Справа № 826/11354/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2014 року письмове
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О., розглянувши
адміністративну справу
за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
до Відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
про визнання протиправними та
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до відповідача в якому з
урахуванням змінених позовних вимог
- визнати неправомірною постанову ВП №
43558296 старшого державного виконавця
Городньої Г.Ю. відділу ДВС Подільського
районного управління юстиції в м. Києві
від 23.06.2014 р. про стягнення з боржника
виконавчого збору та скасувати її;
- визнати неправомірною Постанову ВП №
43558296 старшого державного виконавця
Городньої Г.Ю. відділу ДВС Подільського
районного управління юстиції в м. Києві
від 23.06.2014 р. про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій та
- визнати незаконним пункт 2
Постановити про закінчення
виконавчого провадження від 27.06.2014 р. ВП
№ 43558296 та скасувати його, а саме щодо
виведення в окреме провадження
Постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору та Постанови про
стягнення витрат на проведення
- визнати неправомірною Постанову ВП №
44525409 державного виконавця Ясінської
К.М. відділу ДВС Подільського районного
управління юстиції в м. Києві від 27.08.2014
р. про відкриття виконавчого
провадження та скасувати її;
- визнати неправомірною Постанову ВП №
44525532 державного виконавця Ясінської
К.М. відділу ДВС Подільського районного
управління юстиції в м. Києві від 27.08.2014
р. про відкриття виконавчого
провадження та скасувати її.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.06.2014
року державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції м. Києва винесені постанови про
стягнення виконавчого збору та
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій у
виконавчому провадженні №43558296.
Позивач вважає, що дані постанови
винесені з порушеннями норм Закону
України "Про виконавче провадження" та
Інструкції з організації примусового
виконання рішень. Крім того, ПАТ «СК
«АХА Страхування» був позбавлений
права виконати рішення в строк наданий
для добровільного виконання, оскільки
його належним чином не повідомлено про
відкриття виконавчого провадження,
також позивач вказує, що фактичного
виконання рішення (стягнення суми) не
відбулося, а тому виконавець
безпідставно виніс постанову про
стягнення виконавчого збору. Позивач
вважає оскаржувану постанову
прийнятою з порушенням норм
законодавства та такою, що порушує
права та законні інтереси позивача.
Представник позивача в судове
засідання не з`явився, однак на адресу
суду направив клопотання про розгляд
адміністративної справи без його
участі. Позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених в позовній заяві.
Просив позов задовольнити в повному
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив, про розгляд справи
повідомлений належним чином.
Суд відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства України
ухвалив перейти до розгляду справи у
письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.
Постановою Камянець - Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 27.08.2013 року по справі №№
2208/8925/12 було постановлено стягнути з
ПАТ СК «АХА Страхування» на користь
ОСОБА_1 32 000 грн. страхового
відшкодування, 320 грн. судового збору.
На виконання постанови від 27.08.2013 р.
Камянець - Подільським міськрайонним
був виданий виконавчий лист по
адміністративній справі № 2208/8925/12, а
відповідачем постановою від 05.06.2014 року
№ 43558296 було відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2208/8925/12.
Вказаною постановою про відкриття
виконавчого провадження від 05.06.2014 року
№ 43558296 надано боржнику семиденний
термін з моменту винесення постанови
для добровільного виконання рішення
суду.
23.06.2014 року старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
за невиконання боржником рішення суду
у строк встановлений постановою про
відкриття виконавчого провадження від
05.06.2014 року № 43558296 винесена постанова
про стягнення з боржника виконавчого
збору у розмірі 3 232,00 грн.
Також, державним виконавцем винесено
постанову про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій у сумі 98,11
27.08.2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Ясінською Катериною
Михайлівною, відкрито виконавче
провадження №44525532 з виконання
постанови №43558296 від 23.06.2014 року про
стягнення з ПАТ СК «АХА Страхування»
виконавчого збору у розмірі 3 232,00
гривень та виконавче провадження
№44525409 з виконання постанови №43558296 від
23.06.2014 року про стягнення з ПАТ СК «АХА
Страхування» виконавчого збору у
розмірі 98,11 гривень.
Позивач вважає, дії державного
виконавця щодо винесення оскаржуваних
постанов протиправними, а постанови
такими, що не відповідають вимогам
чинного законодавства звернувся до
суду за захистом своїх прав.
Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).
У відповідності до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України та є
обов'язковими до виконання на всій
Щодо діяльності державної виконавчої
служби, то в ст. 19 Конституції України
закріплено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до преамбули Закону України
"Про виконавче провадження" зазначений
Закон визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.
Відповідно до ст. 1 вказаного Закону
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).
Ст. 25 Закону передбачається загальний
порядок виконання рішення. Так, згідно
ч.2 ст. 25 Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Згідно з ч.1 ст.31 Закону, боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

За наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів. Про
відкладання провадження виконавчих
дій державний виконавець виносить
відповідну постанову, про що
повідомляє сторонам (ч.1 ст.35 Закону
№606).

Частинами 1, 7 статті 28 Закону України
"Про виконавче провадження"
передбачено наступне.

У разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, підставою для стягнення з
боржника виконавчого збору є ненадання
ним документального підтвердження
виконання (невиконання) рішення у
строк, встановлений Законом, для
добровільного виконання рішення
(вказана правова позиція свіпадає з
правовою позицією ВАС України,
визначеній в ухвалах №К/800/24633/13 від
29.01.2014, №К/800/43538/13 від 20.11.2013). При цьому,
обставини вчинення чи не вчинення
державним виконавцем дій з примусового
виконання рішення до уваги судом не
приймаються, оскільки Закону України
"Про виконавче провадження", зокрема ч.2
ст.25 та ст.28, не пов'язує вказаного із
стягненням з боржника виконавчого
збору.

На виконання вимог Закону України "Про
виконавче провадження" розроблена
Інструкція з організації примусового
виконання рішень, що затверджена
наказом Міністерства юстиції України
№74/5 від 02 квітня 2012 року, яка визначає
окремі питання організації виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
Закону підлягають примусовому
виконанню (надалі - Інструкція).

Так, пунктом 4.1.1 Інструкції визначено,
що державний виконавець, починаючи
виконувати рішення, повинен
пересвідчитись, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк.

При цьому до отримання відомостей про
одержання боржником копії постанови
для захисту прав стягувача державний
виконавець може вжити заходів щодо
забезпечення виконання, передбачені
частиною шостою статті 24 Закону.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження вважається врученою
боржнику за адресою, зазначеною у
виконавчому документі, за умов,
передбачених для вручення судових
повісток.

У разі, якщо копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
одержана боржником несвоєчасно,
внаслідок чого боржник був позбавлений
можливості добровільно виконати
рішення у встановлений державним
виконавцем строк, за письмовою заявою
боржника при підтвердженні факту
несвоєчасного одержання вказаної
постанови державний виконавець
відкладає провадження виконавчих дій у
порядку, установленому статтею 32
Закону, та поновлює боржнику строк для
добровільного виконання рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
боржник несвоєчасно отримав копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 05.06.2014 року ВП № 43558296, а
саме 11.06.2014 року, згідно штампу вхідної
кореспонденції позивача.

23.06.2014 року старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
у зв'язку із невиконанням боржником
рішення суду добровільно, у строк
встановлений постановою про відкриття
виконавчого провадження від 05.06.2014 року
№ 43558296, винесена постанова про
стягнення з боржника виконавчого збору
у розмірі 3 232,00 грн.

Також, державним виконавцем винесено
постанову про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій у сумі 98,11
грн.

Позивачем надано суду копію заяви від
12.06.2013 року № 5089 про поновлення строків
на добровільне виконання рішення суду,
що за доводами позивача направлялась
на адресу відділу після отримання
постанови від 05.06.2014 року ВП № 43558296, в
якій останній просив встановити строк
на добровільне виконання зазначеного
вище рішення суду до 25.06.2014 р. в межах
десяти робочих днів після отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження. Однак доказів направлення
вказаного листа та отримання його
відповідачем суду не надано.

Матеріали справи свідчать лише про
отримання органом державної
виконавчої служби 17.07.2014 року заяви
позивача про виконання рішення суду та
закінчення виконавчого провадження,
відповідно до якої платіжним
дорученнями від 23.06.2014 року № 115639 на
суму 32 000,00 грн., від 24.06.2014 року № 115718 на
суму 320,00 грн. сплачено кошти за
виконавчим листом №.2208/8925/12.

Отже, позивачем у добровільному
порядку не виконано рішення суду у
строк встановлений державним
виконавцем з моменту отримання
позивачем постанови про відкриття
виконавчого провадження. Як
зазначалося, позивач постанову про
відкриття виконавчого провадження від
05.06.2014 року отримав 11.06.2014 року,
оскаржувані рішення відповідачем
прийнято 23.06.2014 року, тобто через 12 днів
після отримання копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
позивачем. Разом з тим, обов'язок
виконати постанову про відкриття
виконавчого провадження у боржника
виник у день її отримання. Належних
доказів звернення з письмовою заявою
до відповідача про відкладення
виконавчих дій у зв'язку із
несвоєчасним отриманням постанови про
відкриття виконавчого провадження
позивачем суду не надано.

З огляду на вказане суд дійшов висновку
про правомірність оскаржуваної
постанови від 05.06.2014 про стягнення
виконавчого збору та відсутність
підстав для її скасування.

Крім того, суд зауважує, що відповідно
до Конституції України судові рішення,
що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Законна сила
судового рішення поширюється на всі
органи державної влади і органи
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації,
посадових чи службових осіб та
громадян. Невиконання судового рішення
є підставою для відповідальності,
установленої законом.

Згідно ч. 7 ст. 28 Закону у разі
завершення виконавчого провадження з
виконання рішення немайнового
характеру та в разі закінчення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених статтею 49 цього Закону,
якщо виконавчий збір не стягнуто,
державний виконавець не пізніше
наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону України «Про виконавче
провадження» постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій є
окремими виконавчими документами.

Відповідно до підпункту 3.7.4 пункту 3.7
Інструкції № 512/5 у разі завершення
виконавчого провадження з виконання
рішення немайнового характеру,
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9,
11 - 13 частини першої статті 49 Закону,
якщо виконавчий збір не стягнуто,
державний виконавець у постанові про
закінчення виконавчого провадження
(повернення виконавчого документа)
зазначає про виділення постанови про
стягнення виконавчого збору в окреме
провадження та не пізніше наступного
робочого дня після завершення такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору, про що
виносить постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Відтак, вимоги позивача щодо визнання
неправомірними та скасування
постанови органу державної виконавчої
служби від 27 серпня 2014 року про
відкриття виконавчого провадження №
44525532, про стягнення з ПАТ СК «АХА
Страхування» виконавчого збору в
розмірі 3 232,00 гривень та від 27 серпня 2014
року про відкриття виконавчого
провадження № 44525409 про стягнення з ПАТ
СК «АХА Страхування» виконавчого збору
в розмірі 98,11 грн. задоволенню не
підлягають, оскільки дії виконавчої
служби щодо їх винесення відповідають
вимогам чинного законодавства.

Судом також встановлено, що ВДВС
Подільського РУЮ у м. Києві на
організацію та проведення виконавчих
дій щодо забезпечення примусового
виконання вищезазначеного рішення
було витрачено: конвертів на суму 10,00
грн.; марки на суму 37,50 грн.; постанова з
реєстра державного виконавця та
користування ЄДРВП на суму 33,50 грн.;
виготовлення 1 екземпляру окументів
(заправка картриджу 0,52 та 1 лист паперу
0,07)*29 на суму 17,11грн.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про
виконавче провадження» витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження.

Витрати виконавчого провадження
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України та коштів
виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Кошти виконавчого провадження
складаються з: авансового внеску
стягувача на організацію та проведення
виконавчих дій; стягнутих з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій; інших
надходжень, що не суперечать
законодавству.

До витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, належать
кошти, за рахунок яких здійснено
оплату: перевезення, зберігання і
реалізації майна боржника; послуг
експертів, суб'єктів оціночної
діяльності - суб'єктів господарювання
та інших осіб, залучених у
встановленому законом порядку до
провадження виконавчих дій; поштового
переказу стягувачу стягнених
аліментних сум; проведення розшуку
боржника, його майна або розшуку
дитини; розміщення оголошення в
засобах масової інформації;
виготовлення та пересилання
документів виконавчого провадження,
ведення Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень; інших витрат,
необхідних для забезпечення належної
організації виконання рішень органами
державної виконавчої служби.

Про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на
невиконання судового рішення у строк
встановлений державним виконавцем, суд
дійшов висновку про правомірність
винесення постанови про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій.

Частиною 1 статті 9 КАС України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються вимоги
та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС
України повинен довести ті обставини,
на яких ґрунтуються його вимоги, проте
всупереч вказаній нормі не довів суду
належними доказами наявність обставин,
що обґрунтовують його позовні вимоги.

З урахуванням положень статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати відшкодуванню
не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства та може
бути оскаржена в апеляційному порядку
повністю або частково за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України,
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Р.О. Арсірій