Справа № 643/10020/14-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 р.Справа № 643/10020/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова на постанову Московського
районного суду м. Харкова від
19.08.2014р. по справі № 643/10020/14-а

за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова

до ОСОБА_1

про стягнення переплати пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова, в липні 2014 року звернувся до
суду першої інстанції з позовом, в
якому просив суд стягнути з ОСОБА_1
переплату пенсії у розмірі 280 грн. 86 коп.

В обгрунування вимог позовної заяви
зазначив, що ОСОБА_1. перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова та отримує пенсію за віком з
12.01.2009р. 05.02.2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова з заявою
про перерахунок пенсії. Розпорядженням
від 11.02.2013 року був здійснений
перерахунок пенсії згідно даних
персоніфікованого обліку від 08.02.2013
року. Листом від 04.06.2013 року №6116/09-28
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
повідомило, що Харківське КП
"Міськелектротранс" сплатило внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування по 31.10.2009 року. За період з
01.11.2009 року по 31.12.2010 року підприємство
має заборгованість перед пенсійним
фондом зі сплати страхових внесків,
таким чином за період з 01.11.2009 року по
31.12.2010 року страховий стаж не
підтверджується. За період з 01.03.2011 року
по 01.06.2013 року підприємство має
заборгованість по сплаті єдиного
соціального внеску, таким чином за
період з 01.03.2011 року по 01.06.2013 року
страховий стаж не підтверджується.
Враховуючи вищезазначене та на
підставі довідки відділу доходів
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова про
підтвердження сплати внесків
страхувальнику Харківське КП
"Міськелектротранс" розпорядженням від
25.07.2013 року пенсійну справу ОСОБА_1 було
приведено у відповідність та було
зроблено перерахунок пенсії. Після
проведення перерахунку у ОСОБА_1
виникла переплата пенсії в сумі 280 грн.
86 коп.

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 19.08.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, УПФУ
України в Московському районі м.
Харкова, зазначає, що оскаржувана
ухвала постановлена без повного та
всебічного з'ясування всіх обставин
справи, в порушення норм матеріального
та процесуального права, є
необґрунтованою та підлягає
скасуванню. Просить суд апеляційної
інстанції ухвалити нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином. Суд апеляційної
інстанції розглядає справу згідно
приписів ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з відсутності
підстав для стягнення з пенсіонера на
корись пенйного фонду суми переплати
пенсії, оскільки позивач суб'єкт
владних повноважень не довів, що суми
пенсії виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера, а бо
поданням страхувальником
недостовірних даних.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Так, відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції неправильно
застосував до спірних правовідносин
норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, виходячи з наступного.

Згідно із ч.2 ст.4 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Частина 1 та 2 статті 17 КАС України
визначають, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму; на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

При визначенні юрисдикції справи
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач;
суб'єктного складу сторін, предмету
спірних правовідносин.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 50 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Разом з тим, згідно з ч. 4 статті 50 КАС
України, громадяни України, іноземці чи
особи без громадянства, їх об'єднання,
юридичні особи, які не є суб'єктами
владних повноважень, можуть бути
відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень: 1) про тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 2)
про примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 3) про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України; 4) про обмеження
щодо реалізації права на мирні
зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); 5) в інших випадках,
встановлених законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 КАС України,
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз наведеної норми дає підстави
для однозначного висновку про те, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди, яка була завдана лише суб'єктом
владних повноважень, а також такі
вимоги мають бути поєднанні з вимогою
про визнання протиправними рішення,
дій чи бездіяльності останнього.

В свою чергу, у справах за позовом УПФУ
до фізичної особи (пенсіонера) про
стягнення шкоди, заподіяної державі з
вини пенсіонера, відповідач не є
суб'єктом владних повноважень і такі
позовні вимоги не поєднані із вимогою
про визнання протиправними рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Крім того, спір щодо стягнення суми
надміру сплаченої пенсії законодавцем
не віднесено до вичерпного переліку
підстав, визначених КАС України, що
надають право суб'єкту владних
повноважень на звернення з
адміністративним позовом.

Пункт 16.2 зазначеної Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 8 від 20 травня 2013 року "Про окремі
питання юрисдикції адміністративних
судів" містить роз'яснення, що частина
перша Закону № 1058-ІУ встановлює, що
суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку. Право на
звернення до суду з позовами про
стягнення надміру виплачених коштів
випливає з функцій контролю за
витрачанням коштів цього фонду, тобто у
зв'язку зі здійсненням суб'єктом
владних повноважень владних
управлінських функцій. У зв'язку з цим
через публічно-правовий характер
спірних відносин вирішення таких
спорів належить до юрисдикції
адміністративних судів.

Постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 14
лютого 2014 року "Про внесення змін до
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 8 "Про окремі питання
юрисдикції адміністративних
судів"вказаний пункт (16.2) виключено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи із системного аналізу
вищенаведених правових норм, в даному
випадку фактично має місце
цивільно-правовий спір про
відшкодування шкоди, заподіяної з вини
пенсіонера державі в особі Пенсійного
фонду України, який підлягає розгляду
за правилами цивільного
процесуального законодавства.

Отже, спірні правовідносини не є
публічно-правовими і, як наслідок,
вирішення такої категорії спорів не
регулюється приписами Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Враховуючи викладене, з урахуванням
характеру спірних правовідносин,
суб'єктного складу сторін у справі та
предмету спору (про відшкодування
пенсіонерами переплачених їм сум
пенсії), колегія суддів зазначає, що
дана справа не може бути розглянута в
порядку адміністративного
судочинства.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю ухвалою скасувати
судове рішення суду першої інстанції і
залишити позовну заяву без розгляду
або закрити провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196,
197, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 19.08.2014р. по справі
№ 643/10020/14-а скасувати.

Провадження у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України
в Московському районі м. Харкова
до ОСОБА_1 про
стягнення переплати пенсії закрити.

Роз'яснити позивачу його право на
звернення до суду в порядку цивільного
судочинства.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали у повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко
З.О.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Калитка О.М.