Справа № 402/2585/12
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/36674/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
(далі - Фонд), треті особи - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, Управління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Дніпропетровській області, про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
на постанову Апостолівського
районного суду Дніпропетровської
області від 27 березня 2013 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 червня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л
А:

У серпні 2012 року ОСОБА_2
звернулась до суду з адміністративним
позовом, в якому просила: визнати
неправомірною відмову Фонду від 25
червня 2012 року №191-К-08 щодо призначення
страхових виплат; призначити та
виплатити суму одноразової страхової
виплати на утримання; зобов'язати
виплатити щомісячні суми страхових
виплат, що передбачені Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» з 17
вересня 2010 року до досягнення дитиною
8-річного віку.

Постановою Апостолівського
районного суду Дніпропетровської
області від 27 березня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 червня 2014
року, позов задоволено частково.
Визнано неправомірною бездіяльність
Фонду щодо непризначення суми
одноразової страхової виплати на
утриманку потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_2
Зобов'язано Фонд призначити та
виплатити суму одноразової страхової
виплати на утриманку потерпілого
ОСОБА_3 - ОСОБА_2 Визнано відмову Фонду
щодо непризначення щомісячних
відповідних сум страхових виплат, що
передбачені Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» з 17 вересня 2010 року до
досягнення дитиною ОСОБА_4 8 років. В
решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права згідно статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є
дружиною загиблого від нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_3 Від
шлюбу мають двох синів - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Актом про нещасний випадок,
пов'язаного з виробництвом за формою Н-1
№1-2010, підтверджено, що 17 вересня 2010
року у ВАТ «Дніпроенерго» у
виробничому структурному підрозділі
Криворізька ТЕС, в цеху подавання
палива стався нещасний випадок,
внаслідок якого ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

20 жовтня 2010 року комісією із
спеціального розслідування нещасного
випадку було прийнято акт за формою Н-5
спеціального розслідування нещасного
випадку із смертельним наслідком, який
стався 17 вересня 2010 року в роторі
вагоноперекидача №1 цеху подавання
палива о 22 годині 30 хвилин в ВАТ
«Дніпроенерго».

12 березня 2011 року ОСОБА_2
звернулась до відповідача із заявою
про призначення страхових виплат у
зв'язку зі смертю годувальника -
чоловіка ОСОБА_3

Відповідачем листом від 15 лютого
2012 року №191-К-08 відмовлено у
призначенні страхових виплат на
підставі того, що згідно трудової
книжки позивач на момент загибелі
чоловіка перебувала у трудових
відносинах з Криворізькою ТЕС.

Крім того, у листі вказано, що
відповідачем призначено та виплачено
одноразову допомогу в сумі 394684 грн. 80
коп., одноразову допомогу утриманцям
(синам ОСОБА_4 та ОСОБА_6) по 78936 грн. 96
коп., щомісячну страхову виплату
(кожному з синів) в сумі 1644 грн. 52 коп.,
щомісячну страхову виплату (матері
загиблого) 1644 грн. 52 коп.

Відповідно до матеріалів справи,
ОСОБА_2 з 24 травня 2010 року знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, що
підтверджується довідкою ДТЕК
Криворізької ТЕС від 8 січня 2013 року
№175.

Статтею 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23 вересня 1999 року №1105-ХІV встановлено,
що у разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Право на одержання страхових
виплат у разі смерті потерпілого мають
також дружина (чоловік) або один з
батьків померлого чи інший член сім'ї,
якщо він не працює та доглядає дітей,
братів, сестер або онуків потерпілого,
які не досягли 8-річного віку.

Доводи відповідача про те, що
позивач є працюючою особою не береться
судом до уваги, оскільки на час
настання страхового випадку у вересні
2010 року вона не працювала, перебувала у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, не
отримувала заробітної плати, тому є
непрацюючою особою.

В даному випадку не слід
ототожнювати поняття перебування у
трудових відносинах (трудовий договір
не розірваний) з поняттям працює чи не
працює, оскільки дружина померлого
фактично не працює, не має заробітної
плати, а лише отримує допомогу з Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, яку не можна
вважати основним джерелом існування,
тому слід вважати її утриманкою.

На підставі наведеного, колегія
суддів погоджується із позицією судів
першої та апеляційної інстанцій щодо
задоволення позовних вимог, оскільки
позивач має право на виплату
одноразової та щомісячних страхових
виплат відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Відповідно до частини першої
статті 224 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної
інстанцій повно і всебічно встановили
обставини справи, дали їм належну
юридичну оцінку, правильно застосували
норми матеріального і процесуального
права, тому відсутні підстави для
скасування або зміни прийнятих ними
рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Кривому Розі залишити без задоволення.

Постанову Апостолівського
районного суду Дніпропетровської
області від 27 березня 2013 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді
В.І. Ємельянова

О.П. Стародуб