Справа № 815/7630/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/32434/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 06 березня
2014 року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 22 травня 2014 року

у справі № 815/7630/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Держземагенства у
Біляївському районі Одеської області,
Державного реєстру прав власності на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області,
Нерубайської сільської ради
Біляївського району одеської області

треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4

про скасування
реєстрації земельної ділянки,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду з позовом до Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області, Державного реєстру
прав власності на нерухоме майно
Реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області, Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області про скасування
рішення Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
від 27.01.1998 №292 в частині додаткового
надання ОСОБА_5 безоплатно у приватну
власність земельної ділянки для
ведення індивідуального садівництва у
розмірі 0,010 га та внесення у зв'язку з
цим, змін до державного акта;
скасування рішення Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області від 15.05.2006 №6-ІІІ про
видачу ОСОБА_4 земельної ділянки НОМЕР_1
по 1-му провулку в дачно-садовому
товаристві «Вітамін» Нерубайської
сільської ради площею 0,066 га; визнання
недійсним Державний акт на право
власності на земельну ділянку, площею
0,066 га, серії ЯГ від 03.11.2006 №940829, виданий
Нерубайською сільською радою
Біляївського району Одеської області
на ім'я ОСОБА_4; скасування реєстрації
права власності ОСОБА_3 на земельну
ділянку НОМЕР_1 по 1-му провулку в
дачно-садовому товаристві «Вітамін»
Нерубайської сільської ради, яка
складається із двох частин з
кадастровими номерами - .02.002.0891 та
.02.002:0892 в Державному реєстрі
речових прав власності на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області;
скасування реєстрації (запису в
поземельній книзі) земельної ділянки
НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3, яка складається
із двох частин з кадастровими номерами
.02.002.0891 та .02.002:0892 в
управлінні Держземагенства у
Біляївському районі Одеської області;
зобов'язання зареєструвати земельну
ділянку, площею 0,1018 га, яка належить на
праві приватної власності ОСОБА_2 та
розташована на території с.т. «Вітамін»
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області в
поземельній книзі та видати на неї
кадастровий номер згідно з технічною
документацією та правовстановлюючих
документів.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 06.03.2014 позов
задоволено частково.

Скасовано рішення Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області від 15.05.2006 № 6-ІІІ про
надання ОСОБА_4 земельної ділянки
НОМЕР_1 в садовому товаристві «Вітамін»
площею 0,066 га.

Визнано недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії від 03.11.2006 ЯГ № 940829, виданий на
ім'я ОСОБА_4

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.05.2014
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове - про
відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції та рішенням
суду першої інстанції в частині
відмовленого позову, ОСОБА_2 оскаржив
їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та рішення суду першої
інстанції в частині відмови у позові з
мотивів порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення у справі, яким
позов задовольнити. Скасувати рішення
від 27.01.1998 №292, визнати недійсним
Державний акт на земельну ділянку від
12.03.1996 загальною площею 0,066 га в частині
незаконно вписаної земельної ділянки
площею 0,013 га, скасувати реєстрацію
додаткової земельної ділянки площею
0,013 га.

Касаційна скарга обґрунтована серед
іншого тим, що треті особи та
Нерубайська сільська рада
неправомірно на документах відібрали у
ОСОБА_2 земельну ділянку площею близько
30 кв.м. із залізобетонним жолобом і
трубами.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 просили залишити
рішення суду апеляційної інстанції без
змін, а скаргу відхилити.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, що ОСОБА_2 є власником
земельної ділянки площею 0,1018 га в
садовому товаристві «Вітамін»
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
відповідно до Державного акта на право
приватної власності на землю від 17.10.1997
І-ОД № 078016.

Вищезазначена земельна ділянка
отримана позивачем на підставі рішення
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
від 07.10.1997 № 268, відповідно до якого йому
надано у приватну власність,
безоплатно із земель резервного фонду
Нерубайської сільради земельну
ділянку №242 для ведення
індивідуального садівництва, площею 0,
104 га.

17.10.1997 були встановлені межи земельної
ділянки та ОСОБА_2 було передано в
натурі для ведення індивідуального
садівництва згідно з актом земельну
ділянку площею 0,1018 га.

29.11.1995 відповідно до рішення
Нерубайської сільської ради народних
депутатів Біляївського району
Одеської області ОСОБА_5 передано у
приватну власність безоплатно
земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,056 га
для ведення садівництва та з цих
підстав 12.03.1996 видано Державний акт на
право приватної власності на землю
серії І - ОД №075870 для введення
індивідуального садівництва.

27.01.1998 Нерубайська сільська рада
Біляївського району Одеської області
прийняла рішення №292 про надання
додатково у приватну власність
безоплатно ОСОБА_5 у садовому
товаристві «Вітамін» земельної
ділянки розміром 0,010 га, у зв'язку з чим
вирішила внести зміни до його
Державного акта на право приватної
власності на землю.

На підставі цього рішення у Державний
акт на право приватної власності на
землю серії І - ОД №075870 ОСОБА_5 були
внесені зміни у межах і розмірах
земельної ділянки, шляхом зазначення
додатково земельної ділянки розміром
0,013 га.

Власник вищевказаних земельних
ділянок ОСОБА_5 помер.

15.05.2006 Нерубайська сільська рада
Біляївського району Одеської області
на підставі заяви ОСОБА_4 прийняла
рішення про передачу йому у приватну
власність земельної ділянки для
ведення індивідуального садівництва
за адресою: с. Нерубайське, СТ
«Вітамін», діл. НОМЕР_1.

Вказане рішення прийнято на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо складання державного акту на
право власності на земельну ділянку
ОСОБА_4, яка була розроблена
ліцензованою установою.

На підставі цього рішення ОСОБА_4 03.11.2006
отримав Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№940829.

На підставі договору дарування від
02.05.2009 ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 земельну
ділянку НОМЕР_1 площею 0,066 га., яка
розташована в СТ «Вітамін».

Для отримання кадастрового номера на
свою земельну ділянку ОСОБА_2 замовив у
ТОВ «Вектор» технічну документацію.

Після отримання технічної
документації у жовтні 2013 року позивач
звернувся до управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області для отримання
кадастрового номера.

Однак, позивач отримав відмову в
державній реєстрації своєї земельної
ділянки через перетин з суміжною
земельною ділянкою ОСОБА_6, а також у
зв'язку з тим, що проміри та
конфігурація його земельної ділянки на
місцевості не відповідають промірам та
конфігурації земельної ділянки,
відображеної в Державному акті.

Відповідно до змісту листа Державної
інспекції сільського господарства в
Одеській області від 04.12.2013 № 04.2-08/13/6615 в
ході візуального обстеження земельної
ділянки установлено накладку частини
земельної ділянки ОСОБА_3 на ділянку
ОСОБА_2 розміром 1,8 м. на 19,40 м.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
Нерубайська сільська рада, приймаючи
рішення від 15.05.2006 №6-ІІІ про передачу у
приватну власність ОСОБА_4 земельної
ділянки площею 0,066 га, діяла з
порушенням норм чинного законодавства,
оскільки надала земельну ділянку, яка
не перебувала у комунальній власності,
а знаходилася у власності ОСОБА_5 У свою
чергу, після смерті ОСОБА_5 земельна
ділянка у комунальну власність не
вилучалась, а право власності на неї
померлого не скасовувалось.

Крім того, при встановленні меж в
натурі спірної земельної ділянки, не
було погодження суміжного власника
ОСОБА_2

У зв'язку з тим, що рішення про надання
ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,066 га
є незаконним, то, як вважав суд першої
інстанції, і Державний акт на право
приватної власності ОСОБА_4 на земельну
ділянку також є незаконним.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про скасування реєстрації права
власності ОСОБА_3 на земельну ділянку в
Державному реєстрі речових прав
власності на нерухоме майно
Реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області та про скасування
реєстрації (запис в поземельній книзі)
земельної ділянки на ім'я ОСОБА_3 в
управлінні Держземагенства у
Біляївському районі Одеської області,
суд першої інстанції виходив із
наступного.

Скасування державним кадастровим
реєстратором запису в поземельній
книзі можливе після скасування речових
прав на земельну ділянку органом
реєстрації речових прав, а скасування
реєстрації права власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку не є можливим без
скасування (визнання недійсним)
договору дарування.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що посилання ОСОБА_2 на
те, що всупереч спірному рішенню від
27.01.1998 №292 ОСОБА_5 було передано замість
0,010 га - 0,013 га, не засновано на вимогах
земельного законодавства у зв'язку з
наступним.

На підставі рішення загальних зборів
власників і користувачів садових
ділянок садового товариства «Вітамін»
від 07.11.2004, яке існувало на території
Нерубайської сільської ради з січня 1989
року, було створено дачно - садове
товариство «Вітамін».

На виконання статті 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування»
Нерубайська сільська рада 29.04.2004
прийняла рішення №410/16 - ХХІV про
проведення інвентаризації земель
колишніх садових товариств із
визначенням фактичних меж та суб'єктів
землекористування з метою подальшого
надання їх у власність та користування
громадянам.

Також зазначеним рішенням визнано
такими, що втратили чинність рішення
Нерубайської сільської ради та її
виконавчого комітету про надання у
власність та користування земельних
ділянок на території колишнього
садового товариства «Вітамін», на які
громадянами не були одержані
документи, що посвічують право
власності (користування) земельними
ділянками та не сплачувався земельний
податок.

Відповідно до пояснень третіх осіб для
оформлення спірної земельної ділянки
після смерті ОСОБА_5 вони звернулися із
заявою до голови ДСТ «Вітамін»,
оскільки оригінал державного акту на
землю був втрачений.

Відповідно до членської книжки
садовода земельні ділянки були надані
сім'ї ОСОБА_4 згідно з розподілом між
членами ДСТ «Вітамін».

На підставі заяви ОСОБА_4 про передачу
йому у власність земельної ділянки
Нерубайська сільська рада відповідно
до положень статті 118 Земельного
кодексу України прийняла оспорюване
рішення від 15.05.2006 №6-ІІІ.

У решті суд апеляційної інстанції з
висновками суду першої інстанції
погодився.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись із названими висновками
суду апеляційної інстанції в повній
мірі з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 126
Земельного кодексу України (у чинній на
час прийняття рішення від 15.05.2006 №6-ІІІ
редакції) право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами.

Частиною першою статті 140 Земельного
кодексу України було визначено, що
підставою припинення права власності
на земельну ділянку було, зокрема,
смерть власника земельної ділянки за
відсутності спадкоємця.

Оскільки право власності померлого
ОСОБА_5 на земельну ділянку було
посвідчено Державним актом, то суд
касаційної інстанції звертає увагу на
помилковість посилання суду
апеляційної інстанції на рішення
Нерубайської сільської ради від 29.04.2004
№410/16 - ХХІV, яким визнано такими, що
втратили чинність рішення
Нерубайської сільської ради та її
виконавчого комітету про надання у
власність та користування земельних
ділянок на території колишнього
садового товариства «Вітамін», на які
громадянами не були одержані
документи, що посвічують право
власності земельними ділянками.

Також суд касаційної інстанції бере до
уваги те, що рішенням від 27.01.1998 №292
Нерубайська сільська рада
Біляївського району Одеської області
надала додатково у приватну власність
безоплатно ОСОБА_5 у садовому
товаристві «Вітамін» земельної
ділянки саме розміром 0,010 га, а не 0,013 га.
Отже, у Державний акт на право
приватної власності на землю серії І -
ОД №075870 ОСОБА_5 необґрунтовано були
внесені зміни шляхом зазначення
додатково земельної ділянки розміром
саме 0,013 га.

У той же час, рішення від 27.01.1998 №292
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
не порушує прав та законних інтересів
ОСОБА_2, оскільки стосується надання у
власність ОСОБА_5 додатково земельної
ділянки розміром саме 0,010 га., що, як
зазначає сам касатор, виключає
накладення меж цієї земельної ділянки
на частину його земельної ділянки.

Положеннями частини першої статті 155
Земельного кодексу України
установлено, що у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Ураховуючи, що Нерубайська сільська
рада прийняла рішення від 15.05.2006 №6-ІІІ
з порушенням положень земельного
законодавства, Державний акт, виданий
на підставі цього рішення,
обґрунтовано визнано судом першої
інстанції недійсним.

У решті позовних вимог суд касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій, які
доводами касаційної скарги не
спростовуються.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги частково
заслуговують на увагу, підтверджуються
викладеними нормами права та
встановленими обставинами справи, у
зв'язку з чим оскаржуване рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 226
КАС України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2014
року в цій справі скасувати, залишити в
силі постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 06 березня
2014 року.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.