Справа № 2а-197/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа №
35240/12/9104 Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м.Червонограді Львівської
області на постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 29 червня 2011 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Червонограді Львівської області про
нарахування та виплату державної і
додаткової пенсії особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, -

ВСТАНОВИЛА:

02 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, яким просила визнати
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
м.Червонограді Львівської області,
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Червонограді
Львівської області здійснити
перерахунок та виплату на її користь
державної пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50,
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за шість місяців до
звернення в суд з позовною заявою та
здійснювати такі виплати в подальшому
(після уточнення позовних вимог).

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 29 червня 2011
року позов задоволено. Зобов'язано
визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
м.Червонограді Львівської області щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1 основної
державної пенсії за період з 02 серпня
2010 року по 29 червня 2011 року у розмірах,
менших ніж установлених ч.4 ст.54 та ч.3
ст.67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Визнано неправомірними
дії управління Пенсійного фонду
України в м.Червонограді Львівської
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю за період з 02 серпня
2010 року по 29 червня 2011 року у розмірах,
менших ніж установлених ст.75 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м.Червонограді
Львівської області здійснити ОСОБА_1
нарахування та виплату основної
державної пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 50 % мінімальних
пенсій за віком за період з 02 серпня 2010
року по 29 червня 2011 року відповідно до
ст.ст. 54, 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої на день здійснення
виплати, з урахуванням фактично
виплачених сум. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
м.Червонограді Львівської області
нараховувати та виплачувати ОСОБА_1
надалі щомісячно основну державну
пенсію та додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю, як особі, що
постраждала внаслідок ліквідації
аварії на чорнобильській АЕС
відповідно до ст.ст. 54, 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постанову в частині задоволення
позовних вимог в апеляційному порядку
оскаржив відповідач - управління
Пенсійного фонду України в
м.Червонограді Львівської області,
вважає її такою, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову в цій частині скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. На обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначає, що всі
оспорювані виплати проводяться на
підставі та у відповідності до чинного
законодавства України, а тому підстав
для задоволення позову немає.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням (серія НОМЕР_1
від 21.07.2005р.) Внаслідок захворювання,
пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою, позивачу встановлена IІІ
група інвалідності, що підтверджується
довідкою МСЕ №321709 від 07.02.2008р. та
призначено державну та додаткову
пенсії по інвалідності.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ст. ст. 54, 50 Закону № 796-ХІІ
розмір державної пенсії для позивача
не може бути нижчим 6 мінімальних
пенсій за віком, а розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, 50%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у
справі № 1 -28/2008 визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) положення пункту 28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким,
зокрема, було внесено зміни до окремих
положень Закону № 796-ХІІ.

Частиною 2 ст. 152 Конституції України
встановлено, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Суд вважає безпідставними доводи
відповідача про те, що після прийняття
Конституційним Судом України
зазначеного рішення, не прийнято
нормативно-правового акта про
відновлення дії, зокрема, ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції, яка діяла до
внесення змін до даних норм, а тому
порядок обчислення розмірів пенсій
особам, на яких поширюється дія цього
Закону, є неврегульованим.

Оскільки Конституційний Суд України
рішенням від 22.05.2008 року визнав
неконституційними положення п. 28
Розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакції ст. ст. 50, 54
вказаного Закону, з дня прийняття
даного рішення діє його попередня
редакція.

Однак позивачу пенсія виплачувалась як
особі віднесеній до І категорії, який є
інвалідом ІІІ групи внаслідок
наслідків Чорнобильської катастрофи в
розмірі 15 % прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність (ст.
50); розмір пенсії для осіб, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими для
інших інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою по третій
групі інвалідності 110 % прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність (ст. 54).

Тобто, здійснюючи нарахування та
виплату позивачу зазначених виплат,
відповідач обчислював їх розмір не з
розміру мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком,
встановлених законодавством, як це
передбачено Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
керувався положеннями підзаконних
нормативно правових актів - постанов
Кабінету Міністрів України.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, вірним є висновок
суду першої інстанції, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві,
слід застосовувати не постанову
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян» від 16 липня 2008
року № 654, оскільки остання істотно
звужує обсяг встановлених законом прав
позивача, а ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання соціальних виплат.

Також надання законодавством Кабінету
Міністрів України права встановлювати
розміри соціальних виплат не означає,
що останній, встановлюючи порядок та
розміри таких виплат, в тому числі
особам, які постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених Законом.
Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок, не порушуючи положень цього
Закону, чи інших законів, якими
встановлено розміри мінімальної
заробітної плати.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Разом із тим, у відповідності до ст. 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Також суд погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо
зобов'язання відповідача продовжувати
нарахування і виплату позивачу
державної пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50,
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» до виникнення обставин, з
якими закон пов'язує виникнення, зміну
чи припинення спірних правовідносин,
оскільки визначення кінцевого періоду,
за який необхідно здійснювати
перерахунок та виплату доплати до
пенсії та додаткової пенсії позивачу, є
безпідставним та суперечить самій
правовій природі інституту
призначення, перерахунку та виплати
пенсії.

Враховуючи позовні вимоги, положення
ст.ст. 99, 100 КАС України та вищезазначені
норми Закону, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати державної пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50,
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» підлягають задоволенню
починаючи з 02 серпня 2010 року по 29 червня
2011 року та до виникнення обставин, з
якими закон пов'язує виникнення, зміну
чи припинення спірних правовідносин

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
м.Червонограді Львівської області
залишити без задоволення.

Постанову Червоноградського міського
суду Львівської області від 29 червня 2011
року у справі № 2а-197/11/ за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м.Червонограді Львівської
області про нарахування та виплату
державної і додаткової пенсії особі,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук