Справа № 817/509/14
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №817/509/14

13 жовтня 2014 року 13год. 00хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Шарапи В.М., за участю
секретаря судового засідання Климчук
В.В. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача 1: представник Мельник А.В.,

відповідача 2: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_3 до
Комунального підприємства "Рівненське
обласне бюро технічної
інвентаризації", Реєстраційної
служби Рокитнівського районного
управління юстиції Рівненської
області про виконання зупиненої дії
та зобов'язання вчинення певних дій,
-ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Комунального підприємства "Рівненське
обласне бюро технічної
інвентаризації", Реєстраційної служби
Рокитнівського районного управління
юстиції Рівненської області, в якому
просить виконати зупинену дію щодо
проведення державної реєстрації права
власності на будівлю ангару, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
зобов'язати видати технічний паспорт
на вказаний об'єкт нерухомого майна.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Пояснив суду, що з 29.02.2000 року
позивачеві на праві власності належить
будівля ангару за адресою: АДРЕСА_1,
проте, протягом тривалого періоду часу
позивач не може зареєструвати своє
право власності на цей об'єкт
нерухомого майна. Зокрема, представник
позивача зазначив, що 27.08.2008 року ОСОБА_3
звернувся до Комунального
підприємства "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" із заявою
№6004. Рішенням відповідача 1 від 02.09.2008
року №1238 розгляд заяви про реєстрацію
права власності призупинено на строк
проведення робіт з технічної
інвентаризації даного об'єкта
нерухомого майна. Після цього розгляд
заяви позивача відповідачем 1 не
поновлявся, жодних рішень про державну
реєстрацію або відмову у державній
реєстрації прийнято не було.
Представник позивача вважає, що має усі
підстави звертатися до Реєстраційної
служби Рокитнівського районного
управління юстиції Рівненської
області, як до носія повноважень по
здійсненню державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно станом
на даний час, із вимогою про розгляд
його заяви від 27.08.2008 року №6004, оскільки
Комунальне підприємство "Рівненське
обласне бюро технічної інвентаризації"
втратило відповідні повноваження.

Крім того, представник позивача
зазначив, що він неодноразово
звертався до Комунального
підприємства "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" із заявами
про проведення технічної
інвентаризації будівлі ангару за
адресою: АДРЕСА_1. Проте, технічний
паспорт отримав лише 06.11.2013 року.
Просить зобов'язати Комунальне
підприємство "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" видати
ОСОБА_3 технічний паспорт на будівлю
ангару, який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Просить позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник
відповідача 1 проти задоволення
позовних вимог в частині зобов'язання
видати технічний паспорт, заперечив.
Пояснив суду, що 22.08.2008 року ОСОБА_3
звернувся до Комунального
підприємства "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" із заявою
№6005 про проведення технічної
інвентаризації будівлі ангару за
адресою: АДРЕСА_1. Рішенням відповідача
1 від 10.09.2008 року №1287 позивача
повідомлено про неможливість
проведення технічної інвентаризації
даного об'єкту нерухомого майна, у
зв'язку із відсутністю у нього повної
поштової адреси. Представник
відповідача 1 вказав, що в подальшому
Комунальним підприємством "Рівненське
обласне бюро технічної інвентаризації"
було з'ясовано, що технічна
інвентаризація цієї будівлі вже
проводилась. До моменту звернення
позивача до суду із даним
адміністративним позовом,
відповідачем 1 вже видано позивачеві
технічний паспорт на будівлю ангару за
адресою: АДРЕСА_1.

З огляду на це вважає позовні вимоги в
цій частині безпідставними, просить в
їх задоволенні відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача 2 проти задоволення
позовних вимог, в частині зобов'язання
виконати зупинену дію щодо проведення
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно, заперечила. Пояснила
суду, що з моменту подання позивачем
заяви до Комунального підприємства
"Рівненське обласне бюро технічної
інвентаризації" порядок проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно змінився. Представник
відповідача 2 вважає, що органи
державної реєстрації не є
правонаступниками бюро технічної
інвентаризації в частині відповідних
повноважень. Зазначила, що
Реєстраційна служба Рокитнівського
районного управління юстиції
Рівненської області не має можливості
здійснювати реєстраційні дії в Реєстрі
прав власності на нерухоме майно, не
має доступу до реєстраційних справ, які
зберігаються в Комунальному
підприємстві "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації", тому не може
здійснити розгляд заяви ОСОБА_3 від
27.08.2008 року №6004.

З огляду на це, вважає позовні вимоги в
цій частині необґрунтованими, просить
в їх задоволенні відмовити.

В судове засідання 13.10.2014 року
представник відповідача не прибула.
Про дату, час та місце судового
розгляду повідомлялась належним чином.
Про причини своєї неявки суд не
повідомила.

Суд вважає за можливе здійснити
розгляд справи за відсутності
представника відповідача 2, на основі
наявних у матеріалах справи доказів та
з врахуванням пояснень, наданих цим
представником у попередніх судових
засіданнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, повно і всебічно
з'ясувавши всі обставини
адміністративної справи в їх
сукупності, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення частково.

Судом встановлено, що 29.02.2000 року між
ОСОБА_3 (Покупець) та Регіональним
відділенням Фонду державного майна по
Рівненській області (Продавець)
укладено договір, зареєстрований 21.03.2000
року за №421, предметом якого стала
купівля-продаж об'єкту незавершеного
будівництва, що підлягає продажу на
аукціоні (державної власності) - складу
для кормів за адресою: АДРЕСА_1. Договір
посвідчено нотаріально. (т. 1 а.с. 210).

06.05.2003 року вказаний об'єкт нерухомого
майна фактично передано Регіональним
відділенням Фонду державного майна по
Рівненській області для ОСОБА_3, про що
складено відповідний акт (т. 2 а.с. 16).

27.08.2008 року ОСОБА_3 звернувся до
Комунального підприємства "Рівненське
обласне бюро технічної інвентаризації"
із заявою №6004 про реєстрацію права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва - склад для кормів за
адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 205, 211-212).

27.08.2008 року ОСОБА_3 звернувся до
Комунального підприємства "Рівненське
обласне бюро технічної інвентаризації"
із заявою №6005 про проведення технічної
інвентаризації об'єкту незавершеного
будівництва - складу для кормів за
адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 206).

Рішенням Комунального підприємства
"Рівненське обласне бюро технічної
інвентаризації" від 02.09.2008 року №1238
розгляд заяви ОСОБА_3 від 27.08.2008 року
№6004 про реєстрацію права власності на
нерухоме майно призупинено на строк
проведення робіт з технічної
інвентаризації (т. 1 а.с. 213).

Листом Комунального підприємства
"Рівненське обласне бюро технічної
інвентаризації" від 10.09.2008 року №1287 на
заяву від 27.08.2008 року №6005 ОСОБА_3
повідомлено про неможливість
проведення технічної інвентаризації
об'єкту незавершеного будівництва -
складу для кормів, у зв'язку із
відсутністю в останнього повної
поштової адреси (т. 2 а.с. 8).

Розгляд заяви ОСОБА_3 від 27.08.2008 року
№6004 про реєстрацію права власності на
об'єкт незавершеного будівництва -
складу для кормів за адресою: АДРЕСА_1
не поновлювався, на час розгляду та
вирішення судом даної
адміністративної справи розгляд заяви
не здійснено, що підтверджується
матеріалами інвентаризаційної справи
№182 на вказаний об'єкт нерухомого майна
та не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу
України, правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Абзацом 3 частини 2 статті 331 Цивільного
кодексу України передбачено, що в разі
якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Станом на час подання позивачем заяви
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" від
01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV)
було визначено, що державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно
проводиться на підставі заяви
правоволодільця (правонабувача),
сторін (сторони) правочину, за яким
виникло речове право, або
уповноважених ними (нею) осіб (частина 1
статті 18). До створення єдиної системи
органів реєстрації прав, а також до
формування Державного реєстру прав у
складі державного земельного кадастру
реєстрація об'єктів нерухомості
проводиться комунальними
підприємствами бюро технічної
інвентаризації (частина 5 Прикінцевих
положень).

Пунктом 3.1 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
року №7/5, яке зареєстроване у
Міністерстві юстиції України від 18.02.2002
року №157/6445, що було чинним на час
виникнення спірних правовідносин, було
встановлено, що з моменту прийняття
заяви розпочинається розгляд
реєстратором заяви та доданих до неї
документів. Реєстратор: установлював
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на об'єкт нерухомості, інших
підстав для відмови в реєстрації прав;
перевіряв угоди, які відповідно до
чинного законодавства України не були
нотаріально посвідчені; приймав
рішення про реєстрацію прав власності
чи про відмову в реєстрації прав
власності; видавав витяги з Реєстру
прав або відмовляв у їх наданні. У своїх
діях реєстратор повинен був керуватись
виключно чинним законодавством
України.

В силу вимог пункту 3.4 даного
Тимчасового положення, розгляд заяви і
прийняття рішення щодо реєстрації
права або відмови в реєстрації повинен
був проводитись у строк, який з дня
отримання заяви бюро технічної
інвентаризації не повинен був
перевищувати тридцяти календарних
днів без урахування терміну проведення
інвентаризаційних робіт, а також
строку прийняття рішення органами,
визначеними пунктом 6.1 цього Положення.
Про відмову в реєстрації реєстратор
повинен був письмово повідомляти
заявника.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 оскаржив дії Комунального
підприємства "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" щодо відмови
у проведенні технічної інвентаризації
об'єкту незавершеного будівництва -
складу для кормів за адресою: АДРЕСА_1
на підставі заяви №6005, до суду.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 13.05.2009 року
по справі №2-а-6999/08/1770 у задоволенні
позову відмовлено повністю (т. 2 а.с. 17-18).

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.02.2012 року
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 13.05.2009 року
по справі №2-а-6999/08/1770 скасовано,
прийнято нове рішення, яким дії
Комунального підприємства "Рівненське
обласне бюро технічної інвентаризації"
щодо відмови ОСОБА_3 у проведенні
технічної інвентаризації об'єкту
незавершеного будівництва - складу для
кормів за адресою: АДРЕСА_1, визнано
протиправними, зобов'язано Комунальне
підприємство "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" провести
технічну інвентаризацію об'єкту
незавершеного будівництва - складу для
кормів за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 71-73).

На виконання даного судового рішення,
19.07.2012 року Комунальним підприємством
"Рівненське обласне бюро технічної
інвентаризації" видано ОСОБА_3
технічний паспорт на вказаний об'єкт
нерухомого майна (т.1 а.с.231-232, 238-250, т. 2
а.с.33).

Судом досліджено, що у матеріалах
інвентаризаційної справи №182 на
будівлю ангару за адресою: АДРЕСА_1
відсутні будь-які докази на
підтвердження поновлення чи
продовження Комунальним підприємством
"Рівненське обласне бюро технічної
інвентаризації" розгляду заяви ОСОБА_3
від 27.08.2008 року №6004 про реєстрацію
права власності.

Тому, суд приходить до висновку, що
бездіяльність Комунального
підприємства "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" в частині
нездійснення розгляду заяви позивача і
прийняття рішення про реєстрацію права
власності на нерухоме майно або
відмову в такій реєстрації у строки та
в порядку, визначені Законом №1952-IV та
Тимчасовим положенням, є протиправною,
оскільки суперечить вимогам
законодавства.

Відтак, має місце протиправне
невиконання відповідачем 1 зупиненої
ним дії.

Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" та інших
законодавчих актів України" від 11.02.2010
року №1878-VІ, державна реєстрація прав
власності на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельних ділянках,
проводилась реєстраторами бюро
технічної інвентаризації, створеними
до набрання чинності цим Законом та
підключеними до Реєстру прав власності
на нерухоме майно, до 01.01.2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону №1952-IV, в редакції,
що набрала чинності з 01.01.2013 року,
систему органів державної реєстрації
прав становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку (далі - органи
державної реєстрації прав).

Частиною 7 статті 3 Закону №1952-IV
передбачено, що державна реєстрація
права власності та інших речових прав
проводиться за місцем розташування
об'єкта нерухомого майна в межах
території, на якій діє відповідний
орган державної реєстрації прав.

Наказом Міністерства юстиції України
від 02.02.2012 року №198/5 затверджено
перелік реєстраційних служб
територіальних органів юстиції, до
якого, в свою чергу, входить
Реєстраційна служба Рокитнівського
районного управління юстиції
Рівненської області (додаток №17).

Отже, на час розгляду та вирішення
даної адміністративної справи,
повноваження з виконання зупиненої
Комунальним підприємством "Рівненське
обласне бюро технічної інвентаризації"
дії щодо державної реєстрації права
власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого
майна - будівлю ангару, за адресою:
АДРЕСА_1, належать Реєстраційній службі
Рокитнівського районного управління
юстиції Рівненської області.

Суд не погоджується з твердженнями
відповідача 2 стосовно відсутності у
нього повноважень виконати зупинену
дію, у зв'язку з тим, що органи державної
реєстрації не є правонаступниками бюро
технічної інвентаризації.

Суд зазначає, що припинення
повноважень реєстраторів бюро
технічної інвентаризації щодо
здійснення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно не може
мати наслідком припинення здійснення
державою такої реєстрації в цілому.

Стаття 3 Конституції України гарантує,
що людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожна фізична
та юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальним принципами міжнародного
права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
передбачено, що кожен, чиї права та
свободи, визнані в цій Конвенції, було
порушено, має право на ефективний засіб
юридичного захисту в національному
органі, навіть якщо таке порушення було
вчинене особами, які здійснювали свої
офіційні повноваження.

При цьому, у рішеннях Європейського
суду з прав людини у справі "Аксой проти
Туреччини" (case of Aksoy v. Turkey) від 18.12.1996
року, заява №21987/93 (пункт 95) та у справі
"Кудла проти Польщі" (case of Kudla v. Poland) від
26.10.2000 року, заява №30210/96 (пункт 57),
вказано, що стаття 13 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод гарантує на національному рівні
доступність засобу юридичного захисту,
здатного забезпечувати втілення в
життя змісту конвенційних прав і
свобод, незалежно від того, у якій формі
вони закріплені в національному
правовому порядку. Засоби юридичного
захисту, які вимагаються за статтею 13
Конвенції, повинні бути ефективними як
у теорії, так і на практиці;
використанню засобів захисту не
повинні невиправдано та
необґрунтовано перешкоджати дії чи
бездіяльність органів влади
держави-відповідача.

Судом встановлено, що позивач
неодноразово звертався до
уповноважених органів державної
реєстрації із вимогами провести
державну реєстрацію його права
власності на нерухоме майно - будівлю
ангару за адресою: АДРЕСА_1, проте,
відповідна реєстрація не проведена,
внаслідок чого позивач протягом
тривалого часу фактично позбавлений
можливості реалізувати свої права на
нерухоме майно, що по суті, є порушенням
положень Конституції України та
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод.

В даному випадку, виходячи з
конституційної норми про те, що права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, держава відповідає
перед людиною за свою діяльність,
утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави, перехід повноважень щодо
здійснення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно від одного
уповноваженого органу до іншого не
повинен мати наслідком для позивача
вчинення будь-яких додаткових дій,
пов'язаних із державною реєстрацією
права власності, які були вчинені ним у
встановленому раніше порядку.

Суд також відхиляє доводи відповідача 2
стосовно неможливості здійснити
розгляд заяви позивача про державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно у зв'язку з неможливістю органу
державної реєстрації з 01.01.2013 року
здійснювати реєстраційні дії у Реєстрі
прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV,
державною реєстрацією речових прав на
нерухоме майно є офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Частинами 1-2 статті 3 Закону №1952-IV
передбачено, що державна реєстрація
прав є обов'язковою. Інформація про
права на нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
Держава гарантує достовірність
зареєстрованих прав на нерухоме майно
та їх обтяжень.

Частиною 5 статті 10 Закону №1952-IV
встановлено, що органи державної
реєстрації прав, державні реєстратори
забезпечують достовірність
інформації, її захист від
несанкціонованого доступу, оновлення,
архівування та відновлення даних, їх
оперативний пошук і документальне
відтворення процедури державної
реєстрації прав, оперативне надання
витягів про зареєстровані права та/або
їх обтяження з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно.

Частинами 1-2 статті 15 Закону №1952-IV
визначено, що державна реєстрація прав
та їх обтяжень проводиться в такому
порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
зареєстровані права та/або їх
обтяження. Орган державної реєстрації
прав, державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.

Суд зазначає, що в силу тих обставин, що
розгляд Комунальним підприємством
"Рівненське обласне бюро технічної
інвентаризації" заяви ОСОБА_3 від 27.08.2008
року №6004 про реєстрацію права
власності фактично не відбувся, жодні
рішення про реєстрацію права власності
позивача або відмову в такій
реєстрації за результатами розгляду
вказаної заяви не приймались,
Реєстраційна служба Рокитнівського
районного управління юстиції
Рівненської області, як орган,
наділений на даний час відповідними
владними управлінськими функціями, не
позбавлена можливості здійснити
розгляд цієї заяви та провести
державну реєстрацію заявленого
позивачем права в межах повноважень та
у спосіб, визначені Законом №1952-IV, в
редакції, чинній на даний час.

Відповідно до п. 4 ст. 15 Закону №1952-IV,
державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Згідно п. 15 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, що затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013
року №868, під час розгляду заяви і
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями.

Абзацом 1 пункту 94 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, що затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013
року №868, передбачено, що під час
проведення державної реєстрації прав у
Державному реєстрі прав державний
реєстратор використовує дані Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, Державного
реєстру іпотек та Державного реєстру
обтяжень рухомого майна для цілей
справляння державного мита та/або
перенесення відомостей із зазначених
реєстрів до Державного реєстру прав.

Абзацами 1-2 пункту 95 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, що затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013
року №868, визначено, що державний
реєстратор встановлює наявність
(відсутність) записів про державну
реєстрацію права власності або іншого
речового права на нерухоме майно у
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно - під час проведення вперше
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно.

Абзацами 2-3, 5 пункту 4 Наказу
Міністерства юстиції України від 14.12.2012
№1844/5 "Про затвердження Порядку
використання даних Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна", що зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 18.12.2012
року за №2102/22414, встановлено, що
Державне підприємство "Інформаційний
центр" Міністерства юстиції України
забезпечує збереження та захист даних,
що містяться у Реєстрі прав власності
на нерухоме майно, а також доступ
державним реєстраторам прав на
нерухоме майно, нотаріусам як
спеціальним суб'єктам, на яких
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно, до
даних Реєстру прав власності на
нерухоме майно та припинення доступу
реєстраторів бюро технічної
інвентаризації до Реєстру прав
власності на нерухоме майно.

Абзацом 2 пункту 3 Порядку використання
даних Реєстру прав власності на
нерухоме майно, Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державного реєстру іпотек та
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна, що затверджений Наказом
Міністерства юстиції України від 14.12.2012
№1844/5, зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 18.12.2012 року за №2102/22414,
закріплено, що відомості з Реєстру прав
власності на нерухоме майно
використовуються державним
реєстратором для встановлення
наявності (відсутності) записів про
державну реєстрацію права власності
або іншого речового права на нерухоме
майно під час проведення державної
реєстрації прав та під час розгляду
заяв про взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна, заяв /запитів на
отримання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Наявними у матеріалах справи доказами
підтверджується, що рішенням
Комунального підприємства "Рівненське
обласне бюро технічної інвентаризації"
від 13.06.2008 року право власності на
об'єкт нерухомого майна - будівлю
ангару за адресою: АДРЕСА_1 було
зареєстроване за ОСОБА_5, про що до
Реєстру прав власності на нерухоме
майно внесено запис за №23623604 (т. 1 а.с.
198-204).

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 25.03.2013 року
по справі №2а/1770/2232/2012 рішення
Комунального підприємства "Рівненське
обласне бюро технічної інвентаризації"
від 13.06.2008 року про державну реєстрацію
права власності на будівлю ангару, за
адресою: АДРЕСА_1 було за ОСОБА_5
скасовано (т. 2 а.с. 40-43).

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 15.01.2014 року
по справі №2а/1770/2232/2012 державну
реєстрацію права власності на будівлю
ангару за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5,
реєстраційний запис №23623604 - визнано
протиправною (т. 2 а.с. 215-216, 238-243, 245-250).

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 12.11.2012 року
по справі №2а/1770/3128/2012 Комунальне
підприємство "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" зобов'язано
скасувати запис №23623604 про державну
реєстрацію права власності на будівлю
ангару за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 (т.
2 а.с. 34-39).

Вказані судові рішення набрали
законної сили. Сторонами не
заперечується, що станом на час
розгляду та вирішення даної
адміністративної справи ці судові
рішення не виконані ані відповідачем 1,
ані відповідачем 2.

Таким чином, на даний час у Реєстрі прав
власності на нерухоме майно містяться
відомості щодо реєстрації права
власності на будівлю ангару за адресою:
АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, недостовірність
яких встановлена судовими рішеннями,
що набрали законної сили та є
обов'язковими для виконання.

Крім того, рішенням Апеляційного суду
Рівненської області від 21.01.2014 року
визнано неукладеними договори
купівлі-продажу нерухомого майна -
будівлі ангару за адресою: АДРЕСА_1,
укладені між Сільськогосподарським
приватним підприємством "Сонячне" та
ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 1-2).

Зазначеним рішенням суду, яке набрало
законної сили, також встановлено, що
ОСОБА_3 набув права власності на об'єкт
нерухомого майна - будівлю ангару за
адресою: АДРЕСА_1 з моменту укладення
договору з Регіональним відділенням
Фонду державного майна по Рівненській
області, тобто з 29.02.2000 року, оскільки
Цивільним кодексом Української РСР, що
був чинним на час виникнення спірних
правовідносин, не було передбачено
обов'язкового здійснення державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно.

В силу вимог пункту 4 статті 3 Закону
№1952-IV, права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, якщо на момент виникнення прав
та їх обтяжень діяло законодавство, що
не передбачало обов'язкової реєстрації
таких прав та їх обтяжень.

За наведених обставин, позовні вимоги в
частині зобов'язання Реєстраційної
служби Рокитнівського районного
управління юстиції Рівненської
області виконати зупинену дію щодо
державної реєстрації права власності
ОСОБА_3 на будівлю ангару за адресою:
АДРЕСА_1, є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Що стосується позовних вимог в частині
зобов'язання Комунального
підприємства "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" видати
ОСОБА_3 технічний паспорт на будівлю
ангару за адресою: АДРЕСА_1, то суд
зазначає наступне.

На виконання постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02.02.2012 року по справі №2-а-6999/08/1770,
19.07.2012 року Комунальним підприємством
"Рівненське обласне бюро технічної
інвентаризації" було видано ОСОБА_3
технічний паспорт на об'єкт нерухомого
майна - будівлю ангару за адресою:
АДРЕСА_1, в графі "власник" якого
записано "ОСОБА_5". Зазначені обставини
встановлені постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
02.09.2013 року по справі №817/2966/13-а та
постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2014 року
по справі №817/2232/2012 (т.1 а.с. 231-232, 238-250, т. 2
а.с. 33).

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 15.08.2013 року
по справі №817/2232/2012, запис, внесений до
даного технічного паспорту в графу
"власник" - "ОСОБА_5", скасовано (т. 1 а.с.
215-216).

Вказані судові рішення набрали
законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 2 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, які були
встановлені постановою, що набрала
законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін.

У матеріалах справи також наявні
докази отримання 06.11.2013 року ОСОБА_3
технічного паспорту на будівлю ангару
за адресою: АДРЕСА_1, у графі "власник"
якого зазначено "ОСОБА_3" (т. 1 а.с. 48-52, 188,
221-230, 234-236).

Представник позивача у судовому
засіданні не заперечував факту
отримання даного технічного паспорту.

Суд зазначає, що згідно статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Предметом позову в цій частині позивач
зазначає зобов'язання Комунального
підприємства "Рівненське обласне бюро
технічної інвентаризації" видати йому
технічний паспорт, тобто вчинити
конкретну дію. Однак, на час звернення
до суду така дія відповідачем вже була
вчинена, а тому при зверненні до суду
позивач не потребував захисту його
прав у спірних правовідносинах.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в цій
частині є безпідставними, а в їх
задоволенні слід відмовити.

В силу вимог статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати на користь
сторін не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Рокитнівського районного управління
юстиції Рівненської області виконати
зупинену дію щодо державної реєстрації
права власності ОСОБА_3 на будівлю
ангару, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Шарапа В.М.