Справа № 547/1128/14-а
Суддя: Халявка В. І.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Семенівський районний суд Полтавської
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

547/1128/14-а

Провадження по справі № 2-а/547/17/14

13.10.2014
смт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської
області в складі:

головуючого - судді Халявки В.І.,

при секретарі - Козулі Н.П.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

представника відповідача - Шкурупій
С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Семенівка
Полтавської області адміністративний
позов ОСОБА_1 до заступника начальника
Державної фінансової інспекції в
Полтавській області про визнання
нечинною постанови про накладення
адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до
районного суду з адміністративним
позовом, в якому вказувала, що
постановою заступника начальника
Державної фінансової інспекції в
Полтавській області Євтухова В.Ю. від 5
серпня 2014 року її піддано
адміністративному стягненню за ч. 1 ст.
164-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 170
гривень за порушення порядку ведення
бухгалтерського обліку. ЇЇ піддано
стягненню за завищення виплат на
оплату праці з урахуванням єдиного
соціального внеску за період з 1
березня 2012 року по 30 листопада 2012 року
внаслідок нарахування та виплати
премій працівникам Національного
природного парку «Нижньосульський»
при відсутності колективного договору
та Положення про преміювання, а також
за нарахування та виплату премій
працівникові у березні 2013 року при
наявності дисциплінарного стягнення у
виді догани.

Вважаючи, що в її діях відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 164-2 КУпАП,
позивачка просила визнати нечинною
постанову про накладення на неї
адміністративного стягнення. ОСОБА_1
просила також закрити провадження у
справі про адміністративне
правопорушення щодо неї у зв'язку із
закінченням строків притягнення до
адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала
свої позовні вимоги та пояснила, що
протягом березня-листопада 2012 року
працівникам НПП «Нижньосульський»
дійсно нараховувалися та
виплачувалися премії без наявності
колективного договору та Положення про
преміювання. Премії працівникам
нараховувались та виплачувались на
підставі наказу Міністерства екології
та природних ресурсів України № 90 від 24
березня 2011 року, яким визначено право
керівника установи затверджувати
порядок і розміри преміювання
працівників відповідно до їх
особистого внеску в загальні
результати роботи. Вказаний наказ
Міністерства є спеціальним
нормативним актом, який підлягає
застосуванню. Крім того не існує
жодного нормативного акту, який би
прямо забороняв нараховувати та
виплачувати премії працівникам при
відсутності колективного договору та
Положення про преміювання. Позивачка
також зазначила, що є безпідставним
посилання в акті перевірки на
порушення п. 1 ст. 3, ч. 1 та 5 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
оскільки цей закон визначає правові
засади регулювання, організації,
ведення бухгалтерського обліку та
складення фінансової звітності, а не
регулює порядок нарахування і виплати
премії працівникам.

Щодо нарахування і виплати премії
працівникові, що має дисциплінарне
стягнення, позивачка вказувала, що
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій, не є
заходами заохочення, тому можуть
нараховуватися протягом строку дії
дисциплінарного стягнення.

Представник відповідача позов не
визнала та пояснила, що факт
безпідставного нарахування та виплати
премії працівникам НПП
«Нижньосульський», а також незаконного
нарахування та виплати премій
заступнику директора парку ОСОБА_5
підтверджується актом планової
виїзної ревізії за період діяльності
НПП з 1.01.2012 року. Нарахування та виплата
премій працівникам парку провадилась
незаконно з 1 березня 2012 по 1грудня 2012
року. В цей час на підприємстві був
відсутній колективний договір та
Положення про преміювання. Ці
документи прийняті та затверджені лише
в грудні 2012 року. Представник
відповідача пояснила, що посилання
позивачки на наказ Міністерства
екології та природних ресурсів України
№ 90 від 24 березня 2011 року, як на
підставу для нарахування і виплати
премій є неспроможним, оскільки цим
наказом керівникам установ
природно-заповідного фонду надано лише
право затверджувати порядок і розміри
преміювання працівників відповідно до
їх особистого внеску в загальні
результати роботи. Відповідачем також
зазначено, що відповідно до ст. 98 КЗпП
оплата праці повинна була
здійснюватися на підставі
колективного договору та Положення про
преміювання, а постанова Кабінету
Міністрів України № 1298 від 30 серпня 2002
року «Про оплату праці працівників на
основі Єдиної тарифної сітки розрядів
і коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери» надає керівнику лише право
розробляти та затверджувати положення
про преміювання, а не виплату премій на
власний розсуд.

Вважаючи факт вчинення позивачкою
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
164-2 КУпАП доведеним, а її позовні вимоги
безпідставними, представник
відповідача просила позов залишити без
задоволення.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, суд встановив такі
обставини.

Постановою заступника начальника
Державної фінансової інспекції в
Полтавській області Євтухова В.Ю. від
5.08.2014 року провідний бухгалтер
Національного природного парку
«Нижньосульський» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
піддана адміністративному стягненню у
виді штрафу у розмірі 170 гривень за ч. 1
ст. 164-2 КУпАП за порушення вимог ч. 8 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», а саме за порушення
установленого порядку ведення
бухгалтерського обліку, що виразилось
в завищенні витрат на оплату праці з
урахуванням сплати єдиного соціально
внеску за період з 1 березня 2012 року по 30
листопада 2012 року внаслідок
нарахування та виплати премії
працівникам при відсутності
колективного договору про преміювання,
а також за нарахування та виплату
премії працівнику підприємства у
березні 2013 року при наявності догани,
що призвело до шкоди на загальну суму
402683,8 гривень.

Обставини провини, викладені в
описовій частині постанови про
накладення адміністративного
стягнення, підтверджується актом №
07-21/90 від 26 червня 2014 року планової
виїзної ревізії
фінансово-господарської діяльності
Національного природного парку
«Нижньосульський» за період з 1.01.2012р.
по 1.05.2014 року, зі змісту якого
вбачається, що в період з березня 2012
року по 1 грудня 2012 року працівникам НПП
«Нижньосульський» зайво нараховано та
виплачено премії в загальній сумі 294671,92
грн. та відповідно зайво нараховано та
сплачено єдиного соціального внеску в
сумі 106960,91 грн., чим порушено вимоги п. 1
ст. 3, ч. 1,5 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», пункт 4«в»
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1298 від 30 серпня 2002 року «Про оплату
праці працівників на основі Єдиної
тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів
з оплати праці працівників установ,
закладів та організацій окремих
галузей бюджетної сфери»; пункт 3,2
наказу Міністерства екології та
природних ресурсів України № 90 від 24
березня 2011 року «Про оплату праці
працівників на основі Єдиної тарифної
сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати
праці працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери»; статей 5,15 Закону України «Про
оплату праці»; статей 10, 11, 12, 13, 97, 98 КЗпП
України; статей 1,9 Закону України «Про
колективні договори».

Згідно з актом порушення допущено
директорами НПП «Нижньосульський»
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, бухгалтером ОСОБА_8 та
провідним бухгалтером по заробітній
платі ОСОБА_1, якою здійснено
нарахування премії працівникам та
складено і підписано відомість
нарахування заробітної плати за
відповідний період.

Суд вважає, що твердження позивачки про
правильність нарахування та виплати
працівникам премій в період з березня
по грудень 2012 року не ґрунтується на
законі.

Так відповідно до ст. 98 КЗпП оплата
праці працівників установ і
організацій, що фінансуються з бюджету,
здійснюється на підставі законів та
інших нормативно-правових актів,
генеральної, галузевих, регіональних
угод, колективних договорів, у межах
бюджетних асигнувань та позабюджетних
доходів.

Статтею 5 Закону України «Про оплату
праці» передбачено, що організація
оплати праці здійснюється на підставі:
законодавчих та інших нормативних
актів; генеральної угоди на
національному рівні; галузевих
(міжгалузевих), територіальних угод;
колективних договорів; трудових
договорів.

Встановлено, що колективний договір
між адміністрацією НПП
«Нижньосульський» та трудовим
колективом підприємства на 2012-2015 роки
укладено лише в грудні 2012 року та
зареєстровано 20 грудня 2012 року
Семенівською РДА. «Положення про
преміювання, надання матеріальної
допомоги та встановлення надбавок і
доплат до посадових окладів
працівників Національного природного
парку «Нижньосульський» затверджено
керівником підприємства лише 7 грудня
2012 року.

Отже в період з березня по грудень 2012
року працівникам Національного
природного парку «Нижньосульський»
премії нараховувались та
виплучувались на розсуд директора
підприємства без наявності
колективного договору та Положення про
преміювання, що є порушенням
законодавства з фінансових питань в
розумінні ст. 164-2 КУпАП.

Твердження позивачки про те, що
законною підставою для нарахування та
виплати працівникам премій в період з
березня по грудень 2012 року був наказ №
90 Міністерства екології та природних
ресурсів України від 24 березня 2011 року
та відповідний наказ директора НПП не
заслуговує на увагу, оскільки цим
наказом надавалось керівникам лише
право затверджувати порядок і розміри
преміювання працівників відповідно до
їх особистого внеску в загальні
результати роботи.

Слід зазначити, що наказ Міністерства
екології не містить конкретних норм,
критеріїв та порядку преміювання.

Отже суд приходить до висновку про
безпідставність нарахування та
виплати премій працівникам НПП за
період з березня 2012 по грудень 2012 року.

Згідно з актом ревізії операцію із
зайвого нарахування та виплати премій
в бухгалтерському обліку відображено в
меморіальному ордері № 5 «Зведення
розрахункових відомостей із
заробітної плати і стипендій» за 2012 рік
за дебетом рахунку 801 «Видатки із
державного бюджету на утримання
установ та інші заходи» та кредитом
рахунку 661 «Розрахунки із заробітної
плати». Внаслідок допущених порушень у
формі «Звіт про виконання загального
фонду кошторису установи» (ф.2«д») за 2012
рік за КПКВ 2401270 «Здійснення
природоохоронних заходів» КЕКВ 1110
«Заробітна плата» за 2012 рік касові та
фактичні видатки завищено на 294671,92 грн.
та по КЕКВ 1120 «Нарахування на заробітну
плату» в сумі 106965,91 грн., чим порушено
вимоги п. 1 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський обік і фінансову
звітність в Україні» та п.п. 1.2 і 1.3
«Порядку складання фінансової та
бюджетної звітності розпорядниками та
одержувачами бюджетних коштів»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.01.2012 р. № 44.

Знайшов своє підтвердження і факт
нарахування та виплати у березні 2013
року за наявності догани премії
заступнику директора НПП ОСОБА_5 в сумі
767,40 грн. та факт зайвого нарахування і
сплати єдиного соціального внеску у
сумі 278,57 грн., чим порушено п. 5.1
«Положення про преміювання, надання
матеріальної допомоги, встановлення
надбавок і доплат до посадових окладів
працівників НПП «Нижньосульський»,
затвердженого 7 грудня 2012 року.

Пояснення позивачки ОСОБА_1 про те, що в
один день було нараховано та виплачено
зарплату і в той же день було видано
наказ про оголошення ОСОБА_5 догани
нічим в судовому засіданні не
підтверджено, а висновок акту ревізії в
цій частині не спростовано.

Таким чином судом встановлено, що в
діях позивачки був наявним склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 164-2 КУпАП, а саме
порушення законодавства з фінансових
питань.

Разом з тим судом встановлено, що
ОСОБА_1 вчинила правопорушення в період
з березня 2012 року по 30 листопада 2012
року, а адміністративне стягнення на
неї накладено лише 5 серпня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП
адміністративне стягнення може бути
накладено не пізніш як через два місяці
з дня вчинення правопорушення, а при
триваючому правопорушенні - не пізніш
як через два місяці з дня його
виявлення.

Суд вважає, що вчинене позивачкою
адміністративне правопорушення не є
триваючим.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю у разі закінчення
на момент розгляду справи про
адміністративне правопорушення
строків, передбачених статтею 38 цього
Кодексу.

Таким чином судом встановлено, що
ОСОБА_1 притягнута до адміністративної
відповідальності по закінченні
строків накладення адміністративного
стягнення, тобто постанова заступника
начальника ДФІ є незаконною.

Позивачка в своїй заяві про збільшення
позовних вимог ставила питання про
закриття провадження у справі у зв'язку
із закінченням строків для притягнення
до адміністративної відповідальності
та не ставила питання про
протиправність постанови і її
скасування.

Суд з метою повного захисту прав
позивачки вважає за необхідне вийти за
межі позовних вимог та визнати
протиправною постанову і скасувати її.

Керуючись ст. ст. 6-12, 161, 163, 171-2 КАСУ,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову заступника начальника
Державної фінансової інспекції в
Полтавській області Євтухова В.Ю. від
5.08.2014 року про притягнення до
адміністративної відповідальності у
виді штрафу у розмірі 170 гривень за ч. 1
ст. 164-2 КУпАП ОСОБА_1.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий - підпис

«З оригіналом згідно»

Суддя Семенівського районного суду

Полтавської області
В.І. Халявка

Повний текс постанови буде
виготовлений 20 жовтня 2014 року.