Справа № А23/611
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року м.
Київ К/800/21354/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді Єрьоміна А.В.,

суддів Кравцова О.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від 06 грудня
2012 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2014 року у справі за позовом
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Відкритого акціонерного товариства
"Науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
гірничого машинобудування з Дослідним
заводом", Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дамаск ЗЛС" про
стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду
Дніпропетровської області від 06 грудня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року, відмовлено в задоволенні позову в
частині стягнення з відкритого
акціонерного товариства
"Науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
гірничого машинобудування з Дослідним
заводом" в доход держави відшкодування
у розмірі 4509600 гривень; закрито
провадження у справі в частині вимог
щодо стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю "Дамаск
ЗЛС" на користь відкритого
акціонерного товариства
"Науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
гірничого машинобудування з Дослідним
заводом" 4509600 гривень.

Не погоджуючись з ухваленими
рішеннями, позивач подав касаційну
скаргу, в якій зазначив, що судами
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, висновок
зазначеного суду не відповідає
обставинам справи. Крім того, допущено
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи. У зв'язку з цим позивач просив:

- Скасувати ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року та постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від 6 грудня
2012 року, прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, тому справа
розглядалась в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відкрите акціонерне товариство
"Науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
гірничого машинобудування з Дослідним
заводом" через канцелярію суду подало
письмові заперечення в який просило
касаційну скаргу залишити без
задоволення, а судові рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
зазначає наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між ВАТ
«Науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
гірничого машинобудування з Дослідним
заводом» (покупець) та ТОВ «Дамаск ЗЛС»
(продавець) було укладено договір
купівлі-продажу товарів від 10 грудня 2006
року № 3 та додаткова угода від 1
березня 2007 року № 1 до нього.

Відповідно до умов цього договору ВАТ
«Науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
гірничого машинобудування з Дослідним
заводом» було перераховано ТОВ «Дамаск
ЗЛС» 4509600 гривень.

Разом з тим, постановою Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 березня 2008 року по кримінальній
справі №67079049 встановлено факт
вчинення директором ТОВ «Дамаск ЗЛС» -
ОСОБА_1 злочинів передбачених ч. 1 ст. 205,
ч.1, 3 ст.. 358 КК України.

Зважаючи на обставини установлені
вказаною постановою суди попередніх
інстанцій погодились з твердженнями
позивача про наявність у ТОВ «Дамаск
ЗЛС» мети завідомо суперечної
інтересам держави і суспільства при
укладенні договору купівлі-продажу
товарів від 10 грудня 2006 року № З та
додаткової угоди до нього.

Відмовляючи у задоволенні позову суди
першої та апеляційної інстанції
виходили з наступного, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із статтями 4, 10 та 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити Цивільному кодексу
України, іншим законам України, які
приймаються відповідно до Конституції
України та Цивільного кодексу України,
міжнародним договорам, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, актам Президента
України, постановам Кабінету Міністрів
України, актам інших органів державної
влади України, органів влади
Автономної Республіки Крим у випадках
і в межах, встановлених Конституцією
України та законом, а також моральним
засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(статті 1, 8 Конституції України).

Згідно із ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу
України недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 статті 207 Господарського
кодексу України встановлено, що
господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 208 Господарського
кодексу України якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке,
що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Таким чином враховуючи положення
вказаних правових норм та дослідивши
докази по справі, а саме постанову
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 26 березня 2008 року
по кримінальній справі № 67079049, суди
вірно встановивши обставини справи,
які свідчать про наявність у ТОВ
«Дамаск ЗЛС» мети завідомо суперечної
інтересам держави і суспільства при
укладанні угоди з ВАТ
«Науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
гірничого машинобудування з Дослідним
заводом» (покупець) та ТОВ «Дамаск ЗЛС»,
відсутності як наслідок поставки
товару від ТОВ «Дамаск ЗЛС» до ВАТ
«Науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
гірничого машинобудування з Дослідним
заводом» та ТОВ «Дамаск ЗЛС», дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки наявність наміру на
вчинення правочину з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства було встановлена лише у
продавця.

Позивачем не доведено наявність у ВАТ
«Науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
гірничого машинобудування з Дослідним
заводом» вини та умислу спрямованого
на заволодіння державним майном,
порушення публічного порядку, не
надано доказів про умисність укладання
угоди з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, тому
вимоги позивача щодо застосування
наслідків визнання угоди недійсною, як
адміністративно-господарських санкцій
є безпідставними.

Крім цього, суд першої інстанції
враховуючи те, що згідно з витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців №
11393501 від 14 жовтня 2011 року стан
юридичної особи ТОВ «Дамаск ЗЛС» -
припинено, на підставі п.5 ч.1 ст.157 КАС
України, обґрунтовано закрив
провадження у справі в частині
позовних вимог про стягнення з ТОВ
«Дамаск ЗЛС» на користь ВАТ
«Науково-дослідний та
проектно-конструкторський інститут
гірничого машинобудування з Дослідним
заводом» 4509600 гривень, отриманих за
договором від 10 грудня 2006 року № 3 та
додатковою угодою до нього.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухвалені судових рішень чи вчинені
процесуальних дій.

За вказаних обставин, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги і скасування судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 222, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від 06 грудня
2012 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав в порядку та в строки,
установлені статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: