Справа № 345/3163/14-а
Суддя: Кардаш О. І.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/3163/14-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2014 року Калуський міськрайонний
суд Івано-Франківської області в
складі:

головуючого -
судді Кардаш О.І.

секретаря
Боднар Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Калуш
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Мостищенської сільської ради
Калуського району, третя особа на
стороні відповідача, що не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_3 про
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
вищевказаним позовом посилаючись на
те, що на підставі рішення Калуського
міськрайонного суду від 12.12.2012 року
вона набула право власності на
спадкове майно після смерті своєї
бабуся ОСОБА_4 на будинковолодіння
АДРЕСА_2, що підтверджено витягом про
державну реєстрацію прав від 26.12.2012
року. 31.07.2013 року Мостищенська сільська
рада на підставі рішення №67-20/2013 надала
дозвіл їй приватизувати земельну
ділянку за вищевказаною адресою
загальною площею 0,1384 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд. На її замовлення
була розроблена технічна документація
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі та передано
відповідачу для погодження.

Проте, їй стало відомо, що 08.05.2014
року Мостищенська сільська рада,
розглянувши звернення ОСОБА_3 щодо
спільного заїзду до власного
домоволодіння, який позивач має намір
включити до технічної документації із
землеустрою встановлення меж
земельної ділянки в натурі - прийняла
рішення, котрим затвердила ширину
заїзду до домоволодінь ОСОБА_3 у
розмірі 3,10 м. Позивач вказує, що даним
рішенням відповідач вирішив
затвердити дорогу через його подвір'я,
обмеживши його право на приватизацію
земельної ділянки в межах існуючої та
належної їй на праві власності огорожі.
Окрім того, спірним рішенням фактично
змінено рішення №67-20/2013 від 31.07.2013 року,
яким надано дозвіл на приватизацію
земельної ділянки площею 0,1384 га. А тому
позивач просить суд визнати незаконним
та скасувати рішення відповідача від
08.05.2014 року № 30-26/2014 року «Про розгляд
звернення ОСОБА_3»

В судовому засіданні
представники позивачки, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та просили суд їх
задовольнити.

Представник відповідача
Мостищенської сільської ради,
сільський голова ОСОБА_7, позов не
визнала та суду пояснила, що за життя
спадкодавці ОСОБА_4 рішенням
Мостищенської сільської ради було
надано дозвіл на приватизацію
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_2 в розмірі 0,113 га. Після її
смерті, спадкоємиці - позивачці
рішенням Мостищенської сільської ради
від 31.07.2013 року було дозволено
приватизувати земельну ділянку за тією
ж адресою в розмірі 0,1384 га. Проте, до
сільської ради звернулася ОСОБА_3 із
зверненням про те, що позивач хоче
приватизувати спільний заїзд до її
будинковолодіння і рішенням
Мостищенської сільської ради від 08.05.2014
року було затверджено ширину заїзду до
домоволодінь ОСОБА_9 у розмірі 3,10 м. Та в
подальшому рішенням від 19.08.2014 року
було внесено зміни до п.1 рішення
Мостищенської сільської ради від
31.07.2013 року та дозволено приватизувати
земельну ділянку в попередньому
розмірі, який надавався її бабусі - 0,113
га. Заїздом вздовж подвір'я ОСОБА_4 до
подвір'я ОСОБА_9 користувалися впродовж
багатьох років. Рішенням
Мостищенської сільської ради від 16.09.2001
року було затверджено акт
земельно-узгоджувальної комісії,
згідно якого визначили, що ОСОБА_9 разом
з ОСОБА_5 можуть користуватися спільним
заїздом. А тому вважає, що оскаржуване
рішення про встановлення ширини заїзду
до ОСОБА_3 є законним і просить суд
відмовити у задоволення позову.

Третя особа на стороні
відповідача, що не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_3 позов не визнала та суду
пояснила, що спірним проїздом
користувалися ще з давніх часів, в тому
числі, вона з часу проживання в АДРЕСА_1.
Раніше виникали конфлікти між ОСОБА_4,
яка чинила перешкоди у проїзді і
рішенням сільської ради у 2001 році було
вирішено питання щодо спільного
заїзду. Після смерті ОСОБА_4, її син
ОСОБА_5 почав займатися оформленням
спадщини від імені своєї дочки та їй
стало відомо, що він має намір
приватизувати в межі своєї ділянки
спільний проїзд. З даного приводу вона
звернулася із заявою до сільської ради
та за результатами розгляду звернення
було винесене оскаржуване рішення, яке
вона вважає законним. А тому просить
суд відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Суд, заслухавши думку сторін та
перевіривши матеріали справи, вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що підставі
рішення Калуського міськрайонного
суду від 12.12.2012 року ОСОБА_1 набула право
власності на спадкове майно після
смерті своєї бабуся ОСОБА_4, зокрема на
будинковолодіння АДРЕСА_2, що
підтверджено копією рішення суду та
витягом про державну реєстрацію прав
від 26.12.2012 року (а.с.15,46).

В подальшому позивач звернулася
із заявою до Мостищенської сільської
ради про надання дозволу на
приватизацію подвір'я за вищевказаною
адресою та рішенням відповідача №
67-20/2013 від 31.07.2013 року ОСОБА_1 дозволено
приватизувати земельну ділянку
загальною площею 0,1384 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (а.с.21).

На підставі цього була розроблена
технічна документація із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі та передано
відповідачу для погодження.

Проте, Мостищенська сільська рада
відмовила у затвердженні акту
встановлення та погодження зовнішніх
меж землекористування через те, що
позивачем в площі земельної ділянки
для приватизації включено спільний
проїзд до домоволодіння ОСОБА_3

Так, 27.03.2014 року, ОСОБА_3 подала заяву до
сільського голови с.Мостище щоб
винести на сесію сільської ради
питання про те, що позивач хоче до свого
подвір'я приватизувати спільну дорогу
(а.с.24).

Відповідно сесія сільської ради при
розгляді даного звернення, рішенням
сесії № 30-26/2014 від 08.05.2014 року вирішила
затвердити ширину заїзду до
домоволодінь ОСОБА_3 у розмірі 3,10 м
(а.с.23).

Позивач вважає, що даним рішення
сільська рада вирішила затвердити
через його подвір'я, яке багато років
знаходиться у його користуванні,
дорогу до будинковолодіння ОСОБА_3
обмеживши його право на приватизацію
земельної ділянки, а тому звернувся до
суду з позовом про скасування
вищезазначеного рішення.

Проте, суд з такими доводами
позивача не погоджується з наступних
підстав.

Згідно ст.33 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
повноважень сільських рад в сфері
регулювання земельних відносин
відноситься в т.ч. вирішення земельних
спорів у порядку, встановленому
законом.

У відповідності до вимог ч.3 ст.158
Земельного кодексу України органи
місцевого самоврядування вирішують
земельні спори у межах населених
пунктів щодо меж земельних ділянок, що
перебувають у власності і користуванні
громадян, та додержання громадянами
правил добросусідства, а також спори
щодо розмежування меж районів у містах.

В судовому засіданні встановлено,
що конфлікти щодо спірного заїзду були
вирішені при затвердженні Акту
обстеження спільного проїзду жителів
с.Мостище ОСОБА_4 та ОСОБА_9 від 13.09.2000
року, яким було встановлено, що дорога
проходить вздовж подвір'я ОСОБА_4 аж до
в'їзду в подвір'я ОСОБА_9 відповідно до
генплану села та у найвужчому місці, а
саме навпроти гаражу ОСОБА_4 ширина
проїзду становить 3,1 м. Відповідно було
вирішено, що ОСОБА_9 може користуватися
спільним проїздом із сусідкою ОСОБА_4
та останню зобов'язано не створювати
проблематичних умов при проїзді даною
дорогою ОСОБА_9 (а.с.49)

Рішенням Мостищенської сільської
ради від 16.09.2001 року вищевказаний акт
земельно-узгоджувальної комісії
від13.09.200 року затверджено (а.с.48).

Таким чином, даним рішенням
Мостищенської сільської ради, яке є
чинним, визначено правовий статус
спірного проїзду вздовж подвір'я
позивача, зокрема те, що він є спільний.
А тому, частина спільної дороги не може
бути включена в площу земельної
ділянки для приватизації.

Крім того, слід зазначити, що за
життя спадкодавці ОСОБА_4 рішенням
Мостищенської сільської ради від 15.07.2007
року було надано дозвіл на передачу у
власність закріплені за нею земельні
ділянки, в тому числі для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських приміщень 0,113 га (а.с.44).

В судовому засіданні сільський
голова суду підтвердила, що з'ясувавши,
що позивачці помилково надано дозвіл
на приватизацію земельної ділянки в
розмірі 0,1384 га , рішення № 44-29/2014 від
19.08.2014 року було внесено зміни до п.1
рішення №67-20/2013 від 31.07.2013 року та
дозволено ОСОБА_1 приватизувати
земельну ділянку загальною площею 0,1384
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд за тією ж адресою
загальною площею 0,113 га (а.с.100), тобто в
розмірі, який згідно погосподарських
книг був закріплений за ОСОБА_4

Таким чином, суд, проаналізувавши
вищенаведені докази надані сторонами
по справі, дійшов висновку, що рішення
Мостищенської сільської ради від 08.05.2014
року № 30-26/2014 року «Про розгляд
звернення ОСОБА_3» є законним і підстав
для його скасування суд не вбачає.

За таких обставин, суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
слід відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного та керуючись
ст.33 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ч.3 ст.158
Земельного кодексу України ст.ст.158,161-163
КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1 до Мостищенської сільської ради
Калуського району, третя особа на
стороні відповідача, що не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_3 про
зобов'язання вчинити дії.

Постанова може бути оскаржена
до Львівського адміністративного
апеляційного суду через Калуський
міськрайонний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання копії
рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ: