Справа № 814/2325/14
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

814/2325/14

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

23 жовтня 2014 року справа № 814/2325/14

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в письмовому провадженні розглянув адміністративну справу

про

визнання дій неправомірними, зобов’язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нік-Нафта" (надалі - позивач або Товариство) звернулось із адміністративним позовом до Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (надалі - відповідач або ОДПІ), в якому просить суд:

1) визнати неправомірними дії відповідача, які полягають у внесенні до автоматичної інформаційної системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" та автоматичної інформаційної системи "Податковий блок" даних акту від 14 липня 2014 р. № 474/14-20-22-31-38350414 "Про проведення документальної позапланової перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість (надалі - ПДВ) щодо відображення правових відносин з контрагентами-постачальниками ТОВ "Стандарт-Буд-Пласт Плюс" за липень 2013 р., ТОВ "Ерідан Сістем" за лютий 2014 р., ПП "Бергер Продакшн" та ПП "Трансмаркет-Юг" за березень 2014 р. (надалі - акт перевірки);

2) зобов'язати відповідача вилучити з автоматичної інформаційної системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України" та автоматичної інформаційної системи "Податковий блок" інформацію, внесену на підставі акту перевірки Товариства.

В обґрунтування позовних вимог вказано на відсутність у відповідача права на коригування податкових даних позивача на підставі акту перевірки, а також на відсутність права для оцінки правочинів як нікчемних.

Відповідач позов не визнав, зазначивши, що внесення до інформаційних баз даних акту перевірки Товариства, не порушує його права, адже не тягне за собою правових наслідків (а. с. 165-166).

Позивач клопотав про розгляд справи за його відсутності (а. с. 176). Враховуючи клопотання позивача, на підставі ст. 128 ч. 4, 6 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд розглядає справу за відсутності позивача, в порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

14 липня 2014 р. ОДПІ склала акт перевірки Товариства, у висновку якого вказано на порушення Товариством вимог Податкового кодексу України (надалі - ПК України), що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 234115,0 грн. і заниження податкових зобов'язань з цього податку на ту ж саму суму (а. с. 8-23).

Наказом Державної податкової служби України від 24 грудня 2012 р. № 1197 (надалі - наказ № 1197) з 1 січня 2013 р. було введено в експлуатацію інформаційну систему "Податковий блок".

Наданий відповідачем витяг з цієї системи свідчить про те, що на підставі акту перевірки Товариства, ОДПІ здійснила коригування даних позивача із ПДВ за липень 2013 р., лютий і березень 2014 р., шляхом внесення у графи "Обсяг поставки (без ПДВ)" і "Сума ПДВ" ПДВ за господарськими операціями позивача, які не повинні враховуватись при визначені податкових зобов’язань останнього (а. с. 178-179).

На думку відповідача, внесення таких даних до інформаційної системи, є складовою частиною інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності податкових органів, що передбачено ст. 71 ПК України, а ст. 74 п. 74.1. ПК України надає відповідачу право зберігати і опрацьовувати податкову інформацію в інформаційних базах, а тому коригування показника позивача із ПДВ в інформаційній системі "Податковий блок" зроблено у межах інформаційно-аналітичної діяльності ДПІ. Крім того, на переконання відповідача, такі дії є внутрішньою діяльністю податкового органу, яка не породжує для позивача негативних наслідків у вигляді визначення податкових зобов’язань та нарахування штрафних санкцій.

Суд знаходить такі доводи ОДПІ помилковими, з огляду на наступне.

Як визначено ст. 74 п. 74.1. абз. 2 ПК України, перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Отже, законом визначено, що форми і методи опрацювання інформації у відповідних системах, повинні бути визначені центральним податковим органом.

Слід зазначити до 14 червня 2013 р. діяв Примірний порядок взаємодії органів державної податкової служби при опрацюванні розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 18 квітня 2008 р. № 266. Цей нормативний акт втратив чинність на підставі наказу від 14 червня 2013 р. № 165 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця" (надалі - Методичні рекомендації). При цьому, Методичні рекомендацій не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки регулюють повноваження відповідача під час здійснення камеральних перевірок податкової звітності.

На теперішній час відсутній будь-який нормативний акт, якій би визначав форми і методи, підстави, порядок, строки та інше, для внесення даних до інформаційної системи "Податковий блок" в частині результатів перевірок платників податків або їх контрагентів. Наказ № 1197 містить тільки загальні норми щодо затвердження та введення в дію інформаційної системи "Податковий блок".

Відповідно до ст. 19 ч. 2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв’язку із відсутністю спеціалізованого нормативного акту, який би надавав ОДПІ право коригувати показники платника податків на підставі його акту перевірки, суд виходить із загальних засад податкового законодавства.

Системний аналіз ст. ст. 46-50, 54, 58 ПК України дозволяє зробити висновок про те, що податковим законодавством передбачено тільки два способи коригування даних податкової звітності платника податків та, як наслідок, внесення цих відкоригованих (змінених) даних до інформаційних систем: у випадку виявлення відповідачем факту порушення податкового законодавства у вигляді заниження/завищення податкових зобов’язань, він зобов’язаний визначити суму податків, яка підлягає сплаті до бюджету, шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення (податкової вимоги), або платник податків подає податкову звітність, в тому числі уточнену, до податкового органу.

В даному спорі відповідач податкового повідомлення-рішення за наслідками перевірки Товариства не приймав, а останнє не подавало відповідної податкової звітності до ОДПІ.

Отже, як слідує з законодавчого визначення акту перевірки, він тільки фіксує факт проведення перевірки та документарно оформлює її результати і є носієм податкової інформації, на підставі якої податковий орган приймає рішення про нарахування податків та застосування штрафів. Акт перевірки сам по собі, без подальшого податкового повідомлення-рішення, не породжує правових наслідків для платника податків, а тому він не може породжувати і наслідки у вигляді коригування податкових даних в інформаційних системах.

Діяльність податкового органу щодо ведення інформаційних систем спрямована на забезпечення виконання публічних владних контрольних функцій, а тому також носить характер владної діяльності, яка створює та змінює правовідносини між податковим органом і платником податків, а тому суд не може погодитись із доводами відповідача про те, що внесення до інформаційної системи даних, на підставі акту перевірки, не порушує прав позивача, так як в даному випадку штучно створюється ситуація, коли між задекларованими даними позивача і даними відповідача, які зберігаються в інформаційній системі, виникають розбіжності. Той факт, що негативні наслідки мають відстрочений у часі характер, не змінюють того, що вони мають місце.

Слід врахувати і те, що відповідно до ст. 2 КАС України, адміністративний суд захищає в тому числі і інтереси юридичних осіб. В даному випадку інтересом позивача, є відсутність розбіжностей між його податковою звітністю та даними інформаційних систем ОДПІ.

Також суд вважає за необхідне вказати на те, що навіть у випадку вірності висновку ОДПІ про безтоварність господарських операцій позивача із контрагентами, він не мав права вносити до інформаційної системи власні дані із ПДВ - відповідач повинен був прийняти податкове повідомлення-рішення і після узгодження грошового зобов'язання, визначеного цим рішенням, вносити відповідні зміни до інформаційної системи.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно п. 1.3. пп. 1.3.1. Методичних рекомендацій, підсистемами інформаційної системи "Податковий блок" є "Реєстрація ПП", "Обробка податкової звітності та платежів", "Податковий аудит", "Аналітична система", "Облік платежів", у зв'язку із чим, дані підлягають вилученню з інформаційної системи "Податковий блок", а не з інформаційної системи "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України".

Як визначено ст. 163 ч. 1 п. 4 КАС України, в тому випадку, коли рішення суду вимагає від відповідача - суб'єкта владних повноважень вчинення певних дій, постанова повинна містити встановлений судом строк для подання останнім звіту про виконання постанови, при цьому перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно.

Згідно ст. 94 ч. 1 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 73,08 грн. (а. с. 2) і на підставі вищенаведеної норми КАС України, зазначена сума судового збору підлягає присудженню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 128, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, які полягають у внесенні до інформаційної системи "Податковий блок" даних акту від 14 липня 2014 р. № 474/14-20-22-31-38350414 "Про проведення документальної позапланової перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Нік-Нафта" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість щодо відображення правових відносин з контрагентами-постачальниками ТОВ "Стандарт-Буд-Пласт Плюс" за липень 2013 р., ТОВ "Ерідан Сістем" за лютий 2014 р., ПП "Бергер Продакшн" та ПП "Трансмаркет-Юг" за березень 2014 р.

3. Зобов’язати Жовтневу об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Миколаївській області вилучити з інформаційної системи "Податковий блок" інформацію, внесену на підставі акту від 14 липня 2014 р. № 474/14-20-22-31-38350414 "Про проведення документальної позапланової товариства з обмеженою відповідальністю "Нік-Нафта" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість щодо відображення правових відносин з контрагентами-постачальниками ТОВ "Стандарт-Буд-Пласт Плюс" за липень 2013 р., ТОВ "Ерідан Сістем" за лютий 2014 р., ПП "Бергер Продакшн" та ПП "Трансмаркет-Юг" за березень 2014 р.

4. Протягом 5 робочих днів з дня набрання цим рішенням законної сили Жовтневій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області подати до Миколаївського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання постанови, із наданням документального підтвердження.

5. Присудити товариству з обмеженою відповідальністю "Нік-Нафта" судовий збір в сумі 73,08 грн. з Державного бюджету України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства Україні, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства Україні, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя А. О. Мороз