Справа № 552/4916/14-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р. Справа № 552/4916/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського
районного суду м. Полтави від 19.08.2014р.
по справі № 552/4916/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Київської районної у м.
Полтаві ради , Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

31.07.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся
до Київського районного суду м. Полтави
з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Київської районної у м.
Полтаві ради, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Київської районної у м.
Полтаві ради щодо відмови нарахування
та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік, при
встановленні III категорії в розмірі
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 недоплачену
щорічну допомогу на оздоровлення за 2014
рік, при встановленні III категорії
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
розрахунку 3-х мінімальних заробітних
плат з урахуванням фактично виплаченої
суми, тобто в розмірі 3579,00 грн.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 19.08.2014р. по справі №
552/4916/14-а у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, та на доводи, викладені в
апеляційній скарзі.

Виходячи з приписів ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа розглядається в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
ІІІ категорі, що підтверджується
копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

10 червня 2014 року позивач звернувся до
Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Київської
районної у м. Полтави ради та Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області з заявами
нарахувати щорічну допомогу на
оздоровлення за 2014 рік у розмірі 3-х
мінімальних заробітних плат та
провести відповідні виплати.

Листами від 19.06.2014 року та від 25.06.2014
року Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Київської
районної у м. Полтави ради та Центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплату Полтавській області
повідомили, що розмір щорічної
грошової допомоги за 2014 рік визначений
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року №562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі
75,00 грн. Зазначена сума виплачена 26.03.2014
року, про що свідчить платіжне
повідомлення №30 (а.с. 6-7).

Позивач, не погодившись з відмовами
відповідачів про виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за 2014 рік,
звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що вони є безпідставними та
необґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно ч. 4 ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" виплата
щорічної допомоги на оздоровлення
особам, віднесених до категорії III
передбачена у розмірі 3-х мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного
кодексу України до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України (з урахуванням особливостей,
визначених пунктом 5 частини другої
статті 67-1 цього Кодексу), належать
видатки на державні програми з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки, запобігання виникненню та
ліквідації надзвичайних ситуацій та
наслідків стихійного лиха.

Згідно абз. 8 п. 4 мотивувальної частини
рішення Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
нормативно-правові акти Кабінету
міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.
Отже, суди загальної юрисдикції
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету,
коштів, які враховуються при
визначенні міжбюджетних трансфертів,
та інших джерел, не заборонених
законодавством.

Проте, починаючи з 01.01.2014 р., Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» від 16.01.2014 р. не містить норми,
яка б обмежувала у 2014 р. пряме
застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
ст. 48 вказаного Закону, яким визначено
розмір щорічної допомоги на
оздоровлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Приписами ч. 4 ст. 9 КАС України
визначено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Між тим колегія суддів зазначає, що до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» були внесені зміни
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» № 1622-VII від 31.07.2014
року, зокрема: доповнено Прикінцеві
положення п. 67, відповідно до якого
установлено, що у 2014 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення", статей 14,
22, 37 та 43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", пункту "ж" частини першої статті 77
Основ законодавства України про
охорону здоров'я, статей 12, 13, 14, 15 та 16
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", статті 43 Гірничого закону
України, статей 6-1, 6-2, 6-3 та 6-4 Закону
України "Про жертви нацистських
переслідувань" застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Зазначені зміни набрали законної сили
з 03.08.2014 року.

Таким чином, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» з 3
серпня 2014 року було надано
повноваження Кабінету міністрів
України визначати розмір щорічної
допомоги на оздоровлення особам,
віднесених до категорії III, виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджетів
на 2014 рік.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку, що, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення позивачу з 01 січня 2014 року
по 02 серпня 2014 року застосуванню
підлягає норма ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
постанова Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
р. № 562.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
необґрунтованого висновку про те, що
позивач не має права на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі відповідно до вимог ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що судом
першої інстанції при ухваленні рішення
були допущені порушення норм
матеріального права, у зв'язку з чим
дана постанова підлягає скасуванню з
ухваленням нової про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 19.08.2014р. по справі №
552/4916/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Київської районної у м.
Полтаві ради, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради щодо відмови
нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2014 рік, при
встановленні III категорії в розмірі
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної у м. Полтаві ради нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 недоплачену
щорічну допомогу на оздоровлення за 2014
рік, при встановленні III категорії
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
розрахунку 3-х мінімальних заробітних
плат з урахуванням фактично виплаченої
суми.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва
О.М.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Шевцова Н.В.