Справа № 501/1615/14а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 501/1615/14а

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Максимович Г.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О.,
Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Іллічівського міського
суду Одеської області від 28 травня 2014
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Іллічівської міської
ради Одеської області, Служби у справах
дітей Іллічівської міської ради
Одеської області, третя особа ОСОБА_2,
про визнання нечинним рішення,
визнання нечинним та скасування
висновку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на
постанову Іллічівського міського суду
Одеської області від 28 травня 2014 року, в
якій просить скасувати оскаржену
постанову та ухвалити нову, якою
задовольнити її адміністративний
позов в повному обсязі.

Постановою від 28 травня 2014 року,
ухваленою у відкритому судовому
засіданні, Іллічівський міський суд
Одеської області в повному обсязі
відмовив у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 про
визнання нечинним рішення Служби у
справах дітей Іллічівської міської
ради Одеської області від 24.03.2014 р. №
455/01-18 про відмову у розгляді заяви та
надання дозволу на укладення договору
про припинення права на аліменти для
дітей у зв'язку з передачею права
власності на нерухоме майно; про
визнання нечинним висновку
виконавчого комітету Іллічівської
міської ради, як органу опіки та
піклування від 24.03.2014 року № 1-17-247; про
зобов'язання надати дозвіл на
укладення договору про припинення
права на аліменти для дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
зв'язку з передачею права власності на
нерухоме майно їх батьком ОСОБА_2 - Ѕ
частки нерухомого майна, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1.

Вимоги апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального і процесуального права,
оскільки відмова у розгляді заяви та у
наданні дозволу на укладення договору
про припинення права на аліменти для
дітей, прийнята в порушення норм
матеріального права, а саме ст. 190 СК
України, а висновок виконавчого
комітету Іллічівської міської ради, як
органу опіки та піклування від 24.03.2014
року № 1-17-247 порушує права дітей.

Третя особа по справі ОСОБА_2 надав
заяву про апеляційний розгляд справи
за його відсутності, в якій також
просив апеляційний суд залишити без
задоволення апеляційну скаргу та без
змін оскаржену постанову.

Відповідачі по справі письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
надали.

Ухвалюючи постанову про відмову у
задоволенні адміністративного позову,
суд першої інстанції встановив, що в
період перебування у шлюбі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, згідно свідоцтв про народження
(а.с.29-30) народились діти: ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

Згідно рішення Іллічівського міського
суду Одеської області від 25 жовтня 2011
року по справі № 2-1658/11, яке набрало
законної сили 04 грудня 2011 року місцем
мешкання дітей визначене з матір'ю
ОСОБА_1 (а.с. 48), що також підтверджено
довідкою про місце проживання позивача
(а.с. 32) та не оспорюється сторонами по
справі.

Згідно рішення Іллічівського міського
суду Одеської області від 18 жовтня 2013
року по справі № 501/596/13-ц, яке набрало
законної силис 25 грудня 2013 року про
поділ майна подружжя (а.с.33-39) та витягу
з Державного реєстру прав на нерухоме
майно (а.с.40) позивачу та третій особі на
праві приватної власності належить по
Ѕ частині нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції встановив, що 19
березня 2014 року ОСОБА_1 звернулась із
заявою (а.с.12) до Іллічівської міської
ради Одеської області, як органу опіки
та піклування, в якій просила надати
дозвіл на укладення договору про
припинення права на аліменти для дітей,
у зв'язку з передачею права власності
на нерухоме майно їх батьком.

24 березня 2014 року Служба у справах
дітей Іллічівської міської ради
Одеської області надала відповідь
(а.с.13), в якій зазначила, що питання
надання дозволу на вчинення правочинів
щодо майна, право власності на яке, або
право користування яким мають діти,
розглядаються органом опіки та
піклування лише при особистому
зверненні батьків (а.с.13), що
встановлено ст. 190 Сімейного кодексу
України.

Оскільки надання дозволу на укладення
договору про припинення права на
аліменти для дитини, у зв'язку з
передачею права власності на нерухоме
майно можливе, лише за заявою обох
батьків, волевиявлення власника майна
на відчуження має бути вільним, та
третя особа не має наміру нікому
дарувати належну йому частину
квартири, суд першої інстанції дійшов
висновку, що вимоги позивача визнати
нечинним рішення Служби у справах
дітей Іллічівської міської ради
Одеської області, щодо відмови у
розгляді заяви та надання дозволу на
укладення договору про припинення
права на аліменти для дітей, у зв'язку з
передачею права власності на нерухоме
майно та зобов'язати Іллічівську
міську раду Одеської області, як орган
опіки та піклування надати дозвіл на
укладення договору про припинення
права на аліменти для дітей, є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Також суд першої інстанції встановив,
що 24 березня 2014 року виконавчим
комітетом Іллічівської міської ради,
як органом опіки та піклування наданий
висновок за №1-17-247 про те, що визнання
ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування АДРЕСА_2, і визнання ним
права користування АДРЕСА_1 не порушує
його права та інтереси (а.с.14-15).

Оскільки позивач проживає за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджено довідкою ДП
«Моноліт-Сервіс» №19 від 03.02.2014р. (а.с.32),
та з урахуванням положень ст. 29 ЦК
України, ч. 1 ст. 3 закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», ч.ч. 3, 4 ст.
12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей», суд
першої інстанції встановив, що
оскаржений висновок не порушує права
дітей, та зроблений в рамках
повноважень, передбачених ст.12 Закону
України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей», внаслідок чого
вимога про визнання не чинним висновку
не підлягає задоволенню.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не може
бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Питання укладення договору про
припинення права на аліменти на дитину,
у зв'язку з набуттям права власності на
нерухоме майно регламентоване ст. 190 СК
України, зокрема частиною першою
встановлено, що такий договір
укладається з дозволу органу опіки та
піклування, який у свою чергу розглядає
це питання за заявою обох батьків, що
передбачено п.п. 65-68 Постанови КМУ
України № 866 від 24.09.2008 п. «Питання
діяльності органів опіки та
піклування, пов'язаної із захистом прав
дитини».

Оскільки із відповідною заявою до
органу опіки та піклування ОСОБА_1
звернулась сама (а.с. 12), апеляційний суд
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо правомірності рішення
Служби у справах дітей Іллічівської
міської ради Одеської області,
викладеного у листі-відповіді від 24
березня 2014 року за вих.. № 455/01-18.

За відсутності неправомірного рішення,
суд першої інстанції правильно
відмовив і у задоволенні вимоги щодо
зобов'язання надати дозвіл на
припинення права на аліменти на дитину,
у зв'язку з набуттям права власності на
нерухоме майно.

Також апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відсутності правових підстав для
визнання нечинним висновку
виконавчого комітету Іллічівської
міської ради, як органу опіки та
піклування від 24.03.2014 року № 1-17-247 (а.с.
14-15).

При цьому апеляційний суд вважає за
необхідне зазначити, що оскаржений
висновок наданий Іллічівському
міському суду Одеської області за його
вимогою при розгляді цивільної справи
№ 501/600/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання особи такою, що втратила
право користування квартирою, про що
зазначено у письмових запереченнях на
позов (а.с. 59) та у заяві третьої особи
(а.с. 104).

Таким чином, оскаржений висновок є
одним з доказів у цивільній справі,
який оцінюється судом за правилами,
встановленими ЦПК України, при
ухваленні судового рішення по суті
спору.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч.
1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Іллічівського міського суду
Одеської області від 28 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
С.Д Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
Л.П.Шеметенко