Справа № 2а-7230/10/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа №
20921/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Личаківському районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року у справі за позовом Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова до Львівської обласної
молодіжної громадської організації
«Християнська асоціація молодих людей
- УМСА» про припинення юридичної особи,

в с т а н о в и в:

ДПІ у Личаківському районі м. Львова
06.08.2010 року звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Львівської ОМГО «Християнська
асоціація молодих людей - УМСА», в якому
просила прийняти рішення про
припинення юридичної особи.

Позовну заяву мотивує тим, що Львівська
ОМГО «Християнська асоціація молодих
людей - УМСА» не подає більше року до
органів державної податкової служби
податкових декларацій, документів
бухгалтерської звітності згідно із
законодавством.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ДПІ у Личаківському
районі м. Львова оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції були недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального права. Зазначає, що
відповідно до п.2 ст.38 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних та
фізичних осіб-підприємців" підставою
для постановлення судового рішення
щодо припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи є неподання протягом року
органам державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
Закону.

Вказує, що актом від 15.06.2010 року
встановлено, що підприємством з
моменту реєстрації податкова
звітність не подавалась, чим
систематично порушується пп.1.2 п.1 ст.9
Закону України «Про систему
оподаткування» щодо обов'язку
суб'єктів підприємницької діяльності
подавати податковому органу у
встановлені строки звітність
незалежно від виникнення у цьому
періоді податкових зобов'язань.

Також наголошує, що Львівська обласна
молодіжна громадська організація
«Християнська асоціація молодих людей
УМСА» не подавала до податкового
органу за своїм місцезнаходженням
реєстраційну заяву за формою 1-РН, а
також копії статутних і установчих
документів та не включена до Реєстру
неприбуткових організацій та установ.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи Львівська
обласна молодіжна громадська
організація «Християнська асоціація
молодих людей - УМСА» зареєстрована
24.11.2005 року за адресою вул. Короленка,
1-а, м. Львів та взята на облік Державною
податковою інспекцією у Личаківському
районі м. Львова 25.03.2008 року за №7989, код
СДР ЮО та ФОП - 35816621.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що з
позовом про примусовий розпуск
(ліквідацію) громадської організації
може звертатися легалізуючий орган, а
саме Міністерство юстиції України, їх
територіальні органи та прокурор.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
вважаючи, що він відповідає нормам
матеріального права та фактичним
обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Згідно ст.3 Закону України "Про
об'єднання громадян" громадською
організацією є об'єднання громадян для
задоволення та захисту своїх законних
соціальних, економічних, творчих,
вікових, національно-культурних,
спортивних та інших спільних
інтересів.

Колегія суддів погоджується, що
порядок створення, припинення
діяльності об'єднань громадян їх права
та обов'язки, відповідальність за
порушення встановлених для цих
об'єднань норм та правил регулюються
Законом України «Про об'єднання
громадян», що є в даному випадку
спеціальним законом.

Цим законом передбачено припинення
об'єднання громадян шляхом
реорганізації або ліквідації (в тому
числі саморозпуску або примусового
розпуску).

Відповідно до ст.32 Закону, об'єднання
громадян примусово розпускається
(ліквідується) за поданням
легалізуючого органу або прокурора
рішенням суду у випадках:

вчинення дій, передбачених ст.4 цього
Закону;

систематичного або грубого порушення
вимог ст.22 цього Закону;

продовження протиправної діяльності
після накладення стягнень,
передбачених цим Законом;

зменшення кількості членів політичної
партії до числа, коли вона не
визнається як така.

Рішення про примусовий розпуск
всеукраїнських та міжнародних
громадських організацій на території
України приймається судом.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає правильними висновки суду
першої інстанції щодо того, що з
позовом про примусовий розпуск
(ліквідацію) громадської організації
може звертатися легалізуючий орган, а
саме Міністерство юстиції України, їх
територіальні органи та прокурор, та
погоджується з тим, що в задоволенні
позову слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 15
лютого 2011 року у справі №2а-7230/10 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук