Справа № 826/7185/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/7185/14
інстанції: Соколова О.А.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві, третя
особа, яка не заявляє самостійні вимоги
на предмет спору: ОСОБА_5, про
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання витягу з державного реєстру
на квартиру недійсним та зобов'язання
зняти з реєстрації право власності
ОСОБА_5 та зареєструвати право
власності позивача на квартиру.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
серпня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нову,
якою адміністративний позов
задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, та з урахуванням можливості
вирішення справи на основі наявних у
ній доказів, колегія суддів вирішила
справу розглянути у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 17 грудня 2013 року державним
реєстратором реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
сформовано витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності на підставі
постанови Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25 жовтня 2013 року в
адміністративній справі № 826/15084/13-а.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача та вважаючи їх
протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києві від 19 квітня 2013 року у справі №
2609/22836/12 (2/760/1114/13), яке набрало законної
сили 27 червня 2013 року, визнано право
власності ОСОБА_5 на 1/2 частину
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
жовтня 2013 року в адміністративній
справі № 826/15084/13-а, яка набрала законної
сили 15 листопада 2013 року, зобов'язано
Реєстраційну службу Головного
управління юстиції у м. Києві
зареєструвати право власності ОСОБА_5
на 1/2 частину квартири, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язано
Реєстраційну службу Головного
управління юстиції у м. Києві оформити
та видати ОСОБА_5 витяг з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності на 1/2
частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст. 255 КАС України, постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного Закону,
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державний реєстратор: 1) встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав; 2) приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав; 3)
відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи; 4) веде реєстраційні
справи щодо об'єктів нерухомого майна;
5) присвоює реєстраційний номер об'єкту
нерухомого майна під час проведення
державної реєстрації; 6) видає
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 7)
надає інформацію з Державного реєстру
прав або відмовляє у її наданні у
випадках, передбачених цим Законом; 8) у
разі потреби вимагає подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень; 8-1) під час проведення
державної реєстрації прав, які виникли
та зареєстровані в установленому
порядку до 1 січня 2013 року, запитує від
органів виконавчої влади, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ та організацій, які відповідно
до чинного на момент реєстрації
законодавства проводили таку
реєстрацію, інформацію (довідки, копії
документів тощо), необхідну для
реєстрації прав та їх обтяжень, якщо
такі документи не були подані
заявником або якщо документи, подані
заявником, не містять передбачених цим
Законом відомостей про правонабувача
або про нерухоме майно. Органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, підприємства, установи
та організації, до яких надійшов запит,
зобов'язані безоплатно в установленому
законодавством порядку протягом трьох
робочих днів надати державному
реєстратору відповідну інформацію,
зокрема щодо зареєстрованих речових
прав на нерухоме майно, у тому числі
земельні ділянки; 9) здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з ч. 1 ст. 19 вказаного Закону,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 28 вказаного
Закону, інформація з Державного
реєстру прав про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень надається у формі
витягу, інформаційної довідки та
виписки.

Надання інформації з Державного
реєстру прав здійснюється нотаріусом у
формі витягу в результаті проведення
державної реєстрації прав під час
вчинення нотаріальних дій з нерухомим
майном, об'єктом незавершеного
будівництва.

Витяг з Державного реєстру прав на
підставі заяви мають право отримувати:
1) власник нерухомого майна або
уповноважена ним особа; 2) особа, яка має
речове право на чуже нерухоме майно,
або уповноважена нею особа; 3)
спадкоємець (правонаступник - для
юридичної особи) або уповноважена ним
особа; 4) власник (співвласник) квартири,
житлового чи нежитлового приміщення у
багатоквартирному будинку при
створенні об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку (асоціація власників житлових
будинків, якщо їй делеговані
повноваження з управління неподільним
та загальним майном відповідного
житлового комплексу),
житлово-будівельні кооперативи або їх
уповноважені особи про суб'єктів права
власності на житлові та нежитлові
приміщення у такому будинку.

Витяг з Державного реєстру прав про
державну реєстрацію іпотеки, обтяження
на підставі заяви мають право
отримувати будь-які фізичні та
юридичні особи.

Згідно з п.п. 46, 47 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1141 від 26 жовтня 2011 року (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), витяг, інформаційна
довідка, виписка з Державного реєстру
прав формується на підставі
відомостей, що містяться у ньому, з
присвоєнням індексного номера,
фіксацією дати та часу їх формування.

Для формування витягу, інформаційної
довідки, виписки з Державного реєстру
прав державний реєстратор вносить до
Державного реєстру прав такі
відомості: 1) реєстраційний номер, дата
та час реєстрації заяви (запиту); 2)
параметри запитуваної інформації (у
разі надання інформації у формі
інформаційної довідки та витягу про
державну реєстрацію іпотеки,
обтяження); 3) прізвище, ім'я та по
батькові державного реєстратора; 4)
найменування органу державної
реєстрації прав; 5) номер та серія
бланка витягу, інформаційної довідки
або виписки з Державного реєстру прав.

За змістом п. 48 вказаного Порядку, у
Державному реєстрі прав передбачено
формування таких витягів: витяг, який
надається власнику нерухомого майна,
його спадкоємцям (правонаступникам);
витяг, який надається особі, яка має
речові права на нерухоме майно; витяг
про державну реєстрацію іпотеки; витяг
про державну реєстрацію обтяження
речових прав на нерухоме майно; витяг,
який надається в процедурі державної
реєстрації прав; витяг, який надається
в процедурі взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Витяг, який надається власнику
нерухомого майна, його спадкоємцям
(правонаступникам), містить інформацію
про державну реєстрацію права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, обтяження таких прав,
наявну у розділі Державного реєстру
прав, відкритому на такий об'єкт, на
дату та час його формування.

Згідно з п. 49-1 вказаного Порядку, у разі
потреби заявник може отримати витяг,
який містить деталізовану інформацію
про внесення змін до відповідних
записів Державного реєстру прав.

Власник нерухомого майна, його
спадкоємці (правонаступники) можуть
отримати витяг, який містить
деталізовану інформацію про державну
реєстрацію припинення речових прав
інших осіб на нерухоме майно, що
належить заявнику на праві власності;
про державну реєстрацію припинення
обтяжень речових прав на таке нерухоме
майно; про внесення змін до відповідних
записів Державного реєстру прав.

Проаналізувавши викладені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що належними та допустимими
доказами у справі доведено, що
відповідач під час формування витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 17 грудня 2013 року на
підставі постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
жовтня 2013 року в адміністративній
справі № 826/15084/13-а, діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України,
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», Порядком ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1141 від 26 жовтня 2011 року, з урахуванням
обставин, встановлених рішенням
Солом'янського районного суду м. Києві
від 19 квітня 2013 року у справі № 2609/22836/12
(2/760/1114/13) та постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
жовтня 2013 року в адміністративній
справі № 826/15084/13-а, що набрали законної
сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
надано достатньо доказів
правомірності дій щодо формування
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 17 грудня 2013 року, що
підтверджується наведеними
законодавчими нормами та наявними
матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
позовних вимог ОСОБА_4 до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про зобов'язання вчинити певні
дії.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.