Справа № 755/14354/14-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Галаган В.І.
Суддя-доповідач: Оксененко
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації на постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 19 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання
нарахувати і виплатити одноразову
грошову допомогу на оздоровлення,
відповідно до положень ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського
районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання
неправомірною бездіяльності щодо
відмови йому у здійсненні перерахунку
та виплати щорічної допомоги на
оздоровлення, як особі, віднесеній до
ІІ категорії осіб, учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, як такий, що
порушує вимоги Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язання усунути порушення і
провести перерахунок згідно ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат за 2013 рік; зобов'язання
виплатити згідно ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі 5
мінімальних заробітних плат за 2013 рік;
зобов'язання в подальшому нараховувати
та виплачувати щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 5 (п'яти)
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
статі 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 19 червня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та зобов'язання
нарахувати і виплатити одноразову
грошову допомогу на оздоровлення,
відповідно до положень ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в частині вимог за період з 1996 року по
28.11.2013 року залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 19 червня 2014 року
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації щодо відмови у
здійсненні перерахунку та виплати
ОСОБА_2 щорічної допомоги на
оздоровлення як особі, постраждалій
внаслідок Чорнобильської катастрофи
ІІ категорії, як такого, що порушує
вимоги Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації здійснити
перерахунок ОСОБА_2 щорічної допомоги
на оздоровлення за 2013 рік у
відповідності до положень ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в розмірі 5-ти мінімальних заробітних
плат, з урахуванням проведених виплат.
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації виплатити
ОСОБА_2 недоплачені суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік у
відповідності до положень ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в розмірі 5-ти мінімальних заробітних
плат, з урахуванням проведених раніше
виплат. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні вимог адміністративного
позову.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст.
183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на користь позивача необхідно
здійснити перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
ІІ категорії, що підтверджується
копією посвідчення, наявного в
матеріалах справи та має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення згідно ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 5-ти мінімальних заробітних
плат.

Проте, щорічна допомогу на
оздоровлення позивачу виплачувалась
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України N 562 від 12.07.2005 року
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Так, пунктом 4 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році норми і положення ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік, отже, вказаним пунктом цього
Закону КМУ надано право встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України станом на
24.07.2013 року (дата виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік) таке право використано не було,
оскільки відповідного
нормативно-правового акта КМУ на
виконання вимог пункту 4 «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
щодо встановлення розмірів щорічної
допомоги на оздоровлення прийнято не
було, тому до прийняття вищезгаданого
нормативно-правового акта КМУ при
визначенні розміру виплат щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік
застосуванню підлягають безпосередньо
положення ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року №3-рп2012 дано тлумачення,
що нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України під час
вирішення-справ про соціальний захист
підлягають застосуванню тоді, коли
вони видані у межах його компетенції на
основі і на виконання Бюджетного
кодексу України, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік та
інших законів України.

Ураховуючи особливість дії в часі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік, нормативно-правовий
акт Кабінету Міністрів України,
виданий на його виконання, також діє у
межах бюджетного року.

Отже, постанова КМУ №562 від 12 липня 2005
року «Про щорічну допомогу на
здоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» була видана на виконання
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» і була розрахована
на бюджетний період 2005 року, а тому
вказані норми даної постанови не
одягають застосуванню при визначенні
розміру виплат щорічної допомоги на
здоровлення у бюджетному періоді 2013
року.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України, тобто, відповідачем
неправомірно, зокрема, у порушення ст. 19
Конституції України, занижений розмір
соціального забезпечення, обов'язок
виплати якого покладено на
відповідача, у зв'язку з чим дії
відповідача є такими, що порушують
права позивача на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Отже, дії відповідача щодо не виплати у
повному розмірі щорічної допомоги на
оздоровлення, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України N 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є неправомірними.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційні скарги
підлягають залишенню без задоволення,
а постанова суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації - залишити без
задоволення, а постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 19 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Ю.А. Ісаєнко

Судді:

І.В. Федотов

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.