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні", не сплачено, останній має
сплатити пеню в розмірі 597 грн 50 коп.

За змістом частини п'ятої статті 20
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
адміністративно-господарські санкції
та пеня стягуються за рішенням суду.

Частиною першою статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

За вищевикладених обставин, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог ПОВ ФСЗІ частково.

Підстави для розподілу судових витрат
відсутні.

Керуючись статтями 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лозівський молочний
завод" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лозівський молочний
завод" (; вул. Будька, 45А,
м. Гадяч, Гадяцький район, Полтавська
область, 37300) на користь Полтавського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (; вул. Зигіна, 1, м. Полтава,
Полтавська область, 36014; розрахунковий
рахунок 0032, одержувач - УДКС
України в Гадяцькому районі
Полтавської області, ,
банк одержувача - ГУДКС України у
Полтавській області, МФО 831019)
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 15 399 (п'ятнадцять тисяч
триста дев'яносто дев'ять) гривень 45
(сорок п'ять) копійок та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 597 (п'ятсот дев'яносто сім)
гривень 50 (п'ятдесят) копійок.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання її
копії з одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Повний текст постанови складено 20
жовтня 2014 року.

Суддя
О.О. Кукоба