Справа № 542/1065/14-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р. Справа № 542/1065/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Управління
Пенсійного фонду України в
Новосанжарському районі Полтавської
області, ОСОБА_1 на постанову
Новосанжарського районного суду
Полтавської області від 16.09.2014р. по
справі № 542/1065/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Новосанжарському районі
Полтавської області

про визнання протиправною та
зобов'язання вчинити дію,

ВСТАНОВИЛА:

27 червня 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Новосанжарському районі Полтавської
області (далі - відповдіач), в якому
просив:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахунку та виплаті державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірах,
встановлених відповідно до статті 50,
частини 4 статті 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеної частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
період з 01 січня 2014 року ;

- зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком відповідно
до статті 50, частини 4 статті 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеної частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
період з 01 січня 2014 року;

- зобов'язати відповідача подати до
суду першої інстанції звіт про
виконання судового рішення на протязі
одного місяця з дня набрання законної
сили постанови суду.

16 вересня 2014 року постановою
Новосанжарського районного суду
Полтавської області адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області про
визнання дій Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області
протиправними та зобов'язання вчинити
дію задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області щодо
відмови ОСОБА_1 починаючи з 01.01.2014 року
по 31.07.2014 року в перерахунку та виплаті
державної пенсії у розмірах,
встановлених статтею 50, частиною 4
статті 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеної частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області провести
ОСОБА_1 нарахування та виплату
державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком відповідно
до статті 50, частини 4 статті 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням частини 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеної на рівні
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого Законами України Про
Державний бюджет України на
відповідний рік, з урахуванням
проведених виплат за період з 01 січня
2014 року по 31 липня 2014 року.

В іншій частині позову - відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач
просить постанову суду першої
інстанції скасувати, прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю, посилаючись на
порушення норм чинного законодавства,
а саме: судом першої інстанції не
враховано, що відповідач при
обчисленні пенсії діяв на підставі
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1210 від 23.11.2011 року "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі просить
постанову суду першої інстанції
змінити, виключивши кінцеву дату
перерахунку та виплати спірних пенсій,
а також зобов'язати відповідача подати
звіт про виконання судового рішення.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
керувався нормами абз. 7 п. 4 ч. 1 ст. 163,
абз. 5 п. 4 ч. 1 ст. 207 Кодексу
адміністративного судочинства України
та вказав, що суд першої інстанції мав
право встановити судовий контроль за
виконанням рішення під час ухвалення
оскаржуваної постанови. Крім того,
вважає, що в силу постійного протягом
невизначеного часу проведення
пенсійних виплат, обмеження судом
першої інстанції права позивача на
перерахунок спірних пенсій кінцевим
терміном є недопустимим та порушує
норми ч. 2 ст. 45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, що не з'явились у
судове засідання, відповідно до
частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), а також на підставі
п.2 ч.1 ст. 197 КАС України розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційних скарг відповідно до ст. 195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню частково з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Новосанжарському районі Полтавської
області, має статус постраждалого
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, що підтверджено копією
посвідчення серії НОМЕР_1 (а. с. 4), є
інвалідом другої групи з 15.09.2005 року
відповідно до копії витягу із акту
огляду у МСЕК до довідки серії МСЕ
№0107874 (а.с. 4 - зворотній бік) та отримує
державну пенсію та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до
Закону України № 796-ХІІ.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання протиправними дій та
зобов'язання відповідача провести
перерахунок та виплату пенсій позивачу
за період з 01.01.2014р. по 31.07.2014р., суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання
державної пенсії в розмірі
передбаченому ч.4 ст. 54 та додаткової
пенсії відповідно до ст. 50 Закону
України 796-ХІІ, а відповідач у вказаний
період неправомірно відмовив у
проведенні перерахунку даних пенсій.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
№796-ХІІ.

Статтею 49 Закону України №796-ХІІ
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України №
796-ХІІ в усіх випадках розміри пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: по другій групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України
№796-ХІІ особам, віднесеним до першої
категорії призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірах: інвалідам другої
групи 75% мінімальної пенсії за віком.

При обчисленні державної та додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю,
розмір мінімальної пенсії за віком
розраховується виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". А саме відповідно до ч. 1
ст. 28 Закону, розмір мінімальної пенсії
за віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок 20 років страхового стажу,
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Прожитковий мінімум встановлюється
Кабінетом Міністрів України та щороку
затверджується Верховною Радою
України в Законі про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України № 796-ХІІ
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії визначений
відповідно до ст. 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.

Позивачу призначена та виплачується
державна пенсія та додаткова пенсія за
шкоду заподіяну здоров'ю на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру основної пенсії у відсотковому
відношенні до прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
та розміру додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, - 379,6 гривні. Проте,
відповідно до приписів Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розмір
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
визначається виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком. А згідно
ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсії
за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
ст.ст.50 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не положення постанови
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1210 "Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що дії відповідача щодо відмови в
здійсненні позивачу перерахунку та не
виплати пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі, визначеному Законом
№ 796-ХІІ, призвели до порушення прав
позивача, які підлягають захисту в
судовому порядку.

Проте, судом першої інстанції невірно
встановлено кінцеву дату проведення
перерахунку та виплати спірної пенсії
позивачу.

Так, Законом України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" п. 6-7
Прикінцевих положень, Кабінету
Міністрів України надано право у 2014
році встановлювати розміри соціальних
виплат в тому числі відповідно до
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
виходячи з наявних фінансових ресурсів
бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Вказана норма набула чинності з 03.08.2014р.
у зв'язку з вступом в законну силу
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року N
1622-VII. На даний час чинною є постанова
Кабінету Міністрів України "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 23
листопада 2011 р. N 1210, якою встановлено
розмір виплат щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Оскільки з однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії при
вирішенні спору застосуванню підлягає
законодавча норма, що не визнана
неконституційною та прийнята пізніше,
в даному випадку з 03.08.2014 року мають
застосовуватись норми Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
від 31 липня 2014 року N 1622-VII, а не
відповідні норми Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Виходячи з викладеного колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру
пенсій позивачеві починаючи з 03.08.2014р.
відповідач повинен керуватись
положеннями постанови Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011 р.
N 1210. Отже, суд першої інстанції
неправомірно відмовив у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01.08.2014
року по 02.08.2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині зобов'язання відповідача
подати звіт про виконання судового
рішення, суд першої інстанції
керувався статтею 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 267
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення
абзацу сьомого пункту 4 частини першої
статті 163, абзацу п'ятого пункту 4
частини першої статті 207 названого
Кодексу, згідно з якими у резолютивній
частині постанови суду першої чи
апеляційної зазначається встановлений
судом строк для подання суб'єктом
владних повноважень - відповідачем до
суду першої інстанції звіт про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за
виконанням рішення суб'єктом владних
повноважень - відповідачем у справі суд
першої чи апеляційної інстанції може
під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом
першої інстанції шляхом зобов'язання
надати звіт про виконання судового
рішення, розгляду поданого звіту на
виконання постанови суду першої,
апеляційної чи касаційної інстанцій, а
в разі неподання такого звіту -
встановленням нового строку для
подання звіту та накладенням штрафу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень не на користь якого
ухвалено судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання постанови, є правовим
наслідком судового рішення і саме в
його резолютивній частині має бути
визначено обов'язок подати звіт,
оскільки встановити судовий контроль
за невиконанням судового рішення
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем у справі суд першої чи
апеляційної інстанції може лише під
час прийняття постанови у справі.

Отже, постанова суду першої інстанції є
такою, що ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального
законодавства та підлягає скасуванню
на підставі пункту 4 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Новосанжарському районі Полтавської
області, ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Постанову Новосанжарського районного
суду Полтавської області від 16.09.2014р. по
справі № 542/1065/14-а - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Новосанжарському районі Полтавської
області щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахунку та виплаті державної
пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком
відповідно до статті 50, частини 4 статті
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеної частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014
року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком відповідно
до статті 50, частини 4 статті 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеної частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014
року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Новосанжарському
районі Полтавської області подати до
суду першої інстанції звіт про
виконання судового рішення на протязі
одного місяця з дня набрання законної
сили постанови суду.

В іншій частині в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 -
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А. Помічник судді
Цюпак О.П.