Справа № 2а-6317/11
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/27296/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
про перерахунок пенсії, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова, у
якому просила зобов'язати відповідача
припинити їй виплату пенсії за віком,
призначеної 24 грудня 2010 року,
зобов'язати відповідача призначити їй
пенсію за віком з 26 квітня 2011 року, з
моменту настання пенсійного віку,
згідно з її особистою заявою із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України за 2010 рік,
здійснити їй перерахунок пенсії за
віком з застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за 2010 рік з
урахуванням раніше виплачених
грошових коштів, починаючи з 26 квітня
2011 року по день винесення постанови.

Постановою Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 28 вересня
2011 року позов задоволено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22
березня 2012 року було скасовано
постанову суду першої інстанції та
ухвалено нову постанову, якою
відмовлено позивачу у задоволенні
позову.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
ОСОБА_3 звернулася з касаційною
скаргою, в якій просить постанову суду
апеляційної інстанції скасувати та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 22
листопада 2010 року звільнена з ПАТ «АКБ
«Базис» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України. ОСОБА_3, стала на облік до
Харківського міського центру
зайнятості.

23 грудня 2010 року їй припинено виплату
допомоги по безробіттю на підставі п. 1
ст. 31 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

З 24 грудня 2010 року ОСОБА_3 на підставі її
заяви призначена пенсія за віком
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст. 26 Закону України
«Про зайнятість населення». Пенсія
призначена довічно з урахуванням
показника середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України за 2009 рік.

Відповідно до статті 26 Закону України
«Про зайнятість населення» працівники,
трудовий договір з якими було
розірвано з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в зв'язку зі
скороченням чисельності або штату
працівників, за умови їх реєстрації в
службі зайнятості протягом семи
календарних днів після звільнення як
таких, що шукають роботу, мають право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законом строку
осіб перед пенсійного віку, які мають
страховий стаж для жінок - 20 років.

Як встановлено судами, на момент
призначення пенсії позивачу
виповнилось 54 роки та 7 місяців, а тому
право на отримання дострокової пенсії
в нього було, і цим правом він
скористався.

Відповідно до пенсійного
законодавства України пенсія за віком
призначається лише один раз в житті та
може бути припинена у чітко
встановлених випадках, які перелічені
в ст. 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
забезпечення», а саме:1) якщо пенсія
призначена на підставі документів, що
містять недостовірні відомості; 2) на
весь час проживання пенсіонера за
кордоном, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України; 3) у разі
смерті пенсіонера; 4) у разі
неотримання призначеної пенсії
протягом 6 місяців підряд; 5) в інших
випадках, передбачених законом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що в даному випадку, за наявності
відповідних умов, пенсія може бути лише
поновленою, а ні в якому разі не
призначеною знову, такої можливості
закон не передбачає.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, позивач просить скасувати вже
отримувану пенсію та призначити нову
на більш вигідних умовах.

Враховуючи вказане, правильним є
висновок суду апеляційної інстанції,
що обставин, скасовування та
призначення пенсії на нових умовах, і
відповідно зобов'язання органу
пенсійного фонду провести ОСОБА_3
перерахунок пенсії за віком з 26 квітня
2011 року з застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України за 2010 рік, є
неможливим.

Крім того, пунктом 11 частини 2 статті 64
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виконавчу дирекцію
Пенсійного фонду та її територіальні
органи зобов'язано письмово
інформувати застрахованих осіб про
набуття права на призначення пенсії і
порядок її призначення, про
призначення або відмову в призначенні
пенсії, її розмір, порядок виплати, а
також про можливість та умови переходу
на інший вид пенсії та порядок
оскарження рішень виконавчих органів
Пенсійного фонду.

Згідно з пунктом 9 частини 3 цієї ж
статті Закону, виконавча дирекція
Пенсійного фонду, виконуючи функції
адміністративного управління
Накопичувальним фондом, зобов'язана
надавати на вимогу застрахованої особи
інформацію, отриману від національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, відповідно до частини шостої
статті 55 цього Закону, про показники,
які застосовуються для розрахунку
розміру довічної пенсії.

Зі змісту вищезазначеної норми
законодавства вбачається, що надання
інформації щодо показників, які
застосовуються для розрахунку розміру
довічної пенсії, можливе лише на вимогу
застрахованої особи.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_3 не зверталась за
відповідними роз'ясненнями до органу
пенсійного фонду, а тому висновки
позивача та суду першої інстанції про
порушення відповідачем статті 64 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» є
безпідставними.

Таким чином, судом апеляційної
інстанції обґрунтовано не взято до
уваги доводи позивача про те, що йому не
були роз'яснені положення ст. 64 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне забезпечення», не
було проінформовано про розмір
показника середньої заробітної плати,
який буде застосовуватися при
розрахунку розміру пенсії.

Враховуючи вищевикладене, а
також те, що постанова суду першої
інстанції скасована судом апеляційної
інстанції, а в справі ухвалено нове
рішення, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін, оскільки вона прийнята з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
касаційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: