Справа № 295/5714/14-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"27" жовтня 2014 р.
Справа № 295/5714/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні у
м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Богунського районного
суду м. Житомира від "05" вересня 2014 р. у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Богунської районної
ради м. Житомира про визнання дій
неправомірними та зобов'язаня вчинити
дії ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року позивач звернувся з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира, в
якому просив визнати дії відповідача
неправомірними та зобов'язати
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення за період з 1996 по 2013 роки в
розмірі, визначеному ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що дорівнює п'яти мінімальним
заробітним платам, встановленим
законами України про державні бюджети
на відповідні роки.

Позовні вимоги мотивував тим, що він
перебував на обліку в Управління праці
та соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира,
як особа, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1,
йому виплачується щорічна допомога на
оздоровлення за період з 1996 року по 2013
рік, однак в меншому розмірі, ніж
встановлено Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, тобто не в
кратному відношенні до мінімальної
заробітної плати, а згідно з постановою
КМ України № 836 від 26.07.1996 року, що
призвело до порушення його прав.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 13.10.2014 року
залишено без змін ухвалу Богунського
районного суду м. Житомира від 05.09.2014
року якою вказаний позов в частині
вимог про зобов"язання виплатити
грошову допомогу на оздоровлення за
період з 1996 року по 2012 року залишено без
розгляду.

Постановою Богунського районного суду
м.Житомира від 05 вересня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою відмовити у задоволені позову.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом 3 групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї
категорії, отримує щорічну разову
допомогу на оздоровлення, передбачену
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», але в розмірах визначених
постановами КМ України від26.07.1996 року
№836 та від 12.07.2005 року № 562.

Згідно з ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, віднесеним до 1 категорії,
інвалідам 1 та ІІ групи, виплачується
щорічна допомога на оздоровлення -
п'ять мінімальних заробітних плат.

Вищевказаною статтею 48 Закону також
визначено, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується громадянам
за місцем їх проживання органами
соціального захисту населення.

У 2013 році виплата допомоги позивачу
проводиться відповідно до постанови
КМУ від 26.07.1996р. №836 та 12.07.2005 року №562,
розмір якої є значно меншим ніж
передбачено ст. 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у зв"язку з
чим позивач і звернувся до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, прийшов
до висновку щодо правомірності дій
відповідача по виплаті допомоги у
розмірі, визначеному постанови КМУ від
12.07.2005 року №562.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком з огляду на наступне.

Статтями 113, 116, 117 Конституції України
визначено, що Кабінет Міністрів
України є вищим органом у системі
органів виконавчої влади, у своїй
діяльності керується Конституцією
України, здійснює визначені
Конституцією та законами України
повноваження, видає постанови,
розпорядження в межах своєї
компетенції, зокрема здійснює
внутрішню політику держави, вживає
заходів щодо забезпечення прав і
свобод людини і громадянина,
забезпечує проведення фінансової
політики, політики у сфері соціального
захисту, забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України.

Таким чином, законодавчий орган
України визначив, що КМ України як
державний орган має право
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних прав
громадян, тобто надав право КМ України
визначати порядок та розміри
соціальних виплат виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України, що
узгоджується із функціями Уряду
України, визначеними пунктами 2 та 3
ст.116 Конституції України.

Згідно п.4 Прикінцевих положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" від 06.12.12 року встановлено, що
зокрема у 2013 році норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
застосовується в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

У світлі рішень Конституційного Суду
України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011
та 25 січня 2012 року №3-рп/2012 суди під час
вирішення справ про соціальний захист
громадян керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі , у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції, на основі й на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України,
закону про Державний бюджет на
відповідний рік та інших законів
України.

Метою і особливістю закону про
Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій
(пункт 4 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року №6-рп/2007 у справі про
соціальні гарантії громадян).

Фінансування компенсаційних виплат,
доплат та різних видів допомоги,
передбачених Законом, здійснюється
відповідно до обсягів, затверджених
законами України про Державний бюджет
України на відповідний рік, тобто
виконання Закону повністю залежить від
фінансових ресурсів доходної частини
державного бюджету.

Слід зазначити що частиною другою
статті 95 Конституції України
визначено, що виключно Законом України
про Державний бюджет визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків, а
стаття 63 Закону закріплює норму, якою
стверджується, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Кабінет Міністрів України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що виплата ОСОБА_3 щорічної
допомоги на оздоровлення на підставі
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» у розмірах,
встановлених постановою Кабінету
Міністрів України 12.07.2005 року №562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" є
правомірною, підстави для проведення
її перерахунку відсутні.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Богунського
районного суду м. Житомира від "05"
вересня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.М. Мацький

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
В.Б.
Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/відповідачам:
Управління праці та соціального
захисту населення Богунської районної
ради м. Житомира
вул.Перемоги,55,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,