Справа № 826/15528/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 жовтня 2014 року 13:42
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., за участю секретаря
судового засідання Савченко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
до Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління
про скасування постанови у
ВП №44062964 від 25.07.2014, зобов'язання
від позивача - ОСОБА_2;
від відповідача - Гресь Т.О.
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Гресь Т.О., начальника
відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Костенко Л.І., в якому
просить суд: зобов'язати державного
виконавця Гресь Т.О. та начальника
Костенко Л.І. ВДВС Солом'янського РУЮ у
місті Києві належним чином вручити
постанову про відкриття виконавчого
провадження ОСОБА_1; зобов'язати
державного виконавця Гресь Т.О. та
начальника Костенко Л.І. ВДВС
Солом'янського РУЮ у місті Києві
поновити строк на добровільне
виконання виконавчого напису № 6795 від
17.07.2013; скасувати постанову державного
виконавця Гресь Т.О. ВДВС
Солом'янського РУЮ у місті Києві про
стягнення з боржника виконавчого збору
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржувана постанова є
такою, що підлягає скасуванню, оскільки
державним виконавцем постанову про
відкриття виконавчого провадження
направлено позивачу з грубим
порушенням встановленого частиною 1
статті 31 Закону України «Про виконавче
провадження» порядку її направлення, а
саме рекомендованим листом без
повідомлення про вручення. Крім того,
зазначив, що постанова про відкриття
виконавчого провадження була отримана
його сином, так як позивач у період з
18.07.2014 по 30.07.2014 перебував у місті Одеса
на базі відпочинку «Монтажник». Про
існування постанови про відкриття
виконавчого провадження позивач
дізнався лише 11.09.2014, а саме, з моменту
отримання постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору. Також
зазначив, що представник позивача
звертався до начальника Відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві з заявою про
поновлення строку на добровільне
виконання виконавчого документа, однак
останнім у поновленні строку було
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13.10.2014 відкрито
провадження у справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду в судовому
засіданні.

У судовому засіданні 22.10.2014 відповідно
до частини першої статті 52 Кодексу
адміністративного судочинства України
ухвалою суду без виходу до нарадчої
кімнати, занесеною секретарем судового
засідання до журналу судового
засідання, замінено неналежних
відповідачів - Державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Гресь Т.О. та
начальника відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
Костенко Л.І. на належного - Відділ
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві.

Представник позивача у судовому
засіданні 22.10.2014 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідачів у судовому
засіданні 22.10.2014 проти позову
заперечувала повністю, просила у його
задоволенні відмовити, посилаючись на
те, що оскаржувана постанова винесена
відповідачем у межах та у спосіб,
передбачений чинним законодавством
України.

У судовому засіданні 22.10.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов до наступних
висновків.

16.07.2014 Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк» звернулось до Відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві з заявою про
відкриття виконавчого провадження, яка
надійшла до відповідача 16.07.2014 на
підставі виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
про звернення стягнення на трикімнатну
квартиру №10, загальною площею 104,10 кв.м,
жилою площею 54,70 кв.м., яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, що належить на
праві власності ОСОБА_1.

18.07.2014 головним державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Гресь Тетяною
Олександрівною винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
44062964 та надано боржнику строк для
добровільного виконання - до 24.07.2014.

Вказана вище постанова 28.07.2014 отримана
сином ОСОБА_1, згідно інформації з бази
УДППЗ «Укрпошта».

25.07.2014 головним державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Гресь Тетяною
Олександрівною винесено постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
у розмірі 102450,12 грн.

Вказана вище постанова 06.09.2014
направлена відповідачем на адресу
ОСОБА_1.

17.09.2014 позивач звернувся до начальника
Відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Костенко Л.І. з заявою
про поновлення строку на добровільне
виконання виконавчого напису.

Листом від 26.09.2014 № 927/22-14 позивачу
відмовлено у задоволенні його заяви, у
зв'язку з відсутністю обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій.

Вважаючи оскаржувану постанову такою,
що підлягає скасуванню, позивач
звернувся до суду з даним позовом за
захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV
(далі - Закон № 606-XIV).

Статтею 1 Закону № 606-XIV передбачено,
що виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону
№ 606-XIV державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-XIV
визначено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 Закону № 606-XIV, зокрема, за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення (пункт
1 частини 1 статті 19 Закону N 606-XIV).

Відповідно до частин 1-3 статті 25 Закону
№ 606-XIV державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Частиною 1 статті 27 Закону № 606-XIV
передбачено, що у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення, державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№ 606-XIV у разі невиконання боржником
рішення майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи.

Згідно пункту 6 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 13.12.2010 № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору та накладення штрафу належать до
видів відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
та рішення про поновлення на роботі.
Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її невиконання
самостійно, виконується примусово в
установленому Законом України «Про
виконавче провадження» порядку.

Наведені правові норми зобов'язують
боржника добровільно виконати рішення
у строк, встановлений державним
виконавцем та повідомити про таке
виконання у цей же термін. В свою чергу,
дані норми, у разі невиконання
боржником рішення добровільно у
встановлений державним виконавцем
строк, зобов'язують державного
виконавця на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочати примусове виконання рішення,
тобто вчиняти певні дії, спрямовані на
примусове виконання рішення.

У той же час слід зазначити, що перебіг
строку для добровільного виконання
починається з моменту отримання
боржником постанови про відкриття
виконавчого провадження, що в свою
чергу, покладає на виконавця обов'язок
перед початком примусового виконання
рішення пересвідчитись в отриманні
боржником такої постанови.

Відповідні висновки суду узгоджуються
з положеннями статті 31 Закону № 606-XIV,
якою закріплено, що копії постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Вищенаведене узгоджується з позицією
Вищого адміністративного суду України,
викладеною в ухвалі від 23 січня 2014 року
№ К/9991/30356/12.

Разом з тим, за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів. Про
відкладання провадження виконавчих
дій державний виконавець виносить
відповідну постанову, про що
повідомляє сторонам (частина 1 статті 35
Закону №606-XIV).

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до Закону, інших
нормативно-правових актів підлягають
примусовому виконанню в разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Інструкцією про проведення
виконавчих дій, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999 року №74/5 (далі - Інструкція
№74/5).

Так, згідно вимог абзацу 2 пункту 4.1.1
Інструкції №74/5 державний виконавець,
починаючи виконувати рішення, повинен
пересвідчитись, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк.

Разом з тим, як встановлено у судовому
засіданні та підтверджується
матеріалами виконавчого провадження,
долученими відповідачем до матеріалів
справи, державний виконавець при
винесенні постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору від 25.07.2014
не пересвідчився у отриманні боржником
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 18.07.2014. Так, матеріали
виконавчого провадження містять
роздруківку з сайту «Відстеження
пересилання поштових відправлень», яка
датована 17.09.2014, у той час, як постанова
про стягнення з боржника виконавчого
збору винесена 25.07.2014.

Крім того, відповідач у судовому
засіданні визнав факт направлення на
адресу позивача постанови про
відкриття виконавчого провадження від
18.07.2014 рекомендованим листом без
повідомлення про вручення, що свідчить
про грубе порушення статті 31 Закону №
606-XIV.

Також, як вбачається з постанови про
відкриття виконавчого провадження від
18.07.2014 відповідач визначив боржнику -
ОСОБА_1 строк для добровільного
виконання до 24.07.2014.

Разом з тим, за усталеною практикою
перебіг процесуального строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Тобто, строк добровільного виконання
ОСОБА_1 виконавчого напису повинен був
становити до 25.07.2014, а не до 24.07.2014, як
встановлено відповідачем у постанові
про відкриття виконавчого провадження
від 18.07.2014.

Частиною другої статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За таких обставин та з урахуванням
того, що відповідач перед початком
примусового виконання виконавчого
напису не пересвідчився в отриманні
позивачем постанови про відкриття
виконавчого провадження № 4406296,
неналежно повідомив позивача про
відкриття виконавчого провадження
(рекомендованим листом без
повідомлення про вручення), суд
приходить до висновку про наявність
підстав для скасування постанови
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Гресь Т.О. про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 25.07.2014 та задоволення позовних
вимог у цій частині.

Щодо позовних вимог позивача про
зобов'язання державного виконавця
Гресь Т.О. та начальника Костенко Л.І.
ВДВС Солом'янського РУЮ у місті Києві
належним чином вручити постанову про
відкриття виконавчого провадження
ОСОБА_1 та поновити строк на
добровільне виконання виконавчого
напису № 6795 від 17.07.2013, то останні
задоволенню не підлягають оскільки є
дискреційними повноваженнями та
виключною компетенцією відповідача, а
втручання в дискреційні повноваження
відповідача виходить за межі завдань
адміністративного судочинства,
визначених частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи встановлені обставини
справи, суд дійшов висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позову.

Щодо дотримання строку звернення до
суду суд зазначає, що матеріалами
справи підтверджується відсутність
позивача у місті Києві під час
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження від 18.07.2014 та
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 25.07.2014. Крім того,
позивач звертався до відповідача із
заявою про відкладення провадження
виконавчих дій, відповідь на яку
отримав 01.10.2014 й 03.10.2014 (згідно поштової
відмітки на конверті) звернувся з даним
позовом до суду, тобто з дотриманням
десятиденного строку звернення,
встановленого статтею 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

На стягненні судових витрат
представник позивача ні у позовній
заяві, ні у судовому засіданні не
наполягав.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
про стягнення виконавчого збору від 25
липня 2014 року у ВП № 44062964.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 КАС України.

Суддя
В.П. Катющенко