Справа № 825/2985/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/2985/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді -
Кашпур О.В.,

при секретарі -
Пушенко О.І.,

за участі позивача -
ОСОБА_1,

представників відповідача -
Бобруйко І.П. Рудько О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 до
Чернігівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про скасування податкових
повідомлень - рішень, вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 16.09.2014 р. звернувся з позовом до
Чернігівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області та просить скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 06
травня 2014 року (№177 про донарахування
податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 214 715,64 грн.); скасувати
податкову вимогу про сплату боргу
(недоїмки) №Ф-53 від 17.07.2014 року в сумі 163
009,14 грн. та штрафних санкцій в розмірі 34
520,18 грн.; скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 06
травня 2014 року (№176 про донарахування
податку на додану вартість в розмірі 206
175 грн.); скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 06
травня 2014 року (№ 175 про донарахування
адміністративного штрафу в розмірі 510
грн.).

Свої вимоги мотивує тим, що податкове
повідомлення-рішення № від 06.05.2014
року, про донарахування податку на
доходи фізичних осіб є протиправним,
оскільки Чернігівською ОДПІ при
визначенні бази оподаткування
податком на доходи фізичних осіб не
було враховано понесені ФОП ОСОБА_1
витрат на придбання будівельних
матеріалів, що були здійснені
позивачем в межах його господарської
діяльності. Витрати підтверджено
відповідними касовими чеками, які є
належним документальним
підтвердженням витрат, у відповідності
до вимог Податкового кодексу України.
Основним видом моєї господарської
діяльності є «Електромонтажні роботи,
інші роботи з завершення будівництва,
будівництво будівель», тобто по суті
будівельні та ремонтні роботи. Позивач
наполягає на тому, що свою господарську
діяльність здійснював наступним чином:
укладав договори на виконання
будівельних та ремонтних робіт,
отримував авансові платежі, здійснював
закупівлю (придбання) необхідних
будівельних матеріалів, виконував
роботи із застосуванням цих
матеріалів, здавав виконані роботи
замовникам та отримував остаточний
розрахунок за виконані роботи. Всі
будівельні та ремонтні роботи здаються
замовникам за актами виконаних робіт
на встановленою законодавством формою
- Кб-2в, яка містить перелік та кількість
використаних матеріалів, що
приймаються замовником в складі
виконаних робіт. Таким чином, всі
придбані позивачем та використані при
виконанні робіт матеріали є його
прямими матеріальними витратами, що
утворюють основу виконаної роботи, а
тому відповідно до норм ст. 138 ПКУ
повинні включатись до складу валових
витрат, на суму яких має зменшуватись
сума чистого прибутку (бази
оподаткування податком на доходи
фізичних осіб). Щодо позовних вимог про
скасування вимоги № Ф-53 від 17.07.2014 року,
то позивач вважає її протиправною,
оскільки сума оподатковуваного доходу
(прибутку) визначена Чернігівською
ОДПІ, як сума валового доходу, без
врахування будь-яких витрат.
Неправильне визначення суми
оподатковуваного догоду (чистого
доходу) стало причиною неправильного
визначення податковим органом бази
нарахування єдиного соціального
внеску і як наслідок призвело до
неправильного розрахунку сум
донарахованого боргу (недоїмки).
Податкове повідомлення-рішення про
донарахування позивачу податку на
додану вартість є незаконним, на думку
позивача, оскільки п. 1 ст. 181
Податкового кодексу України
передбачено - «181.1. У разі якщо загальна
сума від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
розділом, у тому числі з використанням
локальної або глобальної комп'ютерної
мережі, нарахована (сплачена) такій
особі протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку у
контролюючому органі за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
з дотриманням вимог, передбачених
статтею 183 цього Кодексу, крім особи,
яка є платником єдиного податку».
Відповідно до п. 1. ст.. 193 ПКУ ставка
податку на додану вартість складає 20%.
Всі послуги з ремонту, які надавались
ФОП ОСОБА_1, надавались юридичним
особам - платникам ПДВ та мали в своїй
вартості 20% податку на додану вартість.
Не маючи статусу платника податку на
додану вартість ФОП ОСОБА_1 не мав змоги
надавати своїм контрагентам податкові
накладні для формування податкового
кредиту, але фактично одну шосту всіх
коштів, сплачених контрагентами ФОП
ОСОБА_1 складав податок на додану
вартість. Підтвердженням включення сум
ПДВ до складу коштів, перерахованих ФОП
ОСОБА_1 можуть слугувати договори з
зазначенням в ціні договору суми ПДВ,
платіжні доручення про перерахування
коштів, в призначенні платежу яких
міститься сума ПДВ, а також акти
виконаних робіт, в вартості яких теж
зазначена сума ПДВ. Таким чином сума
перерахованих на розрахунковий
рахунок ФОП ОСОБА_1 коштів є сумою з
урахуванням податку на додану
вартість, а сума граничного доходу
передбачена п. 1 ст. 181 є сумою без
урахування податку на додану вартість,
а тому це є не тотожні суми і їх
некоректно порівнювати. Якщо врахувати
податок на додану вартість в п. 1 ст. 181
ПКУ, то сума в 300 000 грн. повинна
збільшитись на ставку податку на
додану вартість (20%) і становитиме 360 000
грн. Сума загального доходу з 01.01.2011 р.
по 15.06.2011 року, що надійшла на
розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 з
урахуванням ПДВ складає 305 139,40 грн., що
не перевищує суми передбаченої п. 1. ст..
181 ПКУ, що з урахуванням ПДВ складає 360 000
грн. Таким чином, у ФОП ОСОБА_1 не
виникло обов'язку з липня 2011 року
реєструватись платником податку на
додану вартість, а у Чернігівської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Чернігівській області
відповідно не має підстав
застосовувати норми статей 183 та 187 ПКУ
і виносити повідомлення-рішення
№ від 06 травня 2014 року №176 про
донарахування податку на додану
вартість в розмірі 206175,00 грн. Щодо
податкового повідомлення-рішення
№ від 06 травня 2014 року (№ 175 про
донарахування адміністративного
штрафу в розмірі 510 грн.), то позивач
зазначає, що в повідомленні про
проведення перевірки №66 від 28 березня
2014 року Чернігівська ОДПІ повідомила
про необхідність забезпечити надання
всіх необхідних документів, що
підтверджують дані податкових
декларацій (розрахунків), зокрема
фінансову, статистичну та іншу
звітність, регістри податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, а також первинні
та інші документи, які
використовувались у бухгалтерському
та податковому обліку. Тобто,
відповідач не вимагав надання саме
Книги обліку доходів та витрат. Крім
того, акт про ненадання документів для
проведення документальної
позапланової перевірки №5/17 складено
аж 10.04.2014 року, тобто фактично після
закінчення терміну проведення
перевірки, визначеного Наказом №139 від
28.03.2014 року. Враховуючи наведене,
позивач просить задовольнити його
позовні вимоги.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача позовні
вимоги не визнали, пояснили, що
перевіркою правильності визначення
валового доходу встановлено, що ФОП
ОСОБА_1 в порушення п.п.164.1.3 п. 164.1 ст.164, п.
167.1 ст.167, п. 177.2 ст.177 Кодексу занижено
загальний річний оподатковуваний
дохід від здійснення підприємницької
діяльності :а перевіряємий період на
суму 439344,74 грн., в т.ч. за 2011 рік - на 414339.60
грн.. за 2012 рік - - на 23583,91 грн., за 2013 рік -
на 1421,23 грн. Також, за 2011 рік не надано
документи на підтвердження понесених
витрат, за 2012- 2013 роки були надані
касові чеки на придбання будівельних
матеріалів (після проведення перевірки
та складання акту), згідно зазначених
документів неможливо пов'язати ці
витрати з отриманим доходом. Позивач не
надав на перевірку книги обліку
доходів та витрат, актів на списання
будівельних матеріалів, укладених
договорів на виконання будівельних та
ремонтних робіт, авансові платежі, акти
здачі виконаних робіт, документи,
підтверджуючі здійснення закупівлі
(придбання) необхідних будівельних
матеріалів та інших документів, які
підтверджують використання
будівельних матеріалів для проведення
тих чи інших ремонтних робіт не можливо
віднести до складу валових витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходу суми придбання товарів за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р., які
відображені в деклараціях про майновий
стан і доходи. ФОП ОСОБА_1 надав до
Чернігівської ОДПІ пояснення, згідно
якого повідомив, що в своїй роботі
найманих робітників не використовував,
книгу обліку доходів та витрат не вів,
тому надати на перевірку не має
можливості. Крім того, підприємець
повідомляє, що акти списання
матеріалів, які були використано в його
діяльності, відсутні. Протягом
перевіряємого періоду позивач не був
включений до реєстру платників податку
на додану вартість та не подавав
реєстраційної заяви на реєстрацію
платником ПДВ. Відповідно до виписки
банку по розрахунковому рахунку ФОП
ОСОБА_1 протягом періоду з 01.01.2011р. по
15.06.2011р. надав послуг по ремонту
приміщень на загальну суму 305139,40 грн.
Таким чином, загальна сума від
здійснення операцій з поставки
товарів, що підлягають оподаткуванню,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх дванадцяти
календарних місяців, сукупно перевищує
300 000 грн. (перевищення виникло в червні
2011 року). Відповідно до п.181.1 ст. 181
Податкового кодексу України позивач
підлягає обов'язковій реєстрації
платником податку на додану вартість в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання). Станом на 31.12.2013 року ФОП
ОСОБА_1 не внесений до реєстру
платників податку на додану вартість,
так як не подавав до Куликівського
відділення Чернігівської ОДПІ заяву
про реєстрацію платником на додану
вартість, чим порушив п. 183.2. ст.183
Податкового кодексу України. Загальний
обсяг продажу робіт (послуг) позивача
за період з липня 2011 р. по грудень 2013 р.
дорівнює 824706 грн., що складає базу
оподаткування податком на додану
вартість. Перевіркою повноти
визначення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість - ФОП ОСОБА_1
за період з 11.07.2011р. по 31.12.2013р.
встановлено їх заниження, чим порушено
п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України.
Враховуючи наведене, Чернігівська ОДПІ
просить відмовити ФОП ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступного:

Встановлено, що працівниками
Чернігівської ОДПІ була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний
номер облікової дртки платника
податків НОМЕР_2) за період з 01.01.2011 року
по 31.12.2013 року. За результатом перевірки
складено акт від 11.04.2014р. № 102/17-.

Перевіркою встановлено порушення:

п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України, а саме
ФОП ОСОБА_1 не в повному обсязі надано
документи для проведення перевірки;

п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.2 ст.
177 ПК України в результаті чого ФОП
ОСОБА_1 занижено чистий дохід за
перевіряє мий період на 1044457,74 грн., в
т.ч. за 2011 рік на 414339,60 грн., за 2012 рік - на
302396,91 грн., за 2013 рік на 327721,23 грн.;

п. 183.2 ст. 183, п. 187.1 ст. 187 ПК України, а
саме ФОП ОСОБА_1 було занижено
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за період з 11.07.2011 року
по 31.12.2013 року на 164940, 00 грн., що призвело
до заниження суми податку на додану
вартість, що підлягає сплаті до бюджету
на 164940, 00 грн.;

п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464 та п. 85.2
ст. 85 ПК України, а саме не в повному
обсязі надано документи для проведення
перевірки;

п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України № 2461, а саме
ФОП ОСОБА_1 було занижено базу
нарахування єдиного соціального
внеску за 2011-2013 роки на загальну суму
469767,01 грн., в т.ч. за 2011 рік - 128818,36 грн., за
2012 рік - 181344,65 грн., за 2013 рік - 159604,00 грн.

На підставі акті перевірки
Чернігівською ОДПІ було винесено
податкові повідомлення-рішення від
06.05.2014р.:

№ про збільшення суми грошових
зобов'язань по податку на додану
вартість на суму 206175 грн., в т.ч.
основного платежу 164940 грн., штрафних
(фінансових) санкцій 41235 грн.;

№ про збільшення суми грошових
зобов'язань по податку з доходів
фізичних осіб на 214715,64 грн., в т.ч.
основного платежу 171772,51 грн., штрафних
(фінансових) санкцій 42943,13 грн.;

№ про збільшення суми грошових
зобов'язань по адміністративних
штрафах та інших санкціях на 510 грн.

Також Чернігівською ОДПІ було
направлено позивачу податку вимогу №
Ф-53 від 17.07.2014 року, відповідно до якої
сума заборгованості ФОП ОСОБА_1 зі
сплати єдиного внеску, штрафів та пені
станом на 30.06.2014 року складає 197529,32 грн.

ФОП ОСОБА_1 було подано скаргу на
податкові повідомлення-рішення до
Головного управління Міндоходів в
Чернігівській області, рішенням якого
3 669/д/25-01-10-05-15 від 04.08.2014 року було
залишено без змін оскаржувані
податкові повідомлення-рішення.

В ході проведеної перевірки
Чернігівською ОДПІ було встановлено,
що видами господарської діяльності ФОП
ОСОБА_1 визначено: електромонтажні
роботи (КВЕД) - 45.31.0); будівництво
будівель (КВЕД - 45.21.1); інші роботи з
завершення будівництва (КВЕД - 45.45).

У період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. ФОП ОСОБА_1
працював на загальній системі
оподаткування.

Перевіркою правильності визначення
валового доходу, відображеного в
деклараціях про майновий стан і доходи,
з даними про суми валового доходу,
встановленими в ході перевірки,
заявлено розбіжності, а саме Позивачем
на перевірку надано виписки банку по
розрахунковим рахункам, за
перевіряємий період, на підставі
зазначених документів було визначено
валовий дохід підприємця.

Перевіркою правильності визначення
валового доходу встановлено, що ФОП
ОСОБА_1 в порушення п.п.164.1.3 п. 164.1 ст.164, п.
167.1 ст.167, п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу
України занижено загальний річний
оподатковуваний дохід від здійснення
підприємницької діяльності :а
перевіряємий період на суму 439344,74 грн.,
в т.ч. за 2011 рік - на 414339.60 грн.. за 2012 рік -
-а 23583,91 грн., за 2013 рік - на 1421,23 грн.

Позивачем не надано документи на
підтвердження понесених витрат за 2011
рік, за 2012- 1.13 роки були надані касові
чеки на придбання будівельних
матеріалів, згідно яких неможливо
пов'язати витрати з отриманим доходом.

Згідно п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст.164 Податкового
кодексу України загальний річний
оподатковуваний дохід дорівнює сумі
загальних місячних оподатковуваних
доходів, іноземних доходів, отриманих
протягом такого звітного податкового
року, доходів, отриманих фізичною
особою - підприємцем від провадження
господарської діяльності згідно із
статтею 177 цього Кодексу та доходів,
отриманих фізичною особою, яка
провадить незалежну професійну
діяльність згідно із статтею 178 цього
Кодексу.

Згідно п.167.1. ст.167 Податкового кодексу
України ставка податку становить 15
відсотків бази оподаткування щодо
доходів, нарахованих (виплачених,
наданих) (крім випадків, визначених у
пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому
числі, але не виключно у формі
заробітної плати, інших заохочувальних
та компенсаційних виплат або інших
виплат і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена
з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164
цього розділу щодо доходів, зазначених
в абзаці першому цього пункту, в
календарному місяці перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року, до
суми такого перевищення
застосовується ставка 17 відсотків.

Відповідно до п.п. 177.1, 177.2 ст.177
Податкового кодексу України доходи
фізичних осіб - підприємців, отримані
протягом календарного року від
провадження господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Відповідно п. 177.4 ст.177 Податкового
кодексу України до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу
України фізичні особи - підприємці
зобов'язані вести Книгу обліку доходів
і витрат та мати підтверджуючі
документи щодо походження товару.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.4 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Таким чином, до декларації про доходи,
одержані за звітний період,
включаються тільки прямі валові
витрати, що відповідають фактичній
сумі отриманого в цьому періоді
валового доходу в будь-який формі від
визначеного виду діяльності та
підтверджені документально.

В судове засідання ФОП ОСОБА_1 було
надано копії фіскальних чеків, копії
товарних чеків, копії накладних, копії
видаткових накладних (а.с. 25-156 Т.2), що
свідчать про закупівлю ФОП ОСОБА_1
протягом 2011-2013 років будівельних
матеріалів через різні мережі
магазинів будівельних матеріалів.

Під час проведеної перевірки
Чернігівською ОДПІ було встановлено,
що основним видом діяльності ФОП
ОСОБА_1 є здійснення будівельних робіт,
ФОП ОСОБА_1 протягом 2011-2013 років було
виконано будівельні роботи, що
підтверджується актами приймання
виконаних будівельних робіт форми
КБ-2в, що були складені між позивачем та
замовниками будівельних робіт (а.с. 94-251
Т.1, 1-24 Т.2). Акти виконаних робіт містять
перелік використаних будівельних
матеріалів ФОП ОСОБА_1, що свідчить про
те, що позивачем було використано
придбані будівельні матеріали у
власній господарській діяльності для
виконання робіт для замовників.

В судовому засіданні також
встановлено, що позивачем відображено
понесені витрати в Книзі доходів і
витрат ФОП ОСОБА_1 (а.с. 11-15 Т.1).

Таким чином , суд приходить до висновку
про те, що порушення ФОП ОСОБА_1 п.п.164.1.3
п. 164.1 ст.164, п. 167.1 ст.167, п. 177.2 ст.177
Податкового кодексу України не
відповідає дійсності, оскільки
Податковий кодекс України пов'язує
правомірність формування платником
податку показника витрат за
результатами операційної діяльності,
лише якщо такі витрати підтверджені
документально. В судовому засіданні
було встановлено, що позивачем було
здійснено витрати на придбання
будівельних матеріалів, які були
використані для виконання будівельних
робіт на користь третіх осіб, а тому суд
приходить до висновку про
обґрунтованість формування ФОП ОСОБА_1
показника чистого річного доходу з
врахуванням витрат за 2011-2013 роки, що
підтверджені наданими позивачем
первинними бухгалтерськими
документами, зокрема фіскальними
чеками та актами виконаних будівельних
робіт форми КБ-2в.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 06.05.2014
року про донарахування податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується за
результатами річного декларування,
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про скасування
вимоги про сплату заборгованості по
єдиному соціальному внеску №Ф-53 від
17.07.2014 року, то суд вважає, що вони
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
нараховується для платників,
зазначених у пункті 4 (крім фізичних
осіб - підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) та 5 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

Оскільки в судовому засіданні було
встановлено, що позивачем не було
допущено порушення вимог Податкового
кодексу України щодо заниження чистого
річного доходу за результатами
господарської діяльності за період з
2011 по 2013 роки, тому суд вважає, що ФОП
ОСОБА_1 не занижено базу обрахування
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а
відтак не знижено сплату такого внеску.
Таким чином, суд приходить до висновку
про відсутність заборгованості у ФОП
ОСОБА_1 по сплаті зазначеного платежу, а
тому виставлення йому вимоги є
протиправним.

Виходячи із зазначеного, позовні
вимоги про скасування вимоги №Ф-53 від
17.07.2014 року є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 06.05.2014 року про донарахування
ФОП ОСОБА_1 грошового зобов'язання з
податку на додану вартість, то суд
вважає їх безпідставними, враховуючи
наступне.

В ході проведеної перевірки
Чернігівською ОДПІ було встановлено,
що відповідно до виписки банку по
розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_1
протягом періоду з 01.01.2011р. по 15.06.2011р.
надав послуг по ремонту приміщень на
загальну суму 305139,40 грн.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового
кодексу України, у разі, якщо загальна
сума від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
розділом, у тому числі з
використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300 000
гривень (без урахування податку на
додану вартість), така особа
зобов'язана зареєструватися як
платник податку в органі державної
податкової служби за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
з дотриманням вимог, передбачених
статтею 183 цього Кодексу, крім особи,
яка є платником єдиного податку.

Пунктами 183.1, 183.2,183.6,183.7 ст. 183 ПК України
передбачено, що будь-яка особа, що
підлягає обов'язковій реєстрації чи
прийняла рішення про добровільну
реєстрацію як платника податку, подає
до органу державної податкової
служби за своїм місцезнаходженням
(місцем проживання) реєстраційну заяву.

У разі обов'язкової реєстрації особи
як платника податку реєстраційна
заява подається до органу державної
податкової служби не пізніше 10 числа
календарного місяця, що настає за
місяцем, в якому вперше досягнуто
обсягу оподатковуваних операцій,
визначеного у статті 181 цього Кодексу.

У разі, якщо останній день строку
подання заяви припадає на вихідний,
святковий або неробочий день, останнім
днем строку вважається наступний за
вихідним, святковим або неробочим
робочий день.

Заява про реєстрацію особи як платника
податку подається особисто такою
фізичною особою або безпосередньо
керівником або представником
юридичної особи - платника (в обох
випадках з документальним
підтвердженням особи та повноважень)
до органу державної податкової
служби за місцезнаходженням (місцем
проживання) особи. У заяві
зазначаються підстави для реєстрації
особи як платника податку.

Будь-яка особа, яка підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку, і у випадках та в порядку,
передбачених цією статтею, не подала
до органу державної податкової
служби реєстраційну заяву, несе
відповідальність за ненарахування
або несплату цього податку на рівні
зареєстрованого платника без права
нарахування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, позивач зобов'язаний був
подати до Чернігівської ОДПІ заяву про
реєстрацію в якості платника податку
на додану вартість з липня 2011 року. Як
встановлено в ході проведення
перевірки, ФОП ОСОБА_1 не внесений до
реєстру платників податку на додану
вартість, так як не подавав до
Чернігівської ОДПІ заяву про
реєстрацію платником податку на додану
вартість.

Згідно із п. 187.1 ст. 187 ПК України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог
митного законодавства, а для послуг -
дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Підпунктом „а" п. 202.1 ст. 202 Податкового
кодексу звітним (податковим) періодом є
один календарний місяць, а у випадках,
особливо визначених цим Кодексом,
календарний квартал, з урахуванням
таких особливостей якщо особа
реєструється як платник податку з
іншого дня, ніж перший день
календарного місяця, першим звітним
(податковим) періодом є період, який
розпочинається від дня такої
реєстрації та закінчується останнім
днем першого повного календарного
місяця.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про те, що оскільки позивачем
не було дотримано вимог Податкового
кодексу України, а саме перевищено межу
сукупного доходу в 300000,00 грн., та не
подано заяву про реєстрацію в якості
платника податку на додану вартість, за
період з липня 2011 року по грудень 2013
року позивачем здійснено операції з
виконання робіт, що оподатковуються
податком на додану вартість, а
відповідно до ст.. 183 ПК України
незареєстрований платник несе
відповідальність на рівні із
зареєстрованим, а тому сума такого
податку повинна бути сплачена ФОП
ОСОБА_1 до державного бюджету. Таким
чином, суд приходить до висновку про
правомірність винесеного
Чернігівською ОДПІ податкового
повідомлення-рішення про
донарахування ФОП ОСОБА_1 грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, а тому позовні вимоги про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 06.05.2014
року не підлягають задоволенню.

Перед початком проведення перевірки
ФОП ОСОБА_1 було надіслано повідомлення
№ 66 від 28.03.2014 року, відповідно до якого
позивача попереджено про обов'язок
забезпечити надання всіх необхідних
документів, що підтверджують дані
податкових декларацій (розрахунків),
зокрема фінансову, статистичну та іншу
звітність, регістри податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, а також первинні
та інші документи, які
використовувались в бухгалтерському
та податковому обліку.

У зв'язку з ненаданням Книги обліку
доходів та витрат підприємця було
складено акт про ненадання ФОП ОСОБА_1
документів для проведення
документальної позапланової перевірки
за період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. від
10.04.2014р. №5/17.

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України
платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам
контролюючих органів у повному обсязі
всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.

Відповідальність за вказане порушення
передбачене п. 121.1 ст. 121 ПК України
незабезпечення платником податків
зберігання первинних документів,
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської та статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів
протягом установлених статтею 44 цього
Кодексу строків їх зберігання та/або
ненадання платником податків
контролюючим органам оригіналів
документів чи їх копій при здійсненні
податкового контролю у випадках,
передбачених цим Кодексом, - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 510
гривень.

Враховуючи, що позивачем не було надано
на перевірку Книгу обліку доходів та
витрат підприємця, що не
заперечувалось ним в судовому
засіданні, тому суд вважає, що
застосування до нього
адміністративного штрафу є
правомірним. Таким чином, податкове
повідомлення-рішення № від 06.05.2014
року скасуванню не підлягає, а позовні
вимоги в цій частині не підлягають
задоволенню.

Виходячи з всього вищевикладеного, суд
приходить до висновку про те, що
позивачем документально підтверджено
понесені витрати, що пов'язані із
здійсненням ФОП ОСОБА_1 власної
господарської діяльності, а тому
донарахування позивачу податку на
доходи фізичних осіб та єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є протиправним.
Враховуючи зазначене, позовні вимоги
про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 06.05.2014
року та податкової вимоги № Ф-53 від
17.07.2014 року підлягають задоволенню.
Також, враховуючи, що в судовому
засіданні було встановлено
перевищення позивачем межі валового
сукупного доходу, що дорівнює 300000,00
грн., після чого він зобов'язаний
зареєструватися в якості платника
податку на додану вартість та несе
податкові зобов'язання як
зареєстрований платник, а також
враховуючи, що на перевірку позивачем
не було надано Книгу обліку доходів і
витрат підприємця, а тому в задоволенні
позовних вимог про скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 06.05.2014 року та № від 06.05.2014
року необхідно відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.160-163
КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Чернігівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області №
від 06.05.2014 року.

Скасувати вимогу Чернігівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-53 від 17.07.2014
року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Кашпур