Справа № 2а-9806/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року
Справа №
9104/88157/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області на постанову
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 23 вересня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області про зобов'язання здійснити
нарахування та виплату державної та
додаткової пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 30.09.2011 року звернулася в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Камінь-Каширському районі
Волинської області в якому просила,
зобов'язати здійснити нарахування та
виплату державної пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком з урахуванням
встановленого мінімального розміру
пенсії за віком на підставі ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в межах позовної давності
до зміни законодавства, яке передбачає
такі виплати.

Ухвалою Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 23 вересня
2011 року адміністративний позов за
період з 28.02.2011 року по 18.05.2009 року -
залишено без розгляду, оскільки
позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача провести перерахунок та
виплату до пенсії і додаткової пенсії
за період з 28.02.2011 року по 18.05.2011 року
судом уже вирішено згідно постанови
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 07.06.2011 року по
справі № 2-а-5708/11.

Постановою Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
23 вересня 2011 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження), позов
задоволено частково, визнано дії
управління Пенсійного фонду України у
Камінь-Каширському районі Волинської
області неправомірними, зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити
позивачу, як особі, віднесеній до
категорії 1, інваліду ІІІ групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
основної пенсії в розмірі не менше 6
мінімальних пенсій за віком згідно ст.
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 19.05.2011 року по
19.07.2011 року включно з врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 19.05.2011 року по
22.07.2011 року включно з врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», в задоволені решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області оскаржило його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що своє
рішення суд мотивував тим, що позивач є
інвалідом ІІІ групи захворювання,
пов'язаного з наслідками аварії на
ЧАЕС. Відповідно до ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розмір пенсії для інвалідів
по ІІІ групі інвалідності, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком та
відповідно до ст. 50 вищезазначеного
Закону додаткова пенсія повинна
становити 50% мінімальної пенсії за
віком.

Апелянт вважає, що такий висновок суду
є безпідставним. При цьому зазначає, що
згідно ч. 2 ст. 49 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи» пенсії, особам віднесеним
до 1 категорії встановлюються у вигляді
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію. Позивач є інвалідом
ІІІ групи, і згідно ст. 50 згаданого вище
Закону має право на додаткову пенсію,
за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, державна
пенсія за ст. 54 цього ж Закону
встановлюється в розмірі не нижче 6
мінімальних пенсій за віком для осіб,
які віднесені до 1 категорії IІІ групи
інвалідності.

Мінімальна пенсія за віком відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» застосовується для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно цим Законом.
Можливість застосування мінімального
розміру пенсії, визначеного ст. 28
вказаного Закону, для призначення
пенсії особам, яких віднесені до 1
категорії IІІ групи інвалідності за
нормами Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» законом не передбачено.
Крім того ухвалою Конституційного суду
від 19.05.2009 року № 27 - у /2009 підтверджено,
що в частині третій ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» закладено
однозначну вимогу щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
установленого в абзаці першому частини
першої цієї статті, виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим законом, та
непоширення вказаного мінімального
розміру пенсії за віком на
правовідносини, що виникають на
підставі інших законів, крім цього
закону.

Враховуючи вище викладене, підстав для
застосування мінімального розміру
пенсії, передбаченого ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» для
визначення розміру підвищення пенсії
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи» не має.

Крім того апелянт зазначає, що
відповідно до положень ч.5 ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи» порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Порядок обчислення пенсій та
підвищень, передбачених Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
здійснюється відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року №530 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян», а
після 23.07.2011 року, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 745 від 06.07.2011 року «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету».

Відповідно до п.п.2 п. 1 Постанови
Кабінету Міністрів України від 16 липня
2008 року №654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян» та
постанови Кабінету Міністрів України
№ 745 від 06.07.2011 року «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» пенсії інвалідів
IІІ групи не повинні бути нижчими 600 грн,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю відповідно до
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи» інвалідам ІІІ групи
виплачується у розмірі 15% прожиткового
мінімуму.

Разом з тим, відповідно до статті 63
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» фінансування витрат,
пов'язаних із його реалізацією,
здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріли справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 з 24.10.1995 року є особою, яка
постраждала від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та 3.08.2007 року довічно встановлена ІІІ
група інвалідності, захворювання
пов'язане з наслідками такої
катастрофи.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції правильно зазначив, що у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» особам,
які мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором, за винятком
пенсій інвалідам внаслідок поранення,
контузії чи каліцтва, що їх вони
дістали при захисті Батьківщини або
при виконанні інших обов'язків
військової служби, або внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті чи з виконанням
інтернаціонального обов'язку.

Суд першої інстанції вірно вважав, що
оскільки позивач отримує з 20.07.2011 року
пенсію за віком відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (а. с.
6-7), то у задоволенні позову в частині
зобов'язання відповідача провести
перерахунок і виплату пенсії згідно ст.
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із вказаної дати, слід
відмовити.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначено, що
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії, що
визначаються інвалідам ІІІ групи, які
отримали інвалідність внаслідок
Чорнобильської катастрофи, не можуть
бути нижчими 6 мінімальних пенсій за
віком, а відповідно до ст. 50 даного
Закону - додаткова пенсія в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком. Розміри як
державної так і додаткової пенсій по
інвалідності зазнали змін, що
відбулись відповідно до п.п.12, п.п.15 п.28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України, Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року, який набрав чинності 01
січня 2008 року. Згадані положення
бюджетного Закону рішенням
Конституційного Суду України №10-рп/2008
від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними і такими, що
втратили чинність з дня ухвалення
вказаного рішення.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що відповідач виплачує
позивачу основну та додаткову пенсію в
менших розмірах, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України №530 від 28
травня 2008 року «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» та від 16 липня 2008 року №654
«Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян».

В даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно виходив із
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами, а відтак вірно
вважав, що при визначенні позивачеві
розміру пенсії застосуванню
підлягають ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської астрофи», а не вище
названі постанови Кабінету Міністрів
України №530 від 28 травня 2008 року та від
16 липня 2008 року №654, оскільки останні
істотно звужують обсяг раніше
встановлених законом прав.

Суд першої інстанції правильно
врахував, що згідно ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність визначеного законом,
при цьому, вірно вважав, що положення ч.
3 ст. 28 згаданого Закону не є перешкодою
для застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії, та
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Також, суд першої інстанції вірно
зазначив, що Закон України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» №
3491-VI від 14 червня 2011 року, що набув
чинності 19 червня цього року, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення ст. 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік, а
також норми Постанови Кабінету
Міністрів України №745 від 6 липня 2011
року, якою визначений розмір виплати
вказаних статей Закону, яка набрала
чинності 23 липня 2011 року, отже позовні
вимоги в частині зобов'язання
нарахування та виплати додаткової
пенсії підлягають до задоволення по 22
липня 2011 року включно.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції правильно вважав, що
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок позивачу основної
державної пенсії відповідно до вимог ч.
4 ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 19.05.2011 року по
19.07.2011 року та додаткової пенсії
відповідно до вимог ч.1 ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 19.05.2011 року по 22.07.2011 року із
застосуванням ст. 28 ч.1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ч. 3 ст. 4 Закону
України «Про прожитковий мінімум» та
ст. 21 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» та виплачених
сум.

З врахуванням вище наведеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 1 ч.
1 ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області - залишити без задоволення, а
постанову Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
23 вересня 2011 року у справі № 2а-9806/11 - без
змін

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин