Справа № 2а-7136/09/2270/15
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/37707/14

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.,

суддів: Бутенка В.І.,

Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Служби безпеки України в
Рівненській області (далі - УСБУ) про
визнання неправомірними дії щодо
нарахування одноразової допомоги і
стягнення частини недоплаченої
допомоги за касаційною скаргою
позивача на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 9
вересня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 червня 2011 року, -

в с т а н о в
и л а :

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом, відповідно до якого просив:

визнати неправомірними дії УСБУ при
нарахуванні і виплаті йому одноразової
грошової допомоги у зв'язку із
встановленням 3 групи інвалідності,
отриманої внаслідок захворювання,
пов'язаного з проходженням військової
служби;

стягнути недоплачену частину
зазначеної допомоги в розмірі 124884, 72
грн.

Посилався на незаконність розрахунку
та виплати йому одноразової грошової
допомоги у зв'язку із захворюванням,
пов'язаним з проходженням служби,
допущені відповідачем. Така допомога
повинна розраховуватися за правилами,
передбаченими Законом України «Про
соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», а не постановою Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№499 «Про затвердження Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб» (далі - постанова
КМУ№499).

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 9 вересня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 червня 2011
року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені судами попередніх інстанцій,
просить рішення судів скасувати і
ухвалите нове про задоволення позову.
Вказує на незаконність при визначенні
розміру грошової допомоги посилання на
постанову КМУ №499, так як нею
звужується поняття грошового
забезпечення, визначеного частиною
другою статті 9 Закону України від 20
грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» (далі - Закон №
2011-ХІІ).

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
касаційної скарги частково з
наступних підстав.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, рішенням медико-соціальної
експертизи від 16 вересня 2008 року ОСОБА_2
встановлена 3 група інвалідності,
пов'язана з травмою, отриманою при
виконанні обов'язків військової
служби. 19 вересня 2008 року він звернувся
до начальника УСБУ з вимогою про
виплату одноразової грошової допомоги
у зв'язку з каліцтвом. Рішенням комісії
від 16.12.2008 року №17/469 призначено до
виплати 87444 грн. одноразової грошової
допомоги. З визначеним розміром
позивач не погодився і оскаржив його в
судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову,
окружний суд, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що виплата одноразової допомоги
визначена правомірно, оскільки
положення постанови КМУ № 499, не
суперечать вимогам Закону № 2011-ХІІ.

Висновок судів не відповідає нормам
матеріального права.

Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII
соціальний захист військовослужбовців
- це діяльність (функція) держави,
спрямована на встановлення системи
правових і соціальних гарантій, що
забезпечують реалізацію
конституційних прав і свобод,
задоволення матеріальних і духовних
потреб військовослужбовців відповідно
до особливого виду їх службової
діяльності, статусу в суспільстві,
підтримання соціальної стабільності у
військовому середовищі. Це право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, у старості, а також в інших
випадках, передбачених законом.

За змістом частини другої статті 16
зазначеного Закону у разі
інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності
військовослужбовцю виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
до п'ятирічного грошового забезпечення
за останньою посадою в порядку та на
умовах, визначених Кабінетом Міністрів
України.

На виконання вищезгаданої статті
Закону, Кабінет Міністрів України
постановою № 499 затвердив Порядок,
згідно з підпунктом 2 пункту 2 (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) одноразова
грошова допомога виплачується
військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової служби),
зокрема інвалідам 3 групи, у разі
настання інвалідності внаслідок
виконання обов'язків військової служби
у розмірі 48-місячного грошового
забезпечення, а інвалідам 2 групи - у
розмірі 54-місячного грошового
забезпечення.

Абзацом п'ятим підпункту 4 пункту 2
Порядку передбачено, що для
військовослужбовців, які перебувають
на кадровій військовій службі або
проходять військову службу за
контрактом, грошове забезпечення
визначається за останньою посадою, яку
вони займали на день втрати
працездатності, а звільнених із служби
- на день звільнення виходячи з таких
складових: посадовий оклад, оклад за
військовим званням, відсоткова
надбавка за вислугу років.

Водночас частина друга статті 9 Закону
№ 2011-XII елементи грошового
забезпечення визначає по-іншому:
посадовий оклад, оклад за військовим
званням; щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премія); одноразові додаткові
види грошового забезпечення.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, для визначення
складових грошового забезпечення щодо
виплати одноразової грошової допомоги
слід застосовувати не Порядок,
затверджений постановою КМУ №499, а
Закон № 2011-XII, який має вищу юридичну
силу.

Саме до такого висновку зводиться
правова позиція, висловлена Верховним
Судом України у постанові від 17 червня
2014 року (справа № 21-192а14), яка згідно зі
статтею 244-2 КАС України є обов'язковою
для суддів при прийнятті рішень в
подібних справах.

З урахуванням наведеного, рішення
судів попередніх інстанцій підлягають
скасуванню з ухваленням нового про
задоволення позову частково. Визнати
неправомірними дії УСБУ при
нарахуванні і виплаті ОСОБА_2
одноразової грошової допомоги у
зв'язку із встановленням 3 групи
інвалідності, отриманої внаслідок
захворювання, пов'язаного з
проходженням військової служби.
Зобов'язати відповідача нарахувати і
виплатити зазначену допомогу у
розмірах, передбачених частиною другою
статті 16 Закону № 2011-ХІІ ( у редакції
закону на час виникнення спірних
правовідносин) з урахуванням тих
виплат, які були здійсненні.

Судові витрати понесені позивачем за
сплату судового збору у розмірі 3,40 грн.
відповідно частини першої статті 94 КАС
України стягнути з Державного бюджету
України.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 220, 222, 226, 230, 231, 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Скасувати постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 9
вересня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 червня 2011 року і ухвалити нову про
задоволення позову частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Служби безпеки України в Рівненській
області при нарахуванні і виплаті
ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у
зв'язку із встановленням 3 групи
інвалідності, отриманої внаслідок
захворювання, пов'язаного з
проходженням військової служби.

Зобов'язати Управління Служби безпеки
України в Рівненській області
нарахувати і виплатити на користь
ОСОБА_2 несплачену частину одноразової
грошової допомоги у зв'язку із
встановленням 3 групи інвалідності,
отриманої внаслідок захворювання,
пов'язаного з проходженням військової
служби у розмірах, передбачених
частиною другою статті 16 Закону
України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин) з
урахуванням тих виплат, які йому
проведено.

Судові витрати в розмірі 3,40 грн.
стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2.

Постанова оскарженню не підлягає,
проте може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

М.І. Мойсюк