Справа № 750/9665/14
Суддя: Логвіна Т. В.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/9665/14
Провадження № 2-а/750/550/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року
м.Чернігова

Деснянський районний суд м. Чернігова у
складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.

при секретарі Корж Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання незаконною та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження, зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

19.09.2014 року позивач звернулась з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання незаконною та
скасування постанови старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курильця В.І. від
08.09.2014 року про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-а/750/6035/13 та
зобов'язати відповідача вжити всіх
заходів, пердбачених Законами України
«Про виконавче провадження» та «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» з метою виконання
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.11.2013 року.

В судове засідання позивач не
з'явилась, до його початку надійшла
заява про розгляд справи у її
відсутність, позов просить
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надійшли
заперечення проти позову, в яких справу
просить розглядати у його відсутність
та відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що даний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 25.12.2013 року року
на виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області перебуває виконавчий лист №
2-а/750/6035/13-а, виданий Деснянським
районним судом м. Чернігова про
зобов'язання Головне Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області провести з 21
грудня 2012 року перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_1 відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 23
квітня 2012 року № 355 із змінами
внесеними Постановою Кабінету
Міністрів України від 15 жовтня 2012 року
№ 952 з врахуванням в грошовому
забезпеченні доплати, яку ОСОБА_1
отримувала за службу 20 і більше років
на посадах слідчих відповідно до п. 8
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 1592 від 31 грудня 1996 року та з
урахуванням перерахунку, проведеного
Головним Управлінням Пенсійного фонду
України в Чернігівській області на
виконання постанови Деснянського
районного суду м. Чернігова від 02
лютого 2011 року, з врахуванням
виплачених за вказаний період коштів.

28.12.2013 року державним виконацем
відкрито виконавче провадження.

Постановою старшого державного
виконавця Курильця В. І. від 08.09.2014 року
виконавче провадження ВП № 41368705 з
приводу виконання виконавчого листа
№ 2-а/750/6035/13, виданого Деснянським
районним судом м. Чернігова закінчено
на підставі п.11 ч.1 ст. 49, ст.75 Закону
України "Про виконавче провадження". У
постанові зазначено, що державним
виконавцем на боржника було накладено
штрафні санкції передбачені ст. ст. 75, 89
Закону України «Про виконавче
провадження» та винесено подання
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
Вказану постанову позивач отримала
11.09.2014 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

В силу положень п.11 ч.1 ст. 49 Закону
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому ч.3
ст. 75 цього Закону, яка передбачає, що у
разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до ст. 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Згідно ч. 1 статті 89 Закону у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника та
встановлює новий строк виконання.

Відповідно до п. 9 ч. 1 статті 47 Закону та
п 3.15 Інструкції з примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5, підставою для повернення
виконавчого документа є встановлення
безпосередньо у Законі заборони
звертати стягнення на окреме майно чи
кошти боржника.

Таким чином, державний виконавець мав
встановити, що безпосередньо у законі
встановлена заборона щодо звернення
стягнення на майно чи кошти боржника у
виконавчому провадженні і у нього
відсутнє інше майно чи кошти, на які
можливо звернути стягнення, а також що
в законі наявна заборона щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно цього боржника, що виключає
можливість виконання виконавчого
листа.

Про наявність обставини, зазначених
у п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону, державний
виконавець зобов'язаний скласти акт, що
передбачено ч. 2 ст. 47 зазначеного
Закону.

Крім того, зі змісту оскаржуваної
постанови вбачається, що державний
виконавець взагалі не зазначив підстав
для закінчення виконавчого
провадження, зазначив лише ст. 75 та 89 ЗУ
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини. При
цьому в силу приписів ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини», суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі «Горнсбі проти
Греції» від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі «Піалопулос та інші проти
Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

З огляду на вищезазначене, суд вважає
в даному випадку у відповідача були
відсутні законні підстави для
закінчення виконавчого провадження та
повернення виконавчого листа саме з
підстав, передбачених п.11 ч.1 ст. 49, ст. 75
Закону України «Про виконавче
провадження», відтак, позовні вимоги в
частині визнання неправомірною та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №
2-а/750/6035/13 підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Зважаючи на наведене, суд приходить до
висновку, що спосіб захисту,
застосований судом у судовому рішенні,
має призводити до поновлення права
особи.

Крім того, здійснюючи передбачене ст. 55
Конституції України право на судовий
захист, звертаючись до суду, особа
вказує в позові власне суб'єктивне
уявлення про порушене право чи
охоронюваний інтерес та спосіб його
захисту. Вирішуючи спір, суд
зобов'язаний надати об'єктивну оцінку
наявності порушеного права чи інтересу
на момент звернення до суду, а також
визначити, чи відповідає обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права тим, що передбачені
законодавством, та чи забезпечить
такий спосіб захисту відновлення
порушеного права позивача.

Згідно ч. 1 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні адміністративної
справи по суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

За таких обставин, суд приходить до
висновку щодо задоволення позовних
вимог також і в частині зобов'язання
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області вжити заходів,
передбачених Законами України «Про
виконавче провадження», «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», з метою виконання постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.11.2013 року
№2-а/750/6035/13.

Керуючись ст.ст. 1, 87-99, 158-163, 181 КАС
України, ст. 124 Конституції України,
Законом України "Про виконавче
провадження", суд,

в с т а н о в и в:

Адміністративний позов
задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати
постанову від 08 вересня 2014 року про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 41368705 з примусового виконання
виконавчого листа № 2-а/750/6035/13.

Зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області вжити заходів, передбачених
Законами України «Про виконавче
провадження», «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» з метою
виконання постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05.11.2013 року №2-а/750/6035/13.

Постанову може бути оскаржено до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу,
а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя: