Справа № 806/3471/14
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Літвин
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"28" жовтня 2014 р.
Справа № 806/3471/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

при секретарі
Кратюк А. О. ,

за участю :

представників позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"09" вересня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Коростенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
неправомірними дії, зобов'язання
вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в
суд з позовом до Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області у
якому просила: визнати неправомірними
дії відповідача відносно її заяви у
частині відмови здійснювати
податковий облік, згідно Закону
України "Про державний реєстр фізичних
осіб - платників податків і інших
обов'язкових платежів" за раніше
встановленими формами обліку (8ДР) без
застосування індивідуального
ідентифікаційного номеру, виключити
індивідуальний ідентифікаційний номер
та всю інформацію про позивача з
інформаційного фонду Державного
реєстру та Державного реєстру,
здійснювати її облік на паперових
носіях за прізвищем ім'ям, по-батькові
не вказуючи серію та номер її паспорта;
зобов'язати утриматися від вчинення
протиправних дій службовим особам
Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції в Житомирській
області відносно позивачки щодо
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про її, що є порушенням ст.32 Конституції
України; зобов'язати відповідача
виключити з інформаційного фонду
Державного реєстру відомості про
індивідуальний ідентифікаційний
податковий номер і загальні відомості
про позивача.

Позов обґрунтовано тим, що в 2010 році
Коростенська ОДПІ зняла їй
ідентифікаційний номер і вона отримала
право здійснювати платежі без
застосування ідентифікаційного
номеру, про що в її паспорті був
проставлений відповідний штамп. Однак
відповідач продовжує вести її облік за
ІПН. Зазначає, що вона має право
використовувати своє ім'я у всіх сферах
своєї діяльності.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 09.09.2014 року
позов задоволено. Визнано
неправомірними дії Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції головного управління
Міндоходів в Житомирській області
відносно заяви ОСОБА_3 у частині
відмови здійснювати податковий облік
згідно Закону України "Про державний
реєстр фізичних осіб-платників
податків і інших обов'язкових платежів"
за раніше встановленими формами обліку
(8ДР) без застосування індивідуального
ідентифікаційного номеру, виключити
індивідуальний ідентифікаційний номер
та всю інформацію відносно неї з
інформаційного фонду Державного
реєстру та Державного реєстру,
здійснювати її облік на паперових
носіях за прізвищем, ім'ям, по батькові
не вказуючи серію та номер її паспорта.
Зобов'язано утриматися від вчинення
протиправних дій службовими особами
Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів в Житомирській
області відносно ОСОБА_3 щодо:
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
відносно неї. Зобов'язано Коростенську
об'єднану державну податкову інспекцію
головного управління Міндоходів в
Житомирській області виключити з
інформаційного фонду Державного
реєстру відомості про індивідуальний
ідентифікаційний податковий номер і
загальні відомості про ОСОБА_3.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні позову. Апеляційну скаргу
обґрунтовано тим, що з 2010 року позивач
відмовилася від реєстраційного номера
платника податків, проте в Державному
реєстрі фізичних осіб-платників
податків інформація про ОСОБА_3
відсутня, оскільки позивачем не подано
заяву за формою 1П. Персональні дані
позивача не обробляються та не
використовуються, оскільки позивач не
є суб'єктом підприємницької діяльності
та не перебуває в трудових відносинах.
Також вказує, що Закон України "Про
державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів" втратив
чинність з 01.01.2011 року, а тому посилання
на нього є безпідставним.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував. Просив
відмовити в задоволенні. Вважає
рішення суду законним та
обґрунтованим.

Представник відповідача в судовому
засіданні доводи та вимоги
апеляційної скарги підтримав. Просив
задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 є громадянкою
України, прихожанкою Української
православної церкви Різдва Богородиці
м. Коростеня.

У 2010 році отримала у встановленому
порядку право не користуватись
ідентифікаційним номером, а
здійснювати будь-які платежі без його
застосування, про що в паспорті вона
має відповідний штамп (а.с.8).

Протягом 2012-2014 років ОСОБА_3
неодноразово зверталась до
відповідача із заявами, в яких просила
вести її облік платника податків за
раніше встановленою формою - на
паперових носіях, без застосування
індивідуального податкового номеру та
через релігійні переконання не
ідентифікувати її особу жодним чином.

На неодноразові звернення
відповідачем було повідомлено
позивача, що податковий орган не має
правових підстав для задоволення
заяви, оскільки позивачем не подана
відповідна заява.

Станом на день звернення позивача про
реалізацію права здійснювати будь-які
платежі без ІПН порядок формування
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів було
врегульовано Законом України «Про
державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів» та Порядком
внесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів", затвердженим
спільним наказом від 19.10.2004 № 602/1226 ДПА
України та МВС України.

У вказаних нормативних актах
визначено, що для осіб, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомляють про це відповідні
державні органи, зберігаються раніше
встановлені форми обліку платників
податків та інших обов'язкових
платежів. У паспортах зазначених осіб
робиться відмітка про наявність у них
права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера.

За приписами п.п. 1.3 п.1 Порядку,
громадяни України, які відмовились від
прийняття ідентифікаційного номера,
обліковуються як платники податків та
інших обов'язкових платежів за серією
та номером паспорта.

Проте вказана норма суперечить
положенням Закону № 320/94-ВР, який має
вищу юридичну силу, про необхідність
видалення всієї інформації про таких
осіб, зазначений Закон також не
передбачає облік таких громадян за
серією та номером паспорта.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивачка має безумовне право на
скасування ідентифікаційного номера
та виключення пов'язаної з ним
інформації із Державного реєстру
фізичних осіб-платників податків та
інших обов'язкових платежів з усіма
відповідними наслідками, зокрема,
збереження раніше встановленої форми
обліку платників та інших обов'язкових
платежів.

Аналогічна позиція викладена і в
рішеннях Верховного Суду України,
зокрема постановою від 28 березня 2013
року у справі №21-26а13 та постановою від
28 травня 2013 року №21-135а13.

З 01.01.2011 року набрав чинності
Податковий кодекс України від 2 грудня
2010 року № 2755-У1, у зв`язку з чим Закон
України "Про Державний реєстр фізичних
осіб-платників податків та інших
обов`язкових платежів" № 320/94-ВР від
22.12.1994 втратив чинність з 01 січня 2011
року.

Відповідно до п.63.2 ст.63 ПК України,
взяттю на облік або реєстрації в
податкових органах підлягають усі
платники податків.

Пунктом 63.5 статті 63 ПК України
встановлено, що всі фізичні особи -
платники податків та інших
обов'язкових платежів реєструються в
податкових органах шляхом включення
відомостей про них для Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податку у порядку, визначеному цим
Кодексом.

Облік осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номер
облікової картки платника податків і
повідомили про це відповідний
податковий орган, ведеться за
прізвищем ім'ям, по-батькові і серією та
номером діючого паспорту. У паспортах
зазначених осіб податковим органом
робиться відмітка про наявність у них
права здійснювати будь-які платежі за
серією та номером паспорта (пункт 63.6
ст.63 ПК України).

Облік фізичних осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків і
повідомили про це відповідний
податковий орган, згідно п.70.1 ст.70 ПК
України, ведеться в окремому реєстрі
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків з прізвищем, ім'ям,
по-батькові і серією та номером
паспорту.

Механізм реалізації статей 63 та 70
Податкового кодексу України, як
зазначалось, визначено Положенням про
реєстрацію фізичних осіб у Державному
реєстрі фізичних осіб - платників
податків, затвердженим наказом
Державної податкової адміністрації
України від 17.12.2010 № 954 (далі - Положення
№ 954), пунктом 2 розділу V якого
передбачено, що відомості з Державного
реєстру використовуються органами
державної податкової служби виключно
для здійснення контролю за дотриманням
податкового законодавства України та є
інформацією з обмеженим доступом, крім
відомостей про взяття на облік
фізичних осіб - підприємців та осіб, які
провадять незалежну професійну
діяльність.

При цьому, окремий реєстр Державного
реєстру, до якого вноситься інформація
про фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, є складовою
частиною Державного реєстру.

Пунктом 10 розділу VIII Положення № 954
визначено, що у разі, якщо фізична особа
подавала Облікову картку і відомості
про неї включено до Державного реєстру,
але яка через свої релігійні
переконання відмовляється від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
вона зобов'язана особисто подати
відповідному органу державної
податкової служби Повідомлення за
формою № 1П (додаток 7), яке є водночас
заявою для обліку в окремому реєстрі
Державного реєстру, та пред'явити
паспорт громадянина України.

Таким чином, з прийняттям Податкового
кодексу України позивач вважає своє
право на здійснення податкового обліку
за раніше встановленими формами
обліку, порушеним.

Відповідно до вимог ст.22 Конституції
України при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Колегія суддів приходить до висновку,
що у випадку коли фізична особа, тобто
ОСОБА_3, яка через свої релігійні або
інші переконання відмовилася від
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомила про це органи державної
податкової служби, то виключенню
підлягає вся інформація з Державного
реєстру про таку особу, а не лише її
ідентифікаційний номер.

Отже, з 2010 року Коростенська ОДПІ мала
б виключити всю інформацію про ОСОБА_3
та обліковувати її за прізвищем, ім'ям,
по батькові і серією та номером діючого
паспорта.

Це дає право на поновлення права
громадян на раніше встановлені форми
податкового обліку, забезпечення права
на відмову від автоматизованої обробки
персональних даних та добровільності у
використанні електронних засобів
ідентифікації громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коростенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "09" вересня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "30" жовтня 2020 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам:
Коростенська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області вул.Коротуна, 3, м.Коростень,
Житомирська область,11500

4- представник позивача - ОСОБА_4 -
АДРЕСА_1 - ,