Справа № 813/6422/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/6422/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представника прокуратури Бойко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом першого заступника прокурора
м.Львова в інтересах держави в особі
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення штрафу в сумі 1700 грн,-
перший заступник прокурора м.Львова
звернувся до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом в
інтересах держави в особі Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Львівській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі - ФО-П
ОСОБА_2.), в якому просить стягнути з
відповідача штраф у розмірі 1700 грн.
В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що в порушення ч.1
ст.16 Закону України «Про рекламу»
відповідачем самовільно розміщено
зовнішню рекламу за адресою: м.Львів,
вул.Б.Хмельницького, 161, тобто, без
дозволу органу місцевого
самоврядування. В порушення вимог п.6
ст.27 Закону України «Про рекламу»,
відповідачем не подано інформацію щодо
вартості розповсюдженої реклами та/або
виготовлення реклами, та/або вартості
розповсюдження реклами. Вказує на те,
що згідно з рішенням в.о. начальника
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області
Держспоживінспекції України №0054 від 14
березня 2014 року за порушення
законодавства про рекламу на ФО-П
ОСОБА_2 накладено штраф в розмірі 1700,00
грн. В передбачений законом строк, сума
штрафу відповідачем не сплачена, що
зумовило звернення прокурора до суду з
адміністративним позовом в інтересах
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, пояснення надав аналогічні
до викладеного у позовній заяві. Просив
позов задовольнити повністю.
Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, про причини неявки суд
не повідомив. Однак, 02.10.2014 року (вх. №
заперечення відповідача на позовну
заяву, обґрунтоване тим, що з липня 2013
року ФО-П ОСОБА_2 підприємницької
діяльності не здійснює, а отже, не
погоджується сплачувати штраф за
порушення законодавства про рекламу.
Заслухавши пояснення представника
прокуратури, перевіривши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення з огляду
14.03.2014 року на підставі подання
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради №23/Р-1-3937 від
18.12.2013 р. про порушення Закону України
«Про рекламу» Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області складено протокол №0054 «Про
порушення законодавства про рекламу».
З вказаного протоколу слідує, що
відповідачем, в порушення п.1 ст. 16
Закону України «Про рекламу»,
самовільно розміщено зовнішню рекламу
за адресою: м.Львів,
вул.Б.Хмельницького, 161, без дозволу
органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.ст. 26, 27 Закону України
«Про рекламу» Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області на адресу відповідача
скеровано запит від 27.01.2014 року №0223 про
надання інформації про вартість
розповсюдження реклами, розміщеної з
порушенням вимог рекламного
законодавства та пояснення по факту
розповсюдження зовнішньої реклами з
долученням підтверджуючих документів.
Проте, вказує позивач, що ФО-П ОСОБА_2 не
надала вказаної вище інформації.
14.03.2014 року в.о. начальником інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Львівській області Ріпка В.С.,
завідувачем сектору - ОСОБА_4 та
головним спеціалістом - ОСОБА_5
проведено засідання стосовно справи
про порушення законодавства про
рекламу. За результатами розгляду
справи встановлено, що в порушення п. 1
ст. 16 Закону України «Про рекламу»
керівництвом ФО-П ОСОБА_2 прийнято
рішення про самовільне розміщення
зовнішньої реклами за адресою: м.Львів,
вул.Б.Хмельницького, 161 без дозволу
органів місцевого самоврядування. В
порушення вимог п.6 ст.27 ЗУ «Про
рекламу» не подано інформацію щодо
вартості розповсюдження реклами. За
результати розгляду справи складено
протокол №0054 від 14.03.2014 року.

На підставі матеріалів справи та
протоколу засідання від 14.03.2014 року №0054
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Львівській області
прийнято рішення №0054 від 14.03.2014 року
«Про накладення штрафу за порушення
законодавства про рекламу», згідно з
яким, за неподання інформації щодо
вартості розповсюдження реклами,
розповсюдженої з порушенням
встановленого порядку (без дозволу на
розміщення) на ФО-П ОСОБА_2 накладено
штраф у розмірі 1700 грн. Вказане рішення
ФО-П ОСОБА_2 отримала 18.03.2014 року (а.с.7).

Виходячи з характеру спірних
правовідносин, суд зазначає, що базовим
законом, який визначає засади
рекламної діяльності, регулює
відносини, що виникають у процесі
виробництва, розповсюдження та
споживання реклами є Закон України
«Про рекламу».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
рекламу», визначення терміну зовнішня
реклама, в цьому Законі, дається в
наступному розумінні: це реклама, що
розміщується на спеціальних
тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг.

Як слідує зі змісту ч. 1 ст. 16 вказаного
Закону, розміщення зовнішньої реклами
у населених пунктах провадиться на
підставі дозволів, що надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад, та в порядку,
встановленому цими органами на
підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України. Контроль за дотриманням
законодавства про рекламу, відповідно
до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про
рекламу», здійснює у межах своїх
повноважень, зокрема, спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів реклами.

Відповідальність за порушення
законодавства про рекламу передбачена
положеннями ст. 27 Закону України «Про
рекламу».

Так, згідно з ч. 6 вказаної статті, за
неподання або подання завідомо
недостовірної інформації щодо
вартості розповсюдженої реклами та/або
виготовлення реклами та/або вартості
розповсюдження реклами спеціально
уповноваженому центральному органу
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальним
органам, необхідної для здійснення
ними передбачених цим Законом
повноважень, на рекламодавців,
виробників реклами та
розповсюджувачів реклами накладається
штраф у розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

З досліджених судом матеріалів справи
вбачається, що ФО-П ОСОБА_2 самовільно,
тобто, без відповідного дозволу
виконавчого органу місцевого
самоврядування, розмістила зовнішню
рекламу. Окрім цього, не надала
інформацію про вартість
розповсюдженої реклами.

Наведені обставини свідчать про
порушення ФО-П ОСОБА_2 вимог Закону
України «Про рекламу».

Враховуючи вищенаведене та те, що
станом на день розгляду справи в суду
відсутні відомості щодо оскарження
відповідачем Рішення Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Львівській області про накладення
штрафу від 14.03.2014 року, що свідчить про
те, що вказане рішення є чинним та
таким, що підлягає до виконання.

За наведених обставин, суд вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають до задоволення.

З урахуванням положень ст.94 КАС України
судові витрати у формі судового збору у
даній справі з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159,
160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь державного бюджету
штрафні санкції в сумі 1700 (одна тисяча
сімсот) грн.

Судові витрати стягненню не
підлягають.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений
24.10.2014 року.

Суддя
Мричко Н.І.