Справа № 816/3830/14
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/3830/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Дубовик О.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Бондаренка
А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Прокуратури
Полтавської області про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Прокуратури Полтавської області про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання нарахувати та
виплатити грошову допомогу з
урахуванням інфляції на час розгляду
справи.

В обґрунтування своїх вимог позивачем
зазначено, що Прокуратурою Полтавської
області допущена протиправна
бездіяльність, яка полягає у
ненарахуванні та невиплаті йому з
07.06.2010 (дати звільнення з органів
прокуратури за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію) грошової
допомоги, передбаченої статтею 50-1
Закону України "Про прокуратуру".

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги, просив суд їх
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача в ході
судового розгляду заперечував проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на норми Закону України
"Про запобігання фінансової катастрофи
та створення передумов для
економічного зростання в Україні",
якими виключено частину 16 статті 50-1
Закону України "Про прокуратуру".
Вказував на те, що чинним
законодавством не передбачено виплату
грошової допомоги за вислугу років
працівникам прокуратури, які належали
до начальницького складу органів
внутрішніх справ і яким при звільненні
з цих органів вже виплачувалась така
допомога. Також наголошував на
пропущенні позивачем строку звернення
до суду, оскільки він був повідомлений
про відсутність підстав для виплати
грошової допомоги листом від 10.11.2010.

Правова позиція Прокуратури
Полтавської області також викладена її
представником у письмових
запереченнях (а.с. 58-59).

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
подані ними документи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що з 02.06.1998 по 07.06.2010
ОСОБА_1 працював в Прокуратурі
Полтавської області на посадах:
прокурора відділу нагляду за
додержанням законів органами дізнання
та слідчими внутрішніх справ,
прокурора відділу нагляду за
додержанням законів органами
внутрішніх справ і податкової міліції,
прокурора та старшого прокурора
відділу нагляду за розслідуванням
кримінальних справ, що підтверджується
копією трудової книжки (а.с. 11-12).

Наказом Прокуратури Полтавської
області № 153к від 03.06.2010 радника юстиції
ОСОБА_1 звільнено з посади старшого
прокурора відділу нагляду за
розслідуванням кримінальних справ
слідчими органів прокуратури за
власним бажанням у зв'язку з виходом на
пенсію 07.06.2010 (а.с.35).

При звільненні з органів прокуратури
грошова допомога, передбачена
частиною 15 статті 50-1 Закону України
"Про прокуратуру" (в редакції зі
змінами, внесеними Законом України від
12.07.2001 № 2663-III "Про внесення змін до
Закону України "Про прокуратуру"),
ОСОБА_1 відповідачем не виплачена.

З пояснень позивача судом з'ясовано, що
після звільнення з органів прокуратури
до вересня 2014 року він не звертався до
відповідача із заявами про виплату
грошової допомоги, оскільки вважав, що
не має права на її отримання, так як
співробітниками роботи з кадрами
Прокуратури Полтавської області при
оформленні документів про звільнення
повідомлено йому про разовий характер
допомоги та отримання ним аналогічної
допомоги при звільненні з органів
внутрішніх справ. Про порушення своїх
прав позивач дізнався при зустрічі зі
своїми колегами у 2014 році (точної дати
не пам'ятає), а тому 12.09.2014 звернувся до
відповідача із заявою про виплату
грошової допомоги.

На звернення ОСОБА_1 від 12.09.2014
Прокуратурою Полтавської області
листом № 18ф-433вих14 від 17.09.2014
повідомлено, що виплата грошової
допомоги, яка передбачена частиною 16
статті 50-1 Закону України "Про
прокуратуру", скасована Законом
України "Про запобігання фінансової
катастрофи та створення передумов для
економічного зростання в Україні"
(а.с.14).

Позивач, вважаючи, що Прокуратурою
Полтавської області допущена
протиправна бездіяльність, яка полягає
у ненарахуванні та невиплаті йому з
07.06.2010 (дати звільнення з органів
прокуратури за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію) грошової
допомоги, передбаченої статтею 50-1
Закону України "Про прокуратуру", 02.10.2014
звернувся до суду.

При розгляді в ході судового засідання
16.10.2014 (а.с. 41-42) питання про визнання
причин пропущення строку звернення до
суду поважними представником
відповідача не надано суду жодних
доказів на спростування пояснень
позивача. Матеріали адміністративної
справи також не містили доказів
звернення позивача до Прокуратури
Полтавської області та отримання
відмови у виплаті грошової допомоги до
вересня 2014 року, а тому судом
постановлено протокольну ухвалу від
16.10.2014 про визнання причин пропуску
строку звернення ОСОБА_1 до суду
поважними та продовжено розгляд
справи.

Надана представником відповідача під
час наступного судового засідання
23.10.2014 копія листа Прокуратури
Полтавської області від 10.11.2010 за №
11/1-513вих-10 (а.с. 81), також не може бути
розцінена судом як достатній доказ для
висновку про порушення ОСОБА_1 строку
звернення до суду, адже документів на
підтвердження направлення листа та
вручення його позивачеві до справи не
долучено. Крім того, цей лист містить
помилку у написанні адреси позивача.

Оцінюючи обґрунтованість позовних
вимог, суд також виходить з наступного.

Відповідно до частини 15 статті 50-1
Закону України "Про прокуратуру" (в
редакції зі змінами, внесеними Законом
України від 12.07.2001 № 2663-III "Про внесення
змін до Закону України "Про
прокуратуру") прокурорам і слідчим у
разі виходу на пенсію за вислугою років
чи по інвалідності виплачується
грошова допомога без сплати податку у
розмірі місячного заробітку, з якого
обчислена пенсія, за кожен повний рік
роботи прокурором, слідчим прокуратури
чи на посадах у науково-навчальних
закладах прокуратури.

Згідно зі статтею 56 Закону
України "Про прокуратуру" під поняттям
"прокурор" у статті 8, частині четвертій
статті 9, частинах першій, другій,
третій статті 12, частині першій статті
20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій,
четвертій і шостій статті 46, частині
першій статті 46-1, частині першій статті
47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п'ятій
статті 52 і статті 55 цього Закону слід
розуміти: Генеральний прокурор України
та його заступники, підпорядковані
прокурори та їх заступники, старші
помічники і помічники прокурора,
начальники управлінь і відділів, їх
заступники, старші прокурори і
прокурори управлінь і відділів, які
діють у межах своєї компетенції.

З аналізу змісту наведених норм
слідує, що частина 15 статті 50-1 Закону
України "Про прокуратуру" містить прямо
встановлений правовий припис, який
вказує на право прокурора, під поняття
якого згідно зі статтею 56 Закону
України "Про прокуратуру" підпадає
також і прокурор відділу прокуратури
області, на отримання грошової
допомоги при звільненні його з роботи в
органах прокуратури у зв'язку із
виходом на пенсію за вислугою років, з
урахуванням всього стажу роботи на
прокурорських посадах.

Інших обмежень щодо виплати такої
допомоги статтею 50-1 Закону України "Про
прокуратуру" не передбачено. Отже,
виплаті грошової допомоги повинні
передувати як факт набуття права на
пенсію за вислугою років, так і факт
звільнення з органів прокуратури у
зв'язку із виходом на пенсію.

Судом встановлено, що станом на дату
звільнення позивач мав стаж роботи на
посаді прокурора повних 12 років (а.с.
11-12) та перебував на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України Октябрського
району в м. Полтаві як пенсіонер, що
отримує пенсію за вислугу років згідно
із Законом України "Про прокуратуру" з
24.10.2008 (а.с. 13), а тому за приписами
частини 15 статті 50-1 Закону України "Про
прокуратуру" (в редакції зі змінами,
внесеними Законом України від 12.07.2001 №
2663-III "Про внесення змін до Закону
України "Про прокуратуру") мав право на
отримання грошової допомоги.

Разом з тим, при звільненні 07.06.2010 з
органів прокуратури грошова допомога
ОСОБА_1 відповідачем не виплачена, що
свідчить про допущення Прокуратурою
Полтавської області протиправної
бездіяльності.

З огляду на викладене, суд
відхиляє посилання представника
відповідача на отримання ОСОБА_1 згідно
з пунктом 10 постанови Кабінету
Міністрів України № 393 від 17.07.1992
грошової допомоги при звільненні зі
служби в органах внутрішніх справ як на
обставину, що вказує на відсутність
підстав для виплати грошової допомоги,
передбаченої статтею 50-1 Закону України
"Про прокуратуру".

Крім того, суд вважає
безпідставними доводи представника
відповідача про необхідність
урахування при розгляді справи по суті
Закону України "Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання в
Україні" від 27.03.2014 N 1166-VII, яким
скасовано виплату грошової допомоги,
передбаченої статтею 50-1 Закону України
"Про прокуратуру", адже станом на дату
звільнення позивача - 07.06.2010 норма
частини 15 статті 50-1 Закону України "Про
прокуратуру" (в редакції зі змінами,
внесеними Законом України від 12.07.2001 №
2663-III "Про внесення змін до Закону
України "Про прокуратуру") була чинною,
а Закон України N 1166-VII ще не був
прийнятий Верховною Радою України.

Також судом враховано, що
відповідно до частини 1 статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду
України у справі за конституційним
зверненням НБУ щодо офіційного
тлумачення положення частини 1 статті 58
Конституції України (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів) від 09.02.1999
зазначено, що дію нормативно-правового
акта в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набуття цим
актом чинності і припиняється із
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Отже, позивач отримав право
на виплату грошової допомоги під час
дії частини 15 статті 50-1 Закону України
"Про прокуратуру" (в редакції зі
змінами, внесеними Законом України від
12.07.2001 № 2663-III "Про внесення змін до
Закону України "Про прокуратуру"), а
тому це право не підлягає звуженню на
підставі законів, які не діяли станом
на дату виникнення спірних
взаємовідносин.

Відповідно до статті 2
Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення" № 1282 від
03.07.1991 соціальні виплати, що мають
цільовий і разовий характер (допомога
при народженні дитини, допомога на
поховання, матеріальна допомога,
одноразова допомога при виході на
пенсію тощо), а також допомога у зв'язку
з вагітністю і пологами індексації не
підлягають. Підтримка купівельної
спроможності провадиться шляхом
підвищення розміру зазначених виплат.

За приписами наведеної норми грошова
допомога індексації не підлягає, а тому
суд дійшов висновку про задоволення
позовних вимог в частині визнання
протиправною бездіяльності
відповідача та зобов'язання
Прокуратури Полтавської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову
допомогу, передбачену статтею 50-1
Закону України "Про прокуратуру" (в
редакції зі змінами, внесеними Законом
України від 12.07.2001 № 2663-III "Про внесення
змін до Закону України "Про
прокуратуру"). В іншій частині позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

У зв'язку з частковим
задоволенням позовних вимог, з
Державного бюджету України на користь
позивача підлягають стягненню витрати
у вигляді судового збору у розмірі 48,72
грн.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Прокуратури Полтавської області, що
полягає у ненарахуванні та невиплаті
ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої
статтею 50-1 Закону України "Про
прокуратуру" (в редакції зі змінами,
внесеними Законом України від 12.07.2001 №
2663-III "Про внесення змін до Закону
України "Про прокуратуру").

Зобов'язати Прокуратуру Полтавської
області нарахувати та виплатити ОСОБА_1
грошову допомогу, передбачену статтею
50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в
редакції зі змінами, внесеними Законом
України від 12.07.2001 № 2663-III "Про внесення
змін до Закону України "Про
прокуратуру").

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) судовий збір в сумі 48,72 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено
28 жовтня 2014 року.

Суддя
О.В. Гіглава