Справа № 809/1221/14
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
Справа №
7050/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді
Довга О.І.,

судді
Ліщинський А.М.

судді
Запотічний І.І.

секретар судового засідання Дутка
І.С.

за участю

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Роговик М.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Івано-Франківського обласного центру
зайнятості на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 13.06.2014р. по
справі № 2а-809/1221/14 за позовом ОСОБА_1 до
Івано-Франківського обласного центру
зайнятості про скасування наказу про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності,

В С Т А Н О В
И В:

17.04.2014 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Івано-Франківського обласного центру
зайнятості (далі - відповідач) про
скасування пункту 1 наказу директора
Івано-Франківського обласного центру
зайнятості Горбаля Г.М від 19.03.2014 року
за № 69 про оголошення ОСОБА_1 догани, за
неналежне виконання своїх посадових
обов`язків.

В позові зазначає, що відповідач
протиправно, необґрунтовано та
безпідставно, оскаржуваним пунктом
наказу за №69 від 19.03.2014 року притягнув
позивача до дисциплінарної
відповідальності за вчинення
дисциплінарного проступку, якого
фактично допущено не було, вважає
виконання своїх посадових обов'язків
по зазначеним в оскаржуваному наказі
фактам належним чином здійсненим.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
13.06.2014 року позов задоволено повністю,
визнано протиправним та скасовано
пункт 1 наказу директора
Івано-Франківського обласного центру
зайнятості Горбаль Г.М. за № 69 від 19.03.2014
року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
провідного спеціаліста відділу
організації працевлаштування
населення Калуського міськрайонного
центру зайнятості Івано-Франківської
області ОСОБА_1.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
неправомірною та необгрунтованою
відповідач подав апеляційну скаргу.
Зазначає, що при накладенні на позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани були дотримані вимоги статтей
147-149 Кодексу законів про працю України,
а саме: від позивача отримано письмове
пояснення, враховано ступінь тяжкості
вчиненого проступку, попередню роботу
працівника, накладено органом, якому
надано право на прийняття на роботу (
обрання, затвердження і призначення на
посаду) даного працівника, дотримано
строк та порядок притягнення до
дисциплінарної відповідальності.
Вважає, що до позивача застосовано
найменш суворий вид стягнення, який
власник або уповноважений ним орган
має право застосувати за будь-яке
порушення трудової дисципліни. Апелянт
стверджує, що діяв в межах своїх
повноважень та відповідно до чинного
законодавства.

Просить постанову суд першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Представники апелянта в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримують.

Позивач в судовому засіданні заперечив
проти доводів апеляційної скарги,
вважає що суд першої інстанції виніс
законне рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржувану постанову
слід залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є державним службовцем та
прийняла присягу державного службовця.
З 06.03.1991 року позивач працює у
Калуському міськрайонному центрі
зайнятості на різних посадах. З 19.12.2011
року призначена за переведенням
провідним спеціалістом відділу
організації працевлаштування
населення Калуського міськрайонного
центру зайнятості де і працює по даний
час. Згідно характеристики від 12.10.2010
року, яка підписана директором
Калуського міськрайонного центру
зайнятості та підписана позивачкою,
ОСОБА_1 є здібним спеціалістом.
Посадові обов`язки, завдання і
доручення виконує вчасно. Вільно
володіє державною мовою. Ефективно
співпрацює з відповідальними
працівниками відділів кадрів
підприємств, установ, організацій, дбає
про позитивний імідж служби
зайнятості. При спілкуванні з
клієнтами вміє аналізувати ситуацію,
виявляти їхні мотиви, наміри, побажання
щодо працевлаштування.

Калуською міжрайонною прокуратурою в
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів України «Про
зайнятість населення», «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» проведено перевірку
Калуського міськрайонного центру
зайнятості.

За результатами перевірки до
Калуського міськрайонного центру
зайнятості внесено подання за № 78-706
від 17.02.2014 року, відповідно до якого
посадовими особами даного центру при
реалізації державної політики у сфері
зайнятості були допущені порушення
вимог чинного законодавства. Зокрема,
як порушення вказано, що позивач в
персональній картці безробітного
ОСОБА_4 не вказала чи уже працював він
раніше до надання статусу
безробітного. При цьому неповнолітній
ОСОБА_4 на день реєстрації в Калуському
міськрайонному центрі зайнятості
належав до молоді, яка звернулася
протягом шести місяців після
закінчення навчання у
професійно-технічному навчальному
закладі і яка вперше приймається на
роботу. Дана особа відповідно до статті
14 Закону України „Про зайнятість
населення" належить до категорій
громадян, що мають додаткові гарантії у
сприянні працевлаштуванню, які не
здатні на рівних умовах конкурувати на
ринку праці. Однак позивачем
вищевказані вимоги чинного
законодавства дотримані не були. Разом
з тим, при веденні особової справи
ОСОБА_5, яка являється інвалідом
виявлено порушення чинного
законодавства. Зокрема, в обліковій
картці ОСОБА_5 відсутні відомості, що
вона являється інвалідом, не зазначено
групу інвалідності, з якого часу
встановлена інвалідність, які професії
доступні за станом здоров`я. Особова
справа ОСОБА_5 містить індивідуальну
програму реабілітації та довідку до
акта МСЕК з висновком про умови та
характер праці, проте вказані
відомості посадовими особами
Калуського міськрайонного центру
зайнятості до уваги не взяті, в
результаті чого особи позбавлені
додаткових гарантій на
працевлаштування.

Вказані порушення допущені з вини
провідного спеціаліста відділу
організації працевлаштування
населення Калуського міськрайонного
центру зайнятості ОСОБА_1 , внаслідок
неналежного виконання службових
обов`язків згідно посадової
інструкції.

Дане подання було направлено
Калуському міськрайонного центру
зайнятості з вимогою усунення
виявлених правопорушень та
притягнення до дисциплінарної
відповідальності посадових осіб
відповідача, серед яких і провідний
спеціаліст відділу організації
працевлаштування Калуського
міськрайонного центру зайнятості
ОСОБА_1.

19.02.2014 року за № 387-01/11-14 вищевказане
подання направлене
Івано-Франківському обласному центру
зайнятості для вирішення по суті, а
наказом директора Івано-Франківського
обласного центру зайнятості Горбаля
Г.М. від 19.03.2014 року за № 69 за
неналежне виконання своїх посадових
обов'язків, зазначених у поданні
Калуського міжрайонного прокурора від
17.02.2014 року ОСОБА_1 оголошено догану

Колегія суддів не погоджується з
достовірністю обставин, викладених у
даному поданні, яке було підставою для
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про
зайнятість населення" до категорій
громадян, що мають додаткові гарантії у
сприянні працевлаштуванню, належать:
молодь, яка закінчила або припинила
навчання у загальноосвітніх,
професійно-технічних і вищих
навчальних закладах, звільнилася із
строкової військової або
альтернативної (невійськової) служби
(протягом шести місяців після
закінчення або припинення навчання чи
служби) і яка вперше приймається на
роботу; особи, яким виповнилося 15 років
та які за згодою одного з батьків або
особи, яка їх замінює, можуть, як
виняток, прийматися на роботу.

Згідно до ст. 46 вищевказаного Закону
підходящою для безробітного
вважається робота, що відповідає
освіті, професії (спеціальності),
кваліфікації особи з урахуванням
доступності транспортного
обслуговування, встановленої рішенням
місцевої державної адміністрації,
виконавчого органу відповідної ради.
Заробітна плата повинна бути не нижче
розміру заробітної плати такої особи
за останнім місцем роботи з
урахуванням середнього рівня
заробітної плати, що склався у регіоні
за минулий місяць, де особа
зареєстрована як безробітний. Стаття 46
Закону України "Про зайнятість
населення" може поширюватись виключно
на осіб, яким надано статус
безробітного, що зареєстрований у
встановленому порядку.

З урахуванням наведеного зазначені у
поданні обставини порушення позивачем
прав ОСОБА_4, не відповідають вимогам
чинного законодавства, оскільки
останній не був спеціальним суб'єктом,
визначеним диспозицією ст. 46 Закону
України "Про зайнятість населення",
тому дана стаття застосовуватись до
нього не може.

Щодо ведення та пошуку роботи
безробітному інваліду ОСОБА_5
встановлено, що усі необхідні дані в
особовій справі містяться. Зокрема, в
обліковій картці ОСОБА_5 містяться
відомості, що зазначена особа
являється інвалідом, зазначено групу
інвалідності та з якого по яке число
встановлена інвалідність, а також, які
професії доступні зазначеній особі за
станом здоров`я. А також встановлено, що
ОСОБА_5 на виконання вимоги п. 2 ст. 6 ПМКУ
№ 198 від 20.03.2013 року "Про затвердження
порядку реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу" були роз`яснені права
та обов`язки, заповнено та підписано
заяву затвердженої форми.

Стаття 147 Кодексу законів про працю
України передбачає, що за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: догана; звільнення
(частина 1). Законодавством, статутами і
положеннями про дисципліну можуть бути
передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення (частина 2).

Стаття 148 Кодексу законів про працю
України передбачає, що дисциплінарне
стягнення застосовується власником
або уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці (частина
1). Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку (частина 2).

Стаття 149 Кодексу законів про працю
України встановлює порядок
застосування дисциплінарних стягнень
та передбачає, що до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

Підставою для притягнення до
дисциплінарної відповідальності є
дисциплінарний проступок.
Дисциплінарний проступок визначається
як винне протиправне невиконання чи
неналежне виконання працівником своїх
трудових, службових чи посадових
обов'язків.

Статтею 14 Закону України "Про державну
службу" визначено, що дисциплінарні
стягнення застосовуються до
державного службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює.

Колегія суддів, оцінивши оскаржуваний
наказ про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності на
відповідність вимогам частини 3 статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України вважає вказане
рішення суб'єкта владних повноважень
необґрунтованим, оскільки в наказі
відображені відомості зазначені
Калуським міжрайонним прокурором у
внесеному поданні за № 78-706 від 17.02.2014
року, будь-якої самостійної оцінки
виявлених фактів та порушень
відповідачем не здійснено, не
визначено ступінь тяжкості вчинених
проступків і заподіяну ними шкоду, не
зазначено обставини, за яких вчинено
проступок, не надано оцінки попередній
роботі працівника, що притягнута до
дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що пункт 1 наказу від 19.03.2014 року за № 69
слід визнати незаконним та скасувати,
так як факти, згадані в поданні та
вказані як підстава для прийняття
оскаржуваного рішення, повністю не
відповідають встановленим на підставі
достовірних доказів фактичним
обставинам, які мають значення для
вирішення справи, та при притягненні
позивача до дисциплінарної
відповідальності відповідачем
допущені значні порушення чинного
законодавства.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Івано-Франківського
обласного центру зайнятості залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 13.06.2014р. по
справі № 2а-809/1221/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Запотічний І.І.

Ліщинський А.М.