Справа № 826/12411/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
Каменєва, 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2014 року 13:20
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., за участю секретаря
судового засідання Савченко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія АХА
до Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління
юстиції в місті Києві
про визнання неправомірними
та скасування постанов,
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія АХА страхування»
(далі - ПАТ «СК «АХА Страхування»)
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції в місті
Києві, в якому, з урахуванням заяви про
зміну позовних вимог, просить суд:
визнати неправомірними та скасувати
постанови старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції в місті
Києві Городньої Г.Ю. (далі - відповідач,
ВДВС) від 20.06.2014 про стягнення
виконавчого збору та про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій у
виконавчому провадженні №42360732;
визнати незаконним та скасувати пункт 2
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 23.06.2014 ВП № 42360732 в
частині виведення в окреме провадження
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору та постанови про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій; визнати неправомірними
та скасувати постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції в місті
Києві Ясінської К.М. від 28.08.2014 ВП № 44509861
про відкриття виконавчого провадження
щодо стягнення виконавчого збору у
розмірі 98,11 грн. та від 28.08.2014 ВП № 44509906
про відкриття виконавчого провадження
щодо стягнення з боржника виконавчого
збору у розмірі 3897,13 грн.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що оскаржувані
постанови є необґрунтованими та
такими, що підлягають скасуванню,
оскільки у відповідача не було
достатніх підстав для їх винесення,
зважаючи на те, що: фактичне надіслання
відповідачем постанови від 05.03.2014
ВП№42360732 про відкриття виконавчого
провадження здійснено після
закінчення визначених у вказаній
постанові строків на добровільне
виконання. Крім того, зазначив, що
позивач звертався до відповідача із
заявою про відкладення провадження
виконавчих дій та позивачем самостійно
у повному обсязі сплачено
заборгованість за виконавчим
документом, у зв'язку з чим останнім
здійснено повне фактичне виконання
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 05.03.2014 ВП № 42360732.
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25.09.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового розгляду
в судовому засіданні.

Представник позивача у судове
засідання 21.10.2014 не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надіслав
заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Представник відповідача у судове
засідання 21.10.2014 не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив, документів на
виконання вимог ухвали суду не надав.

Відповідно до частини першої статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України суд під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

У судовому засіданні 21.10.2014 проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов до наступних
висновків.

На підставі виконавчого листа
Макарівського районного суду
Київської області від 12.02.2014 №370/1790/13-ц
про стягнення з ПАТ «СК «АХА
Страхування» на користь ОСОБА_3
заборгованості у розмірі 38971,29 грн.
05.03.2014 старшим державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 42360732, в якій
зазначено про необхідність позивачу як
боржнику самостійно сплатити вказаний
борг в семиденний термін з моменту
винесення даної постанови.

Зазначену постанову поштовим
відправленням № 723 надіслано на
адресу позивача для виконання, при
цьому, як вбачається з інформації
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта»,
роздруківка із сайту якого надана
позивачем, дане відправлення фактично
здійснено відповідачем 14.03.2014, тобто
вже після встановленого відповідачем
строку для добровільного виконання
цієї постанови.

У зв'язку із зазначеними обставинами
позивач звернувся до відповідача з
заявою від 18.03.2014 № 1958/26ЦВ про
відкладення провадження виконавчих
дій та поновлення строку для
добровільного виконання рішення, яку
направлено на адресу відповідача
20.03.2014.

При цьому, як вбачається з наявних у
справі копій платіжних доручень від
26.03.2014 № 98038 на суму 38585,44 грн. та від
27.03.2014 № 98312 на суму 385,85 грн., позивачем
самостійно погашено заборгованість,
зазначену у постанові про відкриття
виконавчого провадження від 05.03.2014, про
що повідомлено ВДВС шляхом надіслання
заяви про закінчення виконавчого
провадження від 21.05.2014 № 4133/26ЦВ.

Разом з тим 07.08.2014 позивачем від ВДВС
супровідними листами від 20.06.2014 № 1508/2
та від 23.06.2014 № 1508/2 отримано до
виконання винесені у виконавчому
провадженні № 42360732 постанови
державного виконавця від 20.06.2014 про
стягнення виконавчого збору у сумі 3897,13
грн., про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій у сумі 98,11
грн.; про закінчення виконавчого
провадження від 23.06.2014, в п. 2 якої
постановлено постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору та
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій
вивести в окреме провадження.

05.09.2014 позивачем отримано винесені
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в місті Києві Ясінською К.М. на
підставі постанов від 20.06.2014 ВП №42360732
постанови від 28.08.2014 про відкриття
виконавчих проваджень № 44509861 щодо
стягнення виконавчого збору у розмірі
98,11 грн. та №44509906 щодо стягнення
виконавчого збору у розмірі 3897,13 грн.

Вважаючи оскаржувані постанови
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню, позивач звернувся до суду з
даним позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі -
Закон №606-XIV).

Статтею 1 Закону №606-XIV передбачено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 11 Закону №606-XIV
визначено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 Закону №606-XIV, зокрема, за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення (пункт
1 частини 1 статті 19 Закону №606-XIV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 25 Закону
№606-XIV державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Частиною 1 статті 27 Закону №606-XIV
передбачено, що у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення, державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

У разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються (частина 3
статті 27 Закону №606-XIV).

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№606-XIV у разі невиконання боржником
рішення майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. Постанова про стягнення
виконавчого збору може бути оскаржена
в десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно пункту 6 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 13.12.2010 №3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору та накладення штрафу належать до
видів відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
та рішення про поновлення на роботі.
Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її невиконання
самостійно, виконується примусово в
установленому Законом України «Про
виконавче провадження» порядку.

В свою чергу згідно частини 1 статті 41
Закону №606-XIV витратами виконавчого
провадження є витрати органів
державної виконавчої служби, що
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень.

Наведені правові норми зобов'язують
боржника добровільно виконати рішення
у строк, встановлений державним
виконавцем та повідомити про таке
виконання у цей же термін. У свою чергу,
дані норми, у разі невиконання
боржником рішення добровільно у
встановлений державним виконавцем
строк, зобов'язують державного
виконавця на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочати примусове виконання рішення,
тобто вчиняти певні дії, спрямовані на
примусове виконання рішення.

При цьому положеннями пункту 8 частини 1
статті 49 Закону №606-XIV встановлено, що у
разі фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом виконавче провадження
підлягає закінченню.

У той же час слід зазначити, що перебіг
строку для добровільного виконання
починається з моменту отримання
боржником постанови про відкриття
виконавчого провадження, що в свою
чергу, покладає на відповідача
обов'язок перед початком примусового
виконання рішення пересвідчитись в
отриманні боржником такої постанови.

Відповідні висновки суду узгоджуються
з положеннями статті 31 Закону №606-XIV,
якою закріплено, що копії постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Зазначене узгоджується з позицією
Вищого адміністративного суду України,
викладеною в ухвалі від 23 січня 2014 року
№ К/9991/30356/12.

Разом з тим, за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів. Про
відкладання провадження виконавчих
дій державний виконавець виносить
відповідну постанову, про що
повідомляє сторонам (частина 1 статті 35
Закону №606-XIV).

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до Закону, інших
нормативно-правових актів підлягають
примусовому виконанню в разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Інструкцією про проведення
виконавчих дій, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999 року №74/5 (далі - Інструкція
№74/5).

Так, згідно вимог пункту 4.1.1 Інструкції
№74/5 державний виконавець, починаючи
виконувати рішення, повинен
пересвідчитись, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк (абзац 2).

У разі, якщо копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
одержана боржником несвоєчасно,
внаслідок чого боржник був позбавлений
можливості добровільно виконати
рішення у встановлений державним
виконавцем строк, за письмовою заявою
боржника при підтвердженні факту
несвоєчасного одержання вказаної
постанови державний виконавець
відкладає провадження виконавчих дій у
порядку, установленому статтею 32
Закону, та поновлює боржнику строк для
добровільного виконання рішення (абзац
4).

Водночас щодо витрат на проведення
виконавчих дій, то положеннями пункту
4.15.2 Інструкції №74/5 встановлено
обов'язок державного виконавця скласти
акт про витрати на проведення
виконавчих дій (додаток 35), в якому
зазначаються перелік та суми витрат,
пов'язаних з проведенням виконавчих
дій, а також документи, якими вони
підтверджуються, з доданням копій
таких документів. Про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій державний виконавець
зобов'язаний винести постанову, яка
разом з актом про витрати на проведення
виконавчих дій затверджується
начальником відповідного органу
державної виконавчої служби (додаток 3).

Так, на підтвердження направлення
позивачу постанови про відкриття
виконавчого провадження від 05.03.2014 ВП №
42360732 відповідачем надано лише
супровідний лист від 05.03.2014 №1508/2. Однак,
жодних доказів надіслання вказаної
постанови рекомендованим листом з
повідомленням про вручення, тобто з
дотриманням вимог статті 31 Закону
№606-XIV, ВДВС суду не надано, а матеріали
виконавчого провадження таких доказів
не містять.

Окрім цього, судом встановлено, що
відповідачем не дотримано
передбаченого пунктом 4.1.1 Інструкції
№74/5 обов'язку пересвідчитись у
отриманні позивачем як боржником копії
вказаної постанови про відкриття
виконавчого провадження, а також факту
здійснення останнім будь-яких
спрямованих на самостійне погашення
боргу дій.

Судом також встановлено, що всупереч
положень частини 1 статті 35 Закону
№606-XIV та пункту 4.1.1 Інструкції №74/5,
відповідачем безпідставно
проігноровано обґрунтовані вимоги
заяви позивача від 18.03.2014 №1958/26ЦВ про
відкладення провадження виконавчих
дій та поновлення строку для
добровільного виконання рішення, адже
пропуск позивачем встановленого у
постанові від 05.03.2014 ВП№42360732 строку
відбувся з незалежних від нього причин,
які, як вже встановлено судом, є
поважними.

При цьому відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, не надано суду
жодних документів, в тому числі, на
вимогу суду.

Крім того, матеріали справи не містять
акта про витрати на проведення
виконавчих дій, що свідчить про
недотримання ВДВС вимог пункту 4.15.2
Інструкції №74/5.

Таким чином, беручи до уваги неналежне
повідомлення позивача про відкриття
виконавчого провадження № 42360732, а
також не вирішення поданої позивачем
заяви про відкладення провадження
виконавчих дій в рамках цього ж
провадження, суд приходить до висновку,
що самостійна сплата позивачем
визначеного у постанові від 05.03.2014 ВП
№42360732 боргу в сумі 38971,29 грн. є
добровільним виконанням рішення в
розумінні Закону № 606-XIV та у строки,
зазначені у частині 1 статті 35 Закону №
606-XIV, а тому підстави для стягнення з
позивача виконавчого збору та витрат
на проведення виконавчих дій у
виконавчому провадженні № 42360732 у
відповідача відсутні, а постанови від
20.06.2014 є протиправними та підлягають
скасуванню.

Крім того, є протиправним та підлягає
скасуванню пункт 2 постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 23.06.2014 ВП № 42360732 в частині виведення
в окреме провадження постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
та постанова про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій, а також є
протиправною та підлягає скасуванню
постанова про відкриття виконавчого
провадження щодо стягнення
виконавчого збору від 28.08.2014 ВП № 44509861
та від 28.08.2014 ВП № 44509906, оскільки
останні винесені на підставі постанов,
які визнані судом протиправними.

Також, суд звертає увагу, що у постанові
про відкриття виконавчого провадження
від від 28.08.2014 у ВП № 44509861 на підставі
постанови № 42360732 від 20.06.2014 відкрито
виконавче провадження про стягнення
виконавчого збору у розмірі 98,11 грн.
Разом з тим, дана сума була визначена у
постанові від 20.06.2014 ВП № 42360732 як
витрати на проведення виконавчих дій, а
не сума виконавчого збору.

Згідно частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього
Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи встановлені обставини
справи, суд дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія АХА
страхування» задовольнити повністю.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції в місті
Києві Городньої Ганни Юріївни від
20.06.2014 ВП №42360732 про стягнення
виконавчого збору.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції в місті
Києві Городньої Ганни Юріївни від
20.06.2014 ВП№42360732 про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій.

Визнати незаконним та скасувати пункт 2
постанови старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції в місті
Києві про закінчення виконавчого
провадження від 23.06.2014 ВП№42360732 в
частині виведення в окреме провадження
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору та постанови про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в місті Києві Ясінської
Катерини Михайлівни від 28.08.2014 ВП№44509861.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції в місті Києві Ясінської
Катерини Михайлівни від 28.08.2014 ВП№44509906.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія АХА
страхування» 255 грн. 78 коп. (двісті
п'ятдесят п'ять грн. 78 коп.) судових
витрат.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 КАС України.

Суддя
В.П. Катющенко