Справа № 824/1922/14-а
Суддя: Огородник Анатолій Петрович
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 жовтня 2014 р. м. Чернівці
Справа № 824/1922/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого судді Огородника А.П. при
секретарі судового засідання
Граматовичу М.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції
у Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області

про визнання дій протиправними та
зобов"язання задовольнити запит на
інформацію від 27.11.2013 року

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представник відповідача - не з"явився,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області (далі - відповідач або ДПІ) про
визнання дій посадових осіб
протиправними та зобов"язання
відповідача задовольнити запит на
інформацію від 27 листопада 2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27
листопада 2013 року ОСОБА_1 подала до ДПІ
у м. Чернівцях запит на інформацію, яким
вимагала у строк не пізніше п'яти
робочих днів з дня отримання
зазначеного запиту направити на
адресу: а/с 504, м. Чернівці, 58001, належним
чином посвідчені копії всіх, без
виключення, документів, які стали
підставою для направлення їй листа №
2949/10/24-12-17-03 від 17 жовтня 2013 року.

09 грудня 2013 року поштою позивач
отримала відповідь на вище зазначений
запит на інформацію, в якій заступник
начальника ДПІ у м. Чернівцях Гетьман
В.В. зазначив, що запит направлено для
розгляду до ДПІ у Київському районі м.
Одеси.

В позовній заяві представник позивача
також вказує на те, що на станом на 31
березня 2014 року не отримано відповіді
на запит на інформацію від 27 листопада
2013 року. Про те йому, як представнику
позивача в судовому засіданні, у
зв"язку із ознайомленням із
запереченням на адміністративний
позов по справі №824/1658/14 відповідач
направив до Позивача поштою відповідь
на запит на інформацію, якою відмовив в
наданні запитуваної інформації.

Тому на думку, представника позивача,
відповідач допустив порушення ч.7 ст.6
Закону України "Про доступ до
публічної інформації", оскільки,
обмеживши доступ до документу в цілому,
відповідач протиправно відмовив
ОСОБА_1 в наданні запитуваної
інформації.

26.05.2014 року відповідач через відділ
документообігу Чернівецького
окружного адміністративного суду
подав заперечення на
адміністративний позов, в якому
просить суд відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, оскільки вважає
що позовні вимоги безпідставні та
необґрунтовані, враховуючи наступне.

09 грудня 2013 року до ДПІ надійшов
супровід № 691/10/24-12-17-03 від 03.12.2013 року
ДПІ у Чернівцях ГУ Міндоходів в
Чернівецької області, з додатками на 3
аркушах щодо направлення на адресу для
розгляду та надання інформації, згідно
компетенції, запит ОСОБА_1

Упралінням обслуговування платників
податків ДПІ було підготовлено та
направлено у строк не пізніше п"яти
робочих днів з дня отримання запиту
відповідь № 13644/15-51-11-00 від 12 грудня 2013
року на запит ОСОБА_1 Однак на адресу
ДПІ зазначена відповідь була
повернута відділенням поштового
зв"язку з відміткою "за занінченням
терміну зберігання".

Щодо зобов'язання ДПІ падати
запитувану інформацію ФОП ОСОБА_1
відповідач в запереченні зазначив
наступне.

Законом України «Про інформацію»
№2657-ХII від 02.10.1992р. визначено, що
податкова інформація - це сукупність
відомостей і даних, що створені або
оттримані суб'єктами інформаційних
відносин у процесі поточної діяльності
і необхідні для реалізації покладених
на контролюючі органи завдань і
функцій у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Правовий
режим податкової інформації
визначається Податковим кодексом
України та іншими законами.

Відповідно до п.п.21.1.1, п.п.21.1.2, п.п.21.1.4,
п.п.21.1.6 ст. 21 Податкового кодексу
України, - посадові особи контролюючих
органів зобов'язані дотримуватися
Конституції України та діяти виключно
у відповідності з Кодексом та іншими
Законами України, іншими нормативними
актами, забезпечувати сумлінне
виконання покладених на контролюючі
органи функцій, не допускати порушень
прав та охоронюваних законом інтересів
громадян, підприємств, установ,
організацій, не допускати розголошення
інформації з обмеженим доступом, що
одержується , використовується,
зберігається під час реалізації
функцій, покладених на контролюючі
органи.

Згідно ст. 31 Закону України від 02.10.1992р.
№2657-ХII "Про інформацію" забороняється
доступ сторонніх осіб до відомостей
про іншу особу, зібраних відповідно до
чинного законодавства державними
органами, організаціями і посадовими
особами, а статтею 37 цього ж Закону
встановлено, що не підлягають
обов'язковому наданню для ознайомлення
за інформаційними запитами офіційні
документи, які містять у собі
конфіденційну інформацію та документи,
що становлять внутрівідомчу службову
кореспонденцію, якщо вони пов'яязані з
розробкою напряму діяльності установи,
процесом прийняття рішень і передують
їх прийняттю.

Податкова інформація є інформацією
обмеженого доступу, яка перебуває у
вололодінні, користуванні або
розпорядженні органів державної
податкової служби, крім інформації, що
становить державну таємницю. Згідно
нормативних документів ДПС України до
конфіденційної податкової інформації
належить інформація про платників
податків - фізичних та юридичних осіб,
яка одержана державною податковою
службою у зв'язку з виконанням
покладених на них функцій. Органи
державної податкової служби не мають
повноважень щодо поширення чи передачі
третім особам таких даних.

Тому на, думку відповідача, при надані
відповіді ОСОБА_1 ним не було порушено
вимоги ч.7 ст. 6 Закону України "Про
доступ до публічної інформації ",
оскільки доступ до інформації був
обмежений.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, з підстав викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, хоча належним
чином був повідомлений про дату час
місце розгляду справи, що
підтверджується повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Про час складання постанови
у повному обсязі повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частини з урахуванням вимог ст. 167 КАС
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню у повному обсязі, виходячи
із наступного.

Судом встановлено, що 17.10.2014 року
Державна податкова інспекція в м.
Чернівцях звернулася до ОСОБА_1 із
запитом, в якому просила надати
інформацію та її документальне
підтвердження для з"ясування
реальності та повноти відображення в
бухгалтерському та податковому
обліку із відповідним відображенням
у податкових деклараціях результатів
операцій по господарських
відносинах з ПП "Аскат" за період з
01.04.2012 року по 31.03.2013 року.

27 листопада 2013 року ОСОБА_1 подала до
ДПІ у м. Чернівцях запит на інформацію,
яким вимагала у строк не пізніше п'яти
робочих днів, з дня отримання
зазначеного запиту, направити на
адресу: а/с 504, м. Чернівці, 58001 належним
чином посвідчені копії всіх, без
виключення, документів, які стали
підставою для направлення їй листа №
2949/10/24-12-17-03 від 17 жовтня 2013 року.

03.12.2013 року на вище зазначений запит на
інформацію заступник начальника ДПІ у
м. Чернівцях Гетьман В.В. надав
відповідь, що запит направлено для
розгляду до ДПІ у Київському районі м.
Одеси (а.с.5).

09 грудня 2013 року до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області надійшов
супровід № 691/10/24-12-17-03 від 03.12.2013 року
ДПІ у Чернівцях ГУ Міндоходів в
Чернівецької області, з додатками на 3
аркушах щодо направлення на адресу для
розгляду та надання інформації, згідно
компетенції, запит ОСОБА_1

Відповідачем на запит ОСОБА_1 було
підготовлено на направлено 13.12. 2013 року
відповідь № 13644/15-51-11-00 від 12 грудня 2013
року на адресу: АДРЕСА_1 (а.с.28).

На адресу ДПІ зазначена відповідь
була повернута відділенням поштового
зв"язку з відміткою "за закінченням
терміну зберігання" (а.с.29).

До вказаних правовідносин суд
застосовує положення законодавства та
робить висновки по суті спору.

Законом України "Про доступ до
публічної інформації" від 13.01.2011 №2939 (
далі- Закон №2939) надано визначення
конфіденційної і таємної інформації та
перелік службової інформації. Закон
України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657
(далі-Закон №2657) дає визначення
конфіденційної інформації, яке охоплює
більше коло інформації в порівнянні з
визначенням, наданим у Законі №2939.

Відповідно до ч.ч.1,2ст.7 Закону №2939
конфіденційна інформація-це
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень, та яка
може поширюватися у визначеному ними
порядку за їхнім бажанням відповідно
до передбачених ними умов. Не може бути
віднесена до конфіденційної
інформація, зазначена в частині першій
і другій статті 13 цього Закону.
Розпорядники інформації, визначені
частиною першою статті 13 цього Закону,
які володіють конфіденційною
інформацією, можуть поширювати її лише
за згодою осіб, які обмежили доступ до
інформації, а за відсутності такої
згоди - лише в інтересах національної
безпеки, економічного добробуту та
прав людини.

У розумінні частини другої статті 21
Закону №2657 конфіденційною є
інформація про фізичну особу, а також
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень.

Визначення, наведене у Законі № 2657, є
ширшим. Цей Закон на відміну від Закону
№ 2939 до конфіденційної інформації
відносить відомості про фізичну особу,
якими є відомості чи сукупність
відомостей про фізичну особу, яка
ідентифікована або може бути конкретно
ідентифікована.

З огляду на викладене у відносинах,
пов'язаних із забезпеченням права на
доступ до публічної інформації,
конфіденційна інформація повинна
визначатися відповідно до Закону № 2939,
оскільки публічна інформація є
обмеженою лише у випадках,
передбачених цим Законом, норми якого є
спеціальними в порівнянні з нормами
Закону №2657.

У своєму рішенні від 30.10.1997 р. у справі
№18/203-97 щодо офіційного тлумачення
статей 3, 23, 31, 47, 48 Закону України "Про
інформацію" та статті 12 Закону України
"Про прокуратуру" (справа К. Г.
Устименка) Конституційний Суд України
роз'яснив, що до конфіденційної
інформації, зокрема, належать
свідчення про особу (освіта, сімейний
стан, релігійність, стан здоров'я, дата
і місце народження, майновий стан та
інші персональні дані).

Аналогічну позицію Конституційний Суд
України виклав і у своєму рішенні від
20.01.2012 р. у справі №1-9/2012 за
конституційним поданням Жашківської
районної ради Черкаської області щодо
офіційного тлумачення положень частин
першої, другої статті 32, частин другої,
третьої статті 34 Конституції України,
при цьому у резолютивній частині цього
рішення зазначив, що інформацією про
особисте та сімейне життя особи є
будь-які відомості та/або дані про
відносини немайнового та майнового
характеру, обставини, події, стосунки
тощо, пов'язані з особою та членами її
сім'ї, за винятком передбаченої
законами інформації, що стосується
здійснення особою, яка займає посаду,
пов'язану з виконанням функцій держави
або органів місцевого самоврядування,
посадових або службових повноважень;
така інформація про особу є
конфіденційною; збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди державою, органами
місцевого самоврядування, юридичними
або фізичними особами є втручанням в її
особисте та сімейне життя. Таке
втручання допускається винятково у
випадках, визначених законом, і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту та прав людини.

Крім цього, запитувана у ДПІ позивачем
інформація у розумінні ст.16 Закону №2657
є податковою інформацією, правовий
режим якої визначається спеціальним
нормативно-правовим актом - ПКУ.

Відповідно до пп.17.1.9 п.17.1 ст.17 ПКУ
платник податків має право на
нерозголошення контролюючим органом
(посадовими особами) відомостей про
такого платника без його письмової
згоди та відомостей, що становлять
конфіденційну інформацію, державну,
комерційну чи банківську таємницю та
стали відомі під час виконання
посадовими особами службових
обов'язків, крім випадків, коли це прямо
передбачено законами.

Таке право платника податку
кореспондується в обов'язок ДПІ не
допускати розголошення інформації з
обмеженим доступом, що одержується,
використовується, зберігається під час
реалізації функцій, покладених на
контролюючі органи (пп.21.1.6 п.21.6 ст.21
ПКУ).

Згідно абз.2 ст.5 Закону №2657 реалізація
права на інформацію не повинна
порушувати громадські, політичні,
економічні, соціальні, духовні,
екологічні та інші права, свободи і
законні інтереси інших громадян, права
та інтереси юридичних осіб.

Отже, з викладеного слідує, що
розголошення шляхом надання копії акту
перевірки ДПІ інформації про ПП "Аскат",
який в розумінні ПК України є платником
податку, може порушити права та
інтереси, як самого суб'єкта
господарювання, так і його засновників,
що суперечить цілям інституту права на
інформацію.

Крім цього, відповідно до п.7 ст.6 Закону
№2939 обмеженному доступу підлягає
інформація, а не документ. Якщо
документ містить інформацію з
обмеженим доступом, для ознайомлення
надається інформація, доступ до якої
необмежений.

Дослідженням змісту листа від 12.12.2013 р.,
№13644/15-51-11-00 встановлено, що відповідач
надав позивачеві інформацію, яка його
стосується а саме: зазначив, що
згідно бази даних ДПІ у Київському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області ФОП ОСОБА_1
знаходиться на обліку, при цьому
відмовив в наданні копії акту
перевірки ПП "Аскат".

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а згідно ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що позивач по справі не
обґрунтував належним чином ті
обставини, на яких базуються його
вимоги, натомість відповідач довів
правомірність своїх дій.

За таких обставин, враховуючи
викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання дій посадових
осіб протиправними та зобов"язання
відповідача задовольнити запит на
інформацію від 27 листопада 2013 року не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз.

У зв'язку із відсутністю у цій
справі документально підтверджених
судових витрат, пов'язаних із
залученням свідків та проведенням
судових експертиз, суд не присуджує
судові витрати.

Керуючись ст.ст. 94,158 - 163, 167 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

Відповідно до частини першої статті 185
КАС України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України
Апеляційна скарга подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова у повному обсязі складена 07
жовтня 2014 року.

Суддя
А.П.Огородник