Справа № К/9991/37196/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/37196/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Рецебуринського Ю.Й., Стародуба
О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Іваничівському районі Волинської
області про визнання дій
неправомірними та перерахунок і
виплату пенсії як постраждалому
внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Іваничівського районного суду
Волинської області від 31 серпня 2010 року
та ухвалу Апеляційного суду Волинської
області від 27 травня 2011 року, -

встановив:

У серпні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом, у якому просив визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Іваничівському районі Волинської
області, зобов'язати відповідача
здійснити з 23 березня 2010 року
перерахунок та виплату йому пенсії по
інвалідності і додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до статей 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон №
796-XII), виходячи з мінімальної пенсії за
віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Рішенням Іваничівського районного
суду Волинської області від 31 серпня 2010
року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Волинської області
від 27 травня 2011 року, позов задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Іваничівському районі Волинської
області щодо відмови ОСОБА_4 в
перерахунку пенсії. Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_4 як інваліду ІІІ
групи у розмірі не менше 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії у
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком
відповідно до статті 50, частини 4 статті
54 Закону № 796-XII, з урахуванням частини 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV) та виплачених сум,
за період з 23 березня 2010 року по 31
серпня 2010 року з проведенням
перерахунку відповідно до статті 67
Закону № 796-XII. В решті позовних вимог
відмовлено.

Даний позов подано та розглянуто судом
першої інстанції за правилами
цивільного судочинства.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся
з касаційною скаргою, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просить змінити
рішення Іваничівського районного суду
Волинської області від 31 серпня 2010 року
та ухвалу Апеляційного суду Волинської
області від 27 травня 2011 року в частині
встановлення кінцевої дати
перерахунку пенсій.

Відповідач подав письмове заперечення
на вказану касаційну скаргу, просить
таку залишити без задоволення, а
рішення судів попередніх інстанцій -
без змін.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4
має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, з 23 березня 2010 року є
інвалідом ІII групи, захворювання якого
пов'язане з наслідками Чорнобильської
катастрофи. Позивач перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Іваничівському районі
Волинської області.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами ІІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 вказаного Закону в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктами 12, 15 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статей 50, 54, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 щодо неконституційності
підпунктів 12, 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вказані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали.

У 2010 році положення статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ зупинено чи змінено не було.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди дійшли
вірного висновку про те, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві,
застосуванню підлягають положення
саме статей 50, 54 Закону № 796-XII, а
не положення постанов Кабінету
Міністрів України, якими керувався
відповідач, оскільки такі істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав позивача.

З положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ
випливає, що за основу нарахування
розміру державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону № 1058-ІV, іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№ 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, правильними є
висновки судів щодо неприйняття в
даному випадку положень частини 3
статті 28 Закону № 1058-ІV, відповідно до
якої мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання державної пенсії і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Згідно частини 3 статті 67 Закону №
796-ХІІ у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції
України та статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ,
щодо визначення розміру та виплати
пенсій.

Таким чином, суд першої інстанції, з
рішенням якого погодився апеляційний
суд, дійшов вірного висновку, що ОСОБА_4
має право на отримання державної
пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ, з 23 березня 2010 року, однак при
цьому помилково встановив кінцеву дату
їх виплати - 31 серпня 2010 року.

Пенсія - це щомісячна пенсійна виплата
в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом
(стаття 1 Закону № 1058-ІV).

Отже, законом не встановлюється ні
строковість, ні обмеженість у часі цих
видів виплат. З самого визначення
поняття пенсії випливає, що ці виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. В цьому випадку
визначається лише дата, з якої особа
має право на отримання пенсії (чи її
перерахунок). Кінцевий термін, або
строк, на який призначається пенсія не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії.

Станом на дату ухвалення судового
рішення зміни законодавства щодо
виплати пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, прийняті не були, а тому
підстав обмежувати виплати конкретною
датою не було.

На зазначене порушення суд апеляційної
інстанції уваги не звернув та не
виправив його.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 223 КАС
України суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право змінити судове рішення суду
першої інстанції, скасувавши судове
рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 225 КАС України суд
касаційної інстанції має право змінити
судове рішення, якщо у справі немає
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Ухвалу Апеляційного суду Волинської
області від 27 травня 2011 року -
скасувати.

Рішення Іваничівського районного
суду Волинської області від 31 серпня 2010
року - змінити, в абзаці третьому
резолютивної частини рішення слова та
цифри «по 31 серпня 2010 року» - виключити.
В іншій частині рішення Іваничівського
районного суду Волинської області від
31 серпня 2010 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Рецебуринський Ю.Й.

Стародуб О.П.