Справа № 809/3206/14
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р.
Справа № 809/3206/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Тимощука О.Л.

при секретарі Візінському М.В.

за участю:

представника позивача - Урядко Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області,

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі
1855,92 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Долинська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області звернулася в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в сумі 1855,92 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем допущена податкова
заборгованість з 19.06.2012 року по 25.09.2014
року в загальному розмірі 1855,92 грн, яка
складається з податкового боргу з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
1835,85 грн та з податку на додану вартість
в сумі 18,07 грн. Просить стягнути вказану
заборгованість в судовому порядку.

Представник позивача вимоги, викладені
в адміністративному позові підтримав в
повному обсязі. Просив позов
задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, хоча про дату, час та місце
судового розгляду справи
повідомлялася завчасно та належним
чином, про що свідчить відмітка на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення (а.с.21).
Заяв чи клопотань про відкладення
розгляду справи чи про розгляд справи
без участі відповідача на адресу суду
не поступало. Правом подання
заперечення відповідач не
скористалася.

Частиною 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин,
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
та інші матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 25.09.2014
року, державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 проведено
13.09.2006 року (а.с.7), та згідно із ст. 15
Податкового кодексу України № 2755-VI від
02.12.2010 року, зі змінами та доповненнями
(надалі також - ПК України) відповідач є
платником податків та зборів.

Судом встановлено, що за відповідачем
рахується податковий борг з податку на
доходи фізичних осіб в сумі 1837,85 грн,
зокрема, який виник в результаті
несплати грошових зобов'язань, зокрема
- 1613 грн задекларованих відповідачем в
податковій декларації про майновий
стан і доходи за 2013 рік, що подана 10.02.2014
року (а.с.9-10), з них 1075,59 грн самостійно
задекларованої суми, що підлягає
сплаті до бюджету за 2013 рік та 537,80 грн
авансових платежів за два квартали
поточного року. Дані щодо розміру збору
та авансових платежів вказані в
розрахунку податкових зобов'язань за
податку на доходи фізичних осіб щодо
відповідача (а.с.11) та відображені у
виписці з облікової картки платника
податку на доходи фізичних осіб щодо
відповідача (а.с.15).

Окрім цього, за результатами перевірки
порушення правил сплати
(перерахування) податків, позивачем
складено акт №87/171/НОМЕР_1 від 21.01.2014
року, яким встановлено, що відповідач
порушує термін сплати самостійно
визначених грошових зобов'язань з
податку на додану вартість та з податку
на доходи фізичних осіб (а.с.24), що
призвело до застосування штрафних
(фінансових) санкцій згідно з наданими
суду розрахунками, а саме: встановлено
прострочення сплати платежу з податку
на доходи фізичних осіб на 15 днів, в
результаті чого застосовано 24,66 грн
штрафу (а.с.27); встановлено прострочення
сплати заборгованості за уточнюючим
розрахунком до податкової декларації з
податку на додану вартість на 44 дні, в
результаті визначено 32,76 грн штрафу
(а.с.26) та прострочення сплати шести
платежів, більше 30 календарних днів, в
результаті чого визначено штрафні
санкції на загальну суму 361,05 грн (а.с.25).

На підставі вищевказаного акту
перевірки та розрахунків штрафної
санкції, позивачем винесено три
податкові повідомлення-рішення форми
"Ш", а саме: № від 21.01.2014 року, яким
визначено 24,66 грн штрафу, 10% від суми
платежу, за затримку погашення
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за результатами
річного декларування (а.с.13); № від
21.01.2014 року, яким встановлено 32,76 грн, 20%
від суми платежу, за порушення сплати
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість (а.с.13); № від
21.01.2014 року, яким визначено 361,05 грн
штрафних санкцій, 20% від суми платежів,
за порушення сплати грошових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб за результатами річного
декларування (а.с.13). Вищевказані
податкові повідомлення рішення
отримані відповідачем особисто, про що
свідчать відмітки на корінцях
податкових повідомлень-рішень (а.с.13).
Також, згідно з листом позивача
№1793/9/09-05-100-010/1248 від 17.10.2014 року,
податкові повідомлення-рішення в
адміністративному чи судовому порядку
не оскаржувалися (а.с.23).

Враховуючи, що за даними облікових
карток відповідача, наявна переплата
використана позивачем в погашення
заборгованості, останній просить
стягнути в судовому порядку несплачену
частину боргу, що становить 1837,85 грн з
податку на доходи фізичних осіб та 18.07
грн з податку на додану вартість
(а.с.15,16).

Судом встановлено, що 18 серпня 2009 року
та 21 вересня 2009 року відповідачу
направлялися перша та друга податкові
вимоги №1/3030 та №2/3464 відповідно (а.с.12),
отримані відповідачем, не оскаржені, не
відкликані, а визначена сума боргу не
погашена станом на момент розгляду
даної адміністративної справи, що
підтверджується листом позивача
№1793/9/09-05-100-010/1248 від 17.10.2014 року (а.с.23).

Відповідач вказані податкові вимоги не
оскаржував у строк передбачений
Законом України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" (чинним на момент виникнення
спірних правовідносин), а також
Податковим кодексом України, відтак
сума грошового зобов'язання, яка є
предметом стягнення вважається
узгодженою.

Положеннями пункту 59.5 статті 59
Податкового кодексу України визначено,
що у разі якщо у платника податків,
якому надіслано (вручено) податкову
вимогу, сума податкового боргу
збільшується (зменшується), погашенню
підлягає вся сума податкового боргу
такого платника податку, що існує на
день погашення. У разі якщо після
направлення (вручення) податкової
вимоги сума податкового боргу
змінилася, але податковий борг не був
погашений в повному обсязі, податкова
вимога додатково не надсилається (не
вручається).

Аналогічна правова норма щодо порядку
направлення вимоги і формування нового
податкового боргу була відображена у
підпункті 6.2.1. пункту 6.2 статті 6 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", який діяв до 01.01.2011 року.

Суд зазначає, що нормами матеріального
права, до і після 2011 року, питання
направлення податкової вимоги та, на її
підставі, звернення податкового органу
до суду про стягнення податкового
боргу, врегульовані ідентично.
Враховуючи відсутність колізій між
такими нормами Законів, та встановлену
обставину збільшення податкового
боргу, визначеного в податкових
вимогах від 18 серпня 2009 року та 21
вересня 2009 року, з моменту його
виникнення та на момент розгляду даної
адміністративної справи, суд вважає
підставним звернення позивача до суду
по вказаних вимогах, без направлення
нової вимоги за правилами Податкового
кодексу України.

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки та збори в порядку та в
розмірах встановлених законом. Згідно
з статтею 68 Конституції України, кожен
зобов'язаний неухильно додержуватися
Конституції України та законів
України.

Статтею 18 ПК України встановлено, що
податковим агентом визнається особа,
на яку цим Кодексом покладається
обов'язок з обчислення, утримання з
доходів, що нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику, та
перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до
платників податку і мають права та
виконують обов'язки, встановлені цим
Кодексом для платників податків.

Пунктом 46.1 статті 46 ПК України
встановлено, що податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктом 49.1 статті 49 ПК України,
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків.

У відповідності до пункту 50.1 статті 50
ПК України, у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Пунктом 179.1 статті 179 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний подавати річну декларацію
про майновий стан і доходи (податкову
декларацію) відповідно до цього
Кодексу.

Відповідно до підпункту е) пункту 176.1
статті 176 ПК України одним із обов'язків
платника податків є обов'язок
своєчасно сплачувати узгоджену суму
податкових зобов'язань, а також суму
штрафних (фінансових) санкцій,
нарахованих органом державної
податкової служби, та пені, за винятком
суми, що оскаржується в
адміністративному або судовому
порядку.

Пунктом 176.2 стаття 176 ПК України
передбачено, що особи, які відповідно
до цього Кодексу мають статус
податкових агентів, зобов'язані,
зокрема, своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок,
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Згідно з пунктами 177.1 та 177.5 статті 177 ПК
України, доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу. Фізичні особи - підприємці
подають до контролюючого органу
податкову декларацію за місцем своєї
податкової адреси за результатами
календарного року у строки,
встановлені цим Кодексом для річного
звітного податкового періоду, в якій
також зазначаються авансові платежі з
податку на доходи. Авансові платежі з
податку на доходи фізичних осіб
розраховуються підприємцем
самостійно, але не менш як 100 відсотків
річної суми податку з оподатковуваного
доходу за минулий рік (у співставних
умовах), та сплачуються до бюджету по 25
відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15
травня, до 15 серпня і до 15 листопада).

Згідно з пунктом 54.3 статті 54 ПК України,
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, зокрема, якщо: платник
податків не подає в установлені строки
податкову (митну) декларацію; згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Відповідно до пункту 58.1. статті 58 ПК
України, у разі коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Відповідно до приписів статті 126 ПК
України, у разі якщо платник податків
не сплачує узгоджену суму грошового
зобов'язання та/або авансових внесків з
податку на прибуток підприємств
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу у таких розмірах: при
затримці до 30 календарних днів включно,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 10 відсотків погашеної суми
податкового боргу; при затримці більше
30 календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 ПК
України, у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України визначено,
що платник податків зобов'язаний,
зокрема сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Згідно із пунктом 87.1. статтею 87
Податкового кодексу України джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті
Податкового кодексу України
передбачено, що джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Враховуючи, що податковий борг в сумі
1855,92 грн виник в результаті порушення
відповідачем вимог податкового
законодавства, а відповідачем не
подано жодного доказу його сплати, суд
дійшов висновку, що даний
адміністративний позов підставний та
підлягає до задоволення в повному
обсязі.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1,
77500, АДРЕСА_1) в дохід Державного бюджету
України податковий борг в сумі 1855 (одна
тисяча вісімсот п'ятдесят п'ять)
гривень 92 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Тимощук О.Л.

Постанова складена в повному обсязі
24.10.2014 року.