Справа № 820/17179/14
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

23 жовтня 2014 р.
Справа № 820/17179/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого - судді Супрун Ю.О.,

при секретарі судового засідання -
Ахвердян Р.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1, представника
позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Сіренко Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у приміщенні суду
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Дергачівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1,
позивач) звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Дергачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області (надалі за текстом -
Дергачівська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області, відповідач), в
якому просить суд: скасувати податкове
повідомлення - рішення Дергачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
30.06.2014 року № 18103-15 частково у розмірі
8623,32 грн..

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що податкове
повідомлення-рішення не відповідає
фактичним обставинам справи та
підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечував, надав до суду письмові
заперечення, позиція яких повністю
збігається з викладеною в судовому
засіданні, де вказав, що податковим
органом правомірно було зафіксовано
порушення чинного податкового
законодавства України, а отже і
винесене податкове повідомлення -
рішення є законними, просив у позові
відмовити в повному обсязі.

Оскільки судом зібрані докази, що в
своїй сукупності повно та всебічно
висвітлюють обставини спірних
правовідносин, визначене ч.1 ст.2 КАС
України, завдання адміністративного
судочинства залишається незмінним при
розгляді будь-якої адміністративної
справи, в тому числі і справи за позовом
до суб'єкта владних повноважень і
дотримання вказаного завдання є
обов'язковим в силу приписів ч. 2 ст. 19
Конституції України, суд доходить
висновку, що адміністративна справа
має бути розглянута та вирішена на
підставі наявних в ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали справи, вивчивши доводи,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, виходить з таких
підстав та мотивів.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 на підставі Розпорядження
Дергачівської районної державної
адміністрації Харківської області від
16.03.2012 року № 152 є власником земельної
ділянки площею 8,0 га, розташованої на
території Пересічанської селищної
ради Дергачівського району
Харківської області (за межами
населеного пункту), відповідно до
Державного акту на право власності
земельної ділянки № 02230 від 15.06.2012
року.

Відповідно до Розпорядження
Дергачівської районної державної
адміністрації Харківської області від
16.03.2012 року № 152 було зазначено про
зміну цільового використання
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення із
ведення особистого селянського
господарства на ділянку для ведення
індивідуального садівництва, без зміни
категорії земель.

Судом встановлено, що податковим
органом були визначені податкові
зобов'язання позивача по земельному
податку на 2014 рік за належні йому на
праві власності земельні ділянки
розташовані на території
Пересічанської селищної ради
Дергачівського району Харківської
області (за межами населеного пункту),
на підставі п. 286.5 ст. 286 Податкового
Кодексу України та надіслано податкове
повідомлення - рішення від 30.06.2014 року №
18103-15.

Відповідно до розрахунку
податкового зобов'язання щодо
податкового повідомлення - рішення при
обчислені податку на землю за належну
позивачу земельну ділянку
використовувалась ставка податку,
передбачена ст. 277 Податкового Кодексу
України.

Так, відповідно до п. 277.1 ст. 277
Податкового Кодексу України, ставка
податку за один гектар
несільськогосподарських угідь,
зайнятих господарськими будівлями
(спорудами), встановлюється у розмірі 5
відсотків від нормативної грошової
оцінки площі ріллі по Автономній
Республіці Крим або по області.
Відповідно до п. 277.2 ст. 277 Податкового
Кодексу України, ставка податку за
земельні ділянки, надані садівницьким
товариствам, у тому числі зайняті
садовими та/або дачними будинками
фізичних осіб, встановлюються у
розмірі 5 відсотків від нормативної
грошової оцінки одиниці площі ріллі по
Автономній Республіці Крим або по
області.

Виходячи з системного аналізу
наведеної норми закону суд зазначає, що
вона не може бути застосована у даному
випадку, оскільки на земельній ділянці,
що належить на праві власності
позивачу, відсутні будь-які
господарські будівлі (споруди), що
підтверджується довідкою
Пересичанської селищної ради від 21.10.2014
року № 1831 де зазначено, що на території
земельної ділянці площею 8,0 га,
розташованої на території
Пересічанської селищної ради
Дергачівського району Харківської
області (за межами населеного пункту),
забудови немає.

Також, норма п. 277.2 ст. 277
Податкового Кодексу України
встановлює ставку податку до
визначеного суб'єкта (платника
податку) - садівницького товариства, а
не до фізичної особи, що використовує
земельну ділянку для ведення
індивідуального садівництва.

Крім того суд зазначає, що відповідно
до п. 286.1. ст. 286 ПК України підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного
контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Земельного
Кодексу України, державний земельний
кадастр - це єдина державна
геоінформаційна система відомостей
про землі, розташовані в межах кордонів
України, їх цільове призначення,
обмеження у їх використанні, а також
дані про кількісну і якісну
характеристику земель, їх оцінку, про
розподіл земель між власниками і
користувачами.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЗК України до земель
сільськогосподарського призначення
належать: а) сільськогосподарські
угіддя (рілля, багаторічні насадження,
сіножаті, пасовища та перелоги); б)
несільськогосподарські угіддя
(господарські шляхи і прогони,
полезахисні лісові смуги та інші
захисні насадження, крім тих, що
віднесені до земель
лісогосподарського призначення, землі
під господарськими будівлями і
дворами, землі під інфраструктурою
оптових ринків сільськогосподарської
продукції, землі тимчасової
консервації тощо).

Тобто, всі земельні ділянки, що
відносяться до категорії "землі
сільськогосподарського призначення"
(незалежно від цільового використання
земельної ділянки в межах вказаної
категорії), розподіляються на
сільськогосподарські та
несільськогосподарські угіддя.

Віднесення тієї чи іншої земельної
ділянки до сільськогосподарських чи
несільськогосподарських угідь
потребує спеціальних знань та
встановлюється уповноваженими особами
під час обстеження відповідної
земельної ділянки.

Відповідно до висновку ДП
"Харківський науково-дослідного та
проектного інституту землеустрою" від
03.09.2014 року № 70/01-1014 щодо якісної
характеристики ґрунтового покриву
земельної ділянки ОСОБА_1, розташованої
на території Пересічанської селищної
ради Дергачівського району
Харківської області (за межами
населеного пункту), вбачається, що
ґрунти агровиробничої груп не
відносяться до особливо цінних
продуктивних земель.

Земельна ділянка, що належить на праві
власності позивачу, відноситься до
сільськогосподарських угідь, адже
використовується під багаторічні
насадження, що підтверджується
експлікацією земельних угідь.

Отже, матеріалами справи підтверджено,
що земельна ділянка, що належить на
праві власності позивачу, відноситься
до категорії: "землі
сільськогосподарського призначення",
цільове використання в межах вказаної
категорії: "для ведення
індивідуального садівництва".

Посилання представника
відповідача на ті обставини, що
позивачем не надано доказів, що землі,
які використовуються є багаторічними
насадженнями, як на підставу своїх
заперечень, суд не бере до уваги,
оскільки вони спростовуються наданими
доказами в ході розгляду зазначеної
справи.

В ході розгляду адміністративної
справи представником відповідача
надані пояснення щодо обставин
винесення спірного рішення, а саме
виключно на підставі наданих позивачем
документах. Щодо самостійного
з'ясування всіх обставин представником
відповідача констатовано про
відсутність таких дій через
завантаження податкового органу.

Крім того, відповідачем в ході
розгляду справи не надано належного
обґрунтування його правової позиції
та, відповідно, правомірності
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення. Судом
встановлено, що відповідач діяв без
урахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. ст. 9, 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав до суду доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності прийнятого ним
рішення щодо нарахування позивачу
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість.

Відповідно до частини 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За встановлених в ході судового
розгляду обставин суд дійшов висновку
про невідповідність вимогам ч. 3 ст. 2
КАС України оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, що дає суду
підстави для задоволення позову та
скасування оскаржуваного правового
акту індивідуальної дії.

Розподіл судових витрат здійснюється
відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 186
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Дергачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення - рішення - задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення
- рішення Дергачівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області від 30.06.2014 року №
18103-15 частково у розмірі 8623 (вісім тисяч
шітсот двадцять три) гривні 32 копійки.

Стягнути з Державного бюджету
України (УДКСУ у Червонозаводському
районі м. Харкова Харківської області,
МФО 851011, р/р 4011) на користь ОСОБА_1
(61068, АДРЕСА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) судові витрати зі сплати
судового збору у розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) гривні 70 копійок.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня її
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка її подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 27
жовтня 2014 року.

Суддя
Супрун Ю.О.