Справа № 826/7494/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/7494/14
інстанції: Соколова О.А.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

27 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при
секретарі - Войтковській Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві про
визнання нечинною вимоги ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві від 15 травня 2014 року №Ф-2522-25 про
сплату суми боргу та визнання
протиправними дії відповідача щодо
стягнення з ОСОБА_2 єдиному внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та визнати її
відповідно до вимог чинного
законодавства пенсіонером за віком.

Постановою Окружного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення та прийняти нове, яким
відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи
фізична особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

З 2012 року позивач перебуває на
спрощеній системі оподаткування, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку серія НОМЕР_2 від 17.09.2012
р.

15 травня 2014 року відповідачем
сформована вимога про сплату недоїмки
№ Ф-2522-25, в якій зазначено, що станом на
30 квітня 2014 року заборгованість зі
сплати єдиного внеску, штрафів та пені
ФОП ОСОБА_2 становить 845,30 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника. Умови її призначення за
віком визначені статтею 26 зазначеного
Закону.

Матеріали справи містять копію
пенсійного посвідчення НОМЕР_1
виданого 03.01.2014 р. Пенсійним фондом
України, де зазначено вид пенсії - «за
віком».

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивач, як особа, якій
призначено пенсію за віком, звільнена
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Більш того, положення ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на державне соціальне
страхування» не пов'язує звільнення
від сплати єдиного внеску із
досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску фізичних осіб-підприємців, які
мають статус пенсіонерів.

Втім необхідно зазначити, що позивач
просила суд визнати нечинною винесену
відповідачем вимогу про сплату боргу
зі сплати єдиного внеску. Встановлені ж
статтями 105, 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
способи захисту порушеного права не є
вичерпними. Разом з тим, деякі із
встановлених способів захисту
порушеного права носять обмежений
характер і не можуть бути застосовані
при виникненні будь-якого спору у сфері
публічних правовідносин. Так, вимога
про визнання нечинним акта може
стосуватися лише нормативно-правового
акта, а про визнання протиправним
-індивідуального акта.

Таким чином, у тих випадках, коли
предметом спору є індивідуальний акт,
дія або бездіяльність позовною вимогою
за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України
має бути визнання такого акта, дії чи
бездіяльності протиправними
(недійсними, незаконними,
неправомірними, скасування такого
акту), а в разі оскарження
нормативно-правового акта -визнання
його нечинним.

За наведеного, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про визнання
вимоги від 15.05.2014 року №Ф-2522-25
протиправною та її скасування.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. За
наведеного, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції про часткове задоволення
адміністративного позову.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду від 15
липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Є.І. Мєзєнцев

суддя

В.В. Файдюк

суддя

Є.В.Чаку

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.