Справа № 2а-0770/1434/11
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року Справа № 5173/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський
А.М.

судді
Запотічний І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу відділу Держземагенства у
Міжгірському районі Закарпатської
області на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
20.09.2011 року у адміністративній справі
№ 2а-0770/1434/811 за позовом ОСОБА_1 до
відділу Держземагенства у
Міжгірському районі Закарпатської
області про скасування наказу,
поновлення на роботі, -

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом про
визнання протиправним та скасування
наказу відділу Деркомзему від 14.04.2011
року № 17-К про звільнення його з
роботи за пунктом 1 статті 40 Кодексу
законів про працю України; поновлення
на посаді провідного спеціаліста
сектору землеустрою, моніторингу,
охорони, оцінки та ринку земель
Держкомзему; зобов'язання відповідача
надати щорічну відпустку, виплатити
заробітну плату за час вимушеного
прогулу та 9000,00 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на незаконність звільнення,
оскільки має переважне право залишення
на роботі при скороченні штату,
звільнення відбулося без попередньої
згоди профспілкового комітету, хоча
він є членом двох профспілкових
організацій, при попередженні про
наступне вивільнення не було
запропоновано іншу роботу (посаду).

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 20.09.2011 року
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано наказ
Держкомзему від 14.04.2011 року № 17-К «Про
звільнення ОСОБА_1.». Поновлено
позивача на посаді провідного
спеціаліста сектору землеустрою,
моніторингу, охорони, оцінки та ринку
земель відділу Держкомзему в
Міжгірському районі або на іншу
вакантну посаду у Держкомзему.
Стягнуто середню заробітну плату
згідно штатного розпису за час
вимушеного прогулу.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24.09. 2013 року
рішення окружного адміністративного
суду в частині задоволення позовних
вимог скасовано та прийнято нове.
Визнано протиправним та скасовано
наказ Держкомзему від 14.04.2011 року №
17-К «Про звільнення ОСОБА_1.». Поновлено
позивача на роботі на посаді
провідного спеціаліста сектору
землеустрою, моніторингу, охорони,
оцінки та ринку земель відділу
Держкомзему в Міжгірському районі з
14.04.2011 року. Стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 7411,89 грн. Рішення в частині
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу допущеного до негайного
виконання. В решті постанову суду
першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із постановою суду
апеляційної інстанції
Держземагенство та позивач подали
апеляційні скарги, згідно прохальних
частин яких просять : відповідач -
скасувати рішення апеляційного суду
та ухвалити нове про відмову у
задоволені позову в повному обсязі;
позивач - змінити рішення в частині
визначення розміру заробітної плати
за час вимушеного прогулу. При цьому
Держземагенство зазначає, що суд не
надав належної оцінки доказам у
справі, що призвело до незаконності
судового рішення. ОСОБА_1 вказав на
незаконність обрахування середнього
заробітку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 07.05.2014 року касаційні
скарги відділу Держкомзему в
Міжгірському районі Закарпатської
області, ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24.09.2013 року в частині задоволення
позовних вимог з направленням справи
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не прибули, хоча
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового розгляду, що
підтверджується наявними у справі
повідомленнями про вручення повісток,
а тому у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України їх неприбуття не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
відділу Держкомзему Міжгірському
районі Закарпатської області підлягає
до задоволення виходячи з наступного.

При звільненні за пунктом 1 частини
першої статті 40 КЗпП України діють
переваги на залишення на роботі,
передбачені статтею 42 цього Кодексу.

Як зазначено у частині першій цієї
норми, при скорочення чисельності чи
штату працівників у зв'язку із змінами
в організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією та продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності
праці і кваліфікації перевага в
залишенні на роботі надається:
сімейним - при наявності двох і більше
утриманців; особам, в сім'ї яких немає
інших працівників з самостійним
заробітком; працівникам з тривалим
безперервним стажем роботи на даному
підприємстві, в установі, організації;
працівникам, які навчаються у вищих і
середніх спеціальних учбових закладах
без відриву від виробництва; учасникам
бойових дій, інвалідам війни та особам,
на яких поширюється чинність Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»;
авторам винаходів, корисних моделей,
промислових зразків і
раціоналізаторських пропозицій;
працівникам, які дістали на цьому
підприємстві, в установі, організації
трудове каліцтво або професійне
захворювання; особам з числа
депортованих з України, протягом п'яти
років з часу повернення на постійне
місце проживання до України;
працівникам з числа колишніх
військовослужбовців строкової служби
та осіб, які проходили альтернативну
(невійськову) службу, протягом двох
років з дня звільнення їх зі служби.

Виходячи з положень зазначеної норми,
у першу чергу перевагу залишення на
роботі надається особам, які мають
більш високу кваліфікацію і
продуктивність праці. При цьому
висока кваліфікація може
підтверджуватись рівнем освіти,
присвоєнням кваліфікаційних розрядів
(класів, категорій,рангів), а істотною
ознакою продуктивності праці -
дисциплінованість працівника,
виконання покладених обов'язків.

Наказом відділу Держкомзему у
Міжгірському районі Закарпатської
області від 14 квітня 2011 року № 17-к
звільнено провідного спеціаліста
сектору землеустрою, моніторингу ,
охорони, оцінки та ринку земель
відділу Держкомзему ОСОБА_1 у зв'язку
з скороченням посади провідного
спеціаліста землеустрою, моніторингу,
охорони, оцінки ринку земель відділу
Держкомзему у Міжгірському районі
Закарпатської області, п. 1 ст. 40 КЗпП
України.

Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва праці, у тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Підставою для звільнення позивача був
наказ відділу Держкомзему у
Міжгірському районі Закарпатської
області від 28.12.2010 року № 165 «Про
введення в дію структури та штатного
розпису відділу Держкомзему у
Міжгірському районі Закарпатської
області», - скорочення чисельності та
штату працівників, що відповідає
вимогам п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Факт ознайомлення ОСОБА_1 з
попередженням про наступне
вивільнення підтверджується актом
від 29.12.2010 року, хоча позивач
відмовився від підпису щодо такого
попередження.

У відповідності до ст. 49-2 КЗпП України
одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві - звісно, якщо така
є. У першу чергу пропонується робота
за відповідною спеціальністю, а якщо
такої роботи немає, інша робота що
передбачає виконання роботи більш
низької кваліфікації. У разі
відсутності рівноцінної вакантної
посади власник не зобов'язаний
пропонувати вивільнюваному
працівнику посаду більш високої
кваліфікації.

Згідно Довідки типових
професійно-кваліфікаційних
характеристик посад державних
службовців (випуск 76) для того, щоб
претендувати на вільні посади ( які
були на час звільнення позивача)
необхідно було мати відповідну освіту,
а саме: заступник начальника відділу -
завідувач сектору державного
земельного кадастру - вища освіта
відповідного професійного
спрямування за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
магістра, спеціаліста, стаж роботи за
фахом у державній службі на посаді
головного спеціаліста не менше 3-х
років; головний спеціаліст сектору
державної інспекції з контролю за
використанням та охороною земель -
вища освіта відповідного
професійного спрямування за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
магістра, спеціаліста.

Відповідно до долучених до матеріалів
справи документів встановлено, що у
позивача немає відповідної освіти для
заняття вищевказаних посад, відтак
претендувати на дані посади, шляхом
переведення у нього не було.

Відповідно до копії, що долучена до
матеріалів справи, за висновками
атестації 2004 року відповідачу було
рекомендовано здобути вищу освіту. За
результатами щорічної оцінки у 2007
році (копія долучена до матеріалів
справи) позивачу було рекомендовано
посилити трудову дисципліну, пройти
курси підвищення кваліфікації, що
позивачем не виконано. За
результатами щорічної оцінки у 2010
році позивачу в черговий раз
пропонувалось здобути вищу освіту за
фахом.

15.03.2011 року відділом Держкомзему у
Міжгірському районі Закарпатської
області було оголошено конкурс на
заміщення вакантної посади головного
спеціаліста - бухгалтера. Однак
позивач заяву на участь у конкурсі не
подавав.

Окрім зазначеного, як вбачається з
аналітичної довідки посаду
провідного спеціаліста сектору
землеустрою, моніторингу, охорони,
оцінки та ринку земель відділу
Держкомзему у Міжгірському районі
Закарпатської області, яка складена у
відповідності до наказу відділу
Держкомзему у Міжгірському районі
Закарпатської області «Про введення
в дію структури та штатного розпису»
посаду провідного спеціаліста
сектору землеустрою, моніторингу,
охорони, оцінки та ринку земель
відділу Держкомзему у Міжгірському
районі Закарпатської області було
скорочено з 28.12.2010 року. На цей час
посаду займали ОСОБА_2 та ОСОБА_1

На день вивільнення, як позивач так і
ОСОБА_2 мали однаковий стаж роботи на
даному підприємстві. Однак ОСОБА_2,
мала освіту за фахом, на відміну від
позивача, та здобувала вищу освіту у
Львівському національному аграрному
університеті. У позивача освіта за
спеціальністю відсутня.

Відтак, з врахуванням викладеного
колегія суддів погоджується з
позицією відповідача, що у позивача
були відсутні переваги щодо залишення
на посаді.

Частинами 1, 2 статті 492 Кодексу законів
про працю України визначено, що про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 492
Кодексу законів про працю України
одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно.

Що стосується згоди профспілкового
комітету на звільнення працівника,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 43 Кодексу законів про
працю України розірвання трудового
договору з підстав, передбачених
пунктами 1 (крім випадку ліквідації
підприємства, установи, організації), 2 -
5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41
цього Кодексу, може бути проведено лише
за попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

У випадках, передбачених
законодавством про працю, виборний
орган первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник,
розглядає у п'ятнадцятиденний строк
обґрунтоване письмове подання
власника або уповноваженого ним органу
про розірвання трудового договору з
працівником.

Виборний орган первинної
профспілкової організації
(профспілковий представник) повідомляє
власника або уповноважений ним орган
про прийняте рішення у письмовій формі
в триденний строк після його прийняття.
У разі пропуску цього строку
вважається, що виборний орган
первинної профспілкової організації
(профспілковий представник) дав згоду
на розірвання трудового договору.

Рішення виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) про
відмову в наданні згоди на розірвання
трудового договору повинно бути
обґрунтованим. У разі якщо в рішенні
немає обґрунтування відмови в наданні
згоди на розірвання трудового
договору, власник або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника).

Власник або уповноважений ним орган
має право розірвати трудовий договір
не пізніш як через місяць з дня
одержання згоди виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника).

Відповідно до пояснень представника
відділу Закарпатська обласна
організація Всеукраїнської
профспілки «Рідна земля» на території
Міжгірського району не діє.

Згідно Статуту Всеукраїнської
профспілки «Рідна земля» членство в
Профспілці підтверджується Членським
квитком єдиного зразка, який
позивачем до матеріалів справи не
долучено.

Відповідно до вказаного Статуту
первинні організації Профспілки,
тобто ті, які є діючими в районах,
зобов'язані проводити відрахування
від членських внесків до вищестоящої
профспілкової організації у
відповідності зів встановленим
порядком, строками та розміром.

Відділом надано підтверджуючі
матеріали про те, що відрахування до
Профспілки протягом 2009-2010 років не
проводились і стверджується, що дана
Профспілка є не діюча. Відповідачем
долучено до матеріалів справи лист
Міжгірського районного управління
юстиції від 12.10.2011 року № 04-19/220, який
підтверджує, що на момент звільнення
позивача з посади на території
Міжгірського району органами юстиції
первинної профспілкової організації
ВП «Рідна земля» не зареєстровано.

Відповідачем подано підтверджуючі
матеріали про те, що відрахування до
Профспілки протягом 20009-2010 років не
проводились (довідка відділу
Держкомземі у Міжгірському районі
Закарпатської області від 17.08.2011 року
№ 01-11/1739). У вказаній довідці
зазначається, що без заяви - згоди
позивача з його заробітної плати
відраховувались землевпорядні внески
( суми відраховані до Закарпатської
обласної спілки Землевпорядників) і
вони не є членськими внесками.

Щодо Закарпатської обласної спілки
Землевпорядників, то відповідно до
організаційно-правової форми за
КОПФГ це громадська організація, а не
Профспілка, що підтверджується
Довідкою з єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Відтак, позивачем не доведено
належними та допустимими доказами про
членство у профспілковому комітеті на
день звільнення із займаної посади.

Відповідно до вимог ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти
нову постанову суду.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195,196, п.п. 3,4 ст.
198, п. 4 ст. 202, ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 205 ст.ст.
207,254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О
В И В :

Апеляційну скаргу відділу
Держкомзему у Міжгірському районі
Закарпатської області задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 20.09.2011 року
у адміністративній справі № 2а-0770/1434/811
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволені позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. На ухвалу протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.