Справа № 814/2924/14
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 вересня 2014 р.
Справа № 814/2924/14

Суддя Миколаївського окружного
адміністративного суду Лебедєва Г.В.,
розглянувши адміністративний позов
ОСОБА_1 до державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
визнання нечинним акту перевірки та
скасування висновків акту перевірки,
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення від 13.08.2014
року, скасування протоколу про
адміністративне правопорушення від
13.08.2014 року, скасування рішення про
розгляд скарги на постанову за справою
про адміністративне правопорушення
від 28.08.2014 року, скасування рішення про
розгляд скарги на постанову про
адміністративне правопорушення від
11.09.2014 року, стягнення коштів на
відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В
И В:

22.09.2014 року до Миколаївського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 до державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
визнання нечинним акту перевірки
державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області №2327/14-02-17-59
від 08.07.2014 року та скасування висновків
акту перевірки державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
№2327/14-02-17-59 від 08.07.2014 року,
скасування постанови державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про накладення
адміністративного стягнення від 13.08.2014
року, скасування протоколу про
адміністративне правопорушення №60 від
13.08.2014 року, скасування рішення
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області про розгляд
скарги на постанову за справою про
адміністративне правопорушення від
28.08.2014 року, скасування рішення
Державної фіскальної служби України
про розгляд скарги на постанову про
адміністративне правопорушення від
11.09.2014 року, стягнення коштів на
відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя відкриває провадження в
адміністративній справі на підставі
позовної заяви, якщо відсутні підстави
для повернення позовної заяви,
залишення її без розгляду чи відмови у
відкритті провадження у справі.

Розглянувши вказаний позов, суддя
вважає, що адміністративний позов
ОСОБА_1 в частині позовних вимог про
визнання нечинним акту перевірки
державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області №2327/14-02-17-59
від 08.07.2014 року та скасування висновків
акту перевірки державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
№2327/14-02-17-59 від 08.07.2014 року, слід
зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України результати
перевірок (крім камеральних та
електронних перевірок) оформлюються у
формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт.

Порядком оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
Наказом ДПА України від 22.12.2010 N 984 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 12 січня 2011 р. N
34/18772, визначено, що акт - службовий
документ, який підтверджує факт
проведення

документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної

податкової служби.

Отже, акт перевірки, який оскаржує
позивач, є наслідком проведення
перевірки та здійснення наданих
законом функцій суб'єктом владних
повноважень та не містить будь-яких
обов'язків для платника податків.
У
цьому випадку акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність платника податків,
та, відповідно, не є актом
індивідуальної дії у розумінні статті
17 КАС України.

Обов'язковою ознакою дій або
рішень суб'єкта владних повноважень,
які можуть бути оскаржені до суду, є те,
що вони безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Висновки,
викладені у акті, не породжують
обов'язкових юридичних наслідків.

Тому, акт перевірки та викладені у
ньому факти та висновки не можна
розглядати як рішення суб'єкта владних
повноважень, що породжує для суб'єкта
господарювання певні правові наслідки.
Акт є виключно носієм доказової
інформації про виявлені податковим
органом під час проведення перевірки
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання, обов'язковим
документом, на підставі якого
приймається відповідне рішення
контролюючого органу. Контролюючий
орган не позбавлений права викладати в
акті перевірки власні суб'єктивні
висновки щодо зафіксованих обставин,
та в подальшому, у разі виникнення
спору щодо рішень, що приймаються на
підставі такого акту, обґрунтовувати
ними власну позицію щодо наявності
певних допущених платником податку
порушень.
Разом з тим, оцінка
акту перевірки, в тому числі і оцінка
дій посадових осіб податкового органу
щодо його складання, викладення у ньому
висновків перевірки, а також щодо самих
висновків перевірки, надається
уповноваженими законом органами влади
при вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі такого
акту перевірки.

Вищезазначені висновки суду
узгоджуються з правовою позицією
Верховного Суду України з даного
питання, яка викладена в постанові суду
від 10.09.2013 року.

Таким чином, відсутність спірних
відносин, в свою чергу, виключає
можливість звернення до суду з
вимогами про визнання нечинним акту
перевірки №2327/14-02-17-59 від 08.07.2014
року та скасування висновків акту
перевірки №2327/14-02-17-59 від 08.07.2014
року, оскільки відсутнє право, що
підлягає судовому захисту.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС
України суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи викладене, суддя вважає
необхідним відмовити позивачу у
відкритті провадження у справі в
порядку адміністративного судочинства
в частині позовних вимог про визнання
нечинним акту перевірки державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області №2327/14-02-17-59 від 08.07.2014 року
та скасування висновків акту перевірки
державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області №2327/14-02-17-59
від 08.07.2014 року.

Щодо позовних вимог про скасування
постанови державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
накладення адміністративного
стягнення від 13.08.2014 року, скасування
протоколу про адміністративне
правопорушення №60 від 13.08.2014 року,
скасування рішення Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про розгляд скарги на
постанову за справою про
адміністративне правопорушення від
28.08.2014 року, скасування рішення
Державної фіскальної служби України
про розгляд скарги на постанову про
адміністративне правопорушення від
11.09.2014 року, то адміністративний позов в
цій частині підлягає поверненню
позивачу, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що закріплений у КАС
України принцип інстанційної
підсудності розмежовує справи,
підвідомчі адміністративним судам, у
межах системи адміністративних судів
між окремими її елементами. Відповідно
до ст. ст. 18, 19, 20 КАС України встановлено
предметну, територіальну та
інстанційну підсудність.

Предметна підсудність
адміністративних справ визначена ст.18
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
окружним адміністративним судам
підсудні адміністративні справи, у
яких однією зі сторін є орган державної
влади, інший державний орган, орган
влади Автономної Республіки Крим,
обласна рада, Київська або
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

У відповідності до п. 2 ч.1 ст.18 Кодексу
адміністративного судочинства України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Як вбачається з позовної заяви та
додатків до неї, позивач звернувся до
суду, зокрема, із вимогами про
скасування постанови державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про накладення
адміністративного стягнення від 13.08.2014
року, скасування протоколу про
адміністративне правопорушення №60 від
13.08.2014 року, скасування рішення
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області про розгляд
скарги на постанову за справою про
адміністративне правопорушення від
28.08.2014 року, скасування рішення
Державної фіскальної служби України
про розгляд скарги на постанову про
адміністративне правопорушення від
11.09.2014 року.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 171-2
КАС України, адміністративна справа з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень у
справах про притягнення до
адміністративної відповідальності
вирішується місцевими загальними
судами як адміністративними судами
протягом п'яти днів з дня відкриття
провадження у справі.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.108 КАС України
позовна заява повертається позивачеві,
якщо справа не підсудна цьому
адміністративному суду.

Враховуючи викладене, суддя приходить
до висновку, що позовна заява в частині
позовних вимог про скасування
постанови державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
накладення адміністративного
стягнення від 13.08.2014 року, скасування
протоколу про адміністративне
правопорушення №60 від 13.08.2014 року,
скасування рішення Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про розгляд скарги на
постанову за справою про
адміністративне правопорушення від
28.08.2014 року, скасування рішення
Державної фіскальної служби України
про розгляд скарги на постанову про
адміністративне правопорушення від
11.09.2014 року подана з порушенням правил
предметної підсудності, встановлених
ст. 18 КАС України та не підсудна цьому
адміністративному суду, а отже
відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України
адміністративний позов в частині
позовних вимог про скасування
постанови державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
накладення адміністративного
стягнення від 13.08.2014 року, скасування
протоколу про адміністративне
правопорушення №60 від 13.08.2014 року,
скасування рішення Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про розгляд скарги на
постанову за справою про
адміністративне правопорушення від
28.08.2014 року, скасування рішення
Державної фіскальної служби України
про розгляд скарги на постанову про
адміністративне правопорушення від
11.09.2014 року підлягає поверненню
позивачу.

Також, суд вважає за необхідним
роз'яснити позивачу, що відповідно до
ч.6 ст.108 КАС України повернення
позовної заяви не позбавляє його права
на повторне звернення до
адміністративного суду в порядку,
встановленому законом. Тобто, позивач
має право звернутися з позовною заявою
до місцевого загального суду як
адміністративного суду із врахуванням
правил територіальної підсудності,
визначених у статті 19 Кодексу
адміністративного судочинства
України.
Щодо
позовних вимог ОСОБА_1 до державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про стягнення з відповідача
коштів на відшкодування шкоди, суд
звертає увагу позивача на наступному.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 КАС
України вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 17, 18, 21, 108, 109,
160, 165, 171-2 КАС України, суддя, -

У Х В А Л
И В:

У відкритті провадження в
адміністративній справі в частині
позовних вимог ОСОБА_1 до державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про визнання нечинним акту
перевірки державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
№2327/14-02-17-59 від 08.07.2014 року,
скасування висновків акту перевірки
державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області №2327/14-02-17-59
від 08.07.2014 року та стягнення коштів на
відшкодування шкоди - відмовити.

Адміністративний позов в
частині позовних вимог ОСОБА_1 до
державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області про скасування
постанови державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
накладення адміністративного
стягнення від 13.08.2014 року, скасування
протоколу про адміністративне
правопорушення №60 від 13.08.2014 року,
скасування рішення Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про розгляд скарги на
постанову за справою про
адміністративне правопорушення від
28.08.2014 року, скасування рішення
Державної фіскальної служби України
про розгляд скарги на постанову про
адміністративне правопорушення від
11.09.2014 року - повернути позивачеві.

Копію ухвали разом із позовною заявою
та усіма доданими до неї матеріалами
надіслати позивачеві.

Повернути судовій збір сплачений
ОСОБА_1 за квитанцією від 22.09.2014 року в
сумі 75 гривень.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до Миколаївського
окружного адміністративного суду
протягом п'яти днів з дня її отримання.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Г.В. Лебедєва