Справа № 802/3251/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 жовтня 2014 р.
Справа № 802/3251/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Федчук Тетяни Юріївни

представника позивача:
Лесика В.В.

представника відповідача:
Бабія Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: приватного підприємства
"Укрресурс-плюс"

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
приватне підприємство "Укрресурс-плюс"
(далі - ПП "Укрресурс-плюс", позивач) з
адміністративним позовом до
Вінницької об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (далі - Вінницька ОДПІ,
відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
результатами позапланової виїзної
перевірки ПП "Укрресурс-плюс" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 09.06.2010р. по 31.12.2012р., складено
акт від 09.07.2014р. № 10/2207/36318353, в якому
зафіксовано порушення, зокрема:

- п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ст. 44, п. 138.4, п. 138.6, п. 138.8
ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, в результаті чого ПП
"Укрресурс-плюс" занижено податок на
прибуток на суму 432550,00 грн.;

- п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ст. 44, п. 198.3, п. 198.6 ст.
198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу
України, в результаті чого ПП
"Укрресурс-плюс" занижено податок на
додану вартість в сумі 390574,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки,
Вінницькою ОДПІ прийнято податкові
повідомлення-рішення від 14.08.2014 року: №
, яким збільшено ПП
"Укрресурс-плюс" суму грошового
зобов`язання з податку на прибуток
приватних підприємства за основним
платежем на 432550,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями на 43660,00 грн.; №
, яким збільшено ПП
"Укрресурс-плюс" суму грошового
зобов`язання з податку на додану
вартість за основним платежем на 390574,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на 195287,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками
податкового органу, викладеними у акті
перевірки та, відповідно, і з
прийнятими податковими
повідомленнями-рішеннями, вважає їх
протиправними та просить скасувати.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав та,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві, та пояснення, надані у
судових засіданнях, просив позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, з підстав, викладених
у своїх письмових запереченнях, в яких
зазначено, що Вінницька ОДПІ, приймаючи
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення, діяла згідно із нормами
чинного законодавства на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому адміністративний позов
не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, в період з 23.06.2014р.
по 02.07.2014р. головним державним
ревізором-інспектором відділу
проведення камеральних перевірок
управління податкового та митного
аудиту Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області Зинкою
Л.В. проведено позапланову виїзну
перевірку ПП "Укрресурс-плюс" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 09.06.2010р. по 31.12.2012р.

За результатами перевірки складено акт
від 09.07.2014р. № 10/2207/36318353 (надалі - акт
перевірки).

Згідно висновків акту перевірки,
перевіркою встановлено порушення ПП
"Укрресурс-плюс":

- п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ст. 44, п. 138.4, п. 138.6, п. 138.8
ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток на суму
432550,00 грн. , в т.ч.: за 3 квартал 2011р. - 258152,00
грн., за 2 квартал 2012р. - 31297,00 грн., за 3
квартал 2012р. - 33267,00 грн., за 4 квартал 2012р.
- 109834,00 грн.;

- п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ст. 44, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198,
п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість в сумі 390574,00
грн., в т.ч.: за липень 2011р. - 190280,00 грн., за
серпень 2011р. - 34200,00 грн., за червень 2012р. -
29807,00 грн., за вересень 2012р. - 31683,00 грн., за
жовтень 2012р. - 104604,00 грн.

Не погоджуючись з порушення
встановленими в акті перевірки,
позивач подав на нього письмові
заперечення (Вихідний № 01/08/2-14-1 від
01.08.2014р).

За результатами розгляду письмових
заперечень ПП "Укрресурс-плюс" на акт
перевірки від 09.07.2014р. № 10/2207/36318353,
прийнявши частково їх до уваги,
Жмеринською ОДПІ надано висновок №
6519/у/10/22-008 від 11.08.2014р., згідно якого,
висновок акту перевірки від 09.07.2014р. №
10/2207/36318353 викладено в такій редакції, а
саме, зазначено, що перевіркою
встановлено порушення ПП
"Укрресурс-плюс":

- п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 138.2,
п. 138.4, п. 138.6, п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 Податкового кодексу України, ст. 1,
п. 2 ст. 3, ст. 4, п. 1, п. 2 ст. ( Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", в результаті чого
занижено податок на прибуток на суму
432550,00 грн., в т.ч.: за 3 квартал 2011р. - 258152,00
грн., за 2 квартал 2012р. - 31297,00 грн., за 3
квартал 2012р. - 33267,00 грн., за 4 квартал 2012р.
- 109834,00 грн.;

- п. 44.1, п. 44.2, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 82, п. 198.1,
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в сумі 390574,00 грн., в т.ч.:
за липень 2011р. - 190280,00 грн., за серпень
2011р. - 34200,00 грн., за червень 2012р. - 29807,00
грн., за вересень 2012р. - 31683,00 грн., за
жовтень 2012р. - 104604,00 грн.

14 серпня 2014 року, на підставі висновків
акту перевірки, викладених в новій
редакції, Вінницькою ОДПІ прийнято
податкові повідомлення-рішення:

№ , яким збільшено ПП
"Укрресурс-плюс" суму грошового
зобов`язання з податку на прибуток
приватних підприємства за основним
платежем на 432550,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями на 43660,00 грн.;

№ , яким збільшено ПП
"Укрресурс-плюс" суму грошового
зобов`язання з податку на додану
вартість за основним платежем на 390574,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на 195287,00 грн.

Позивач не погоджується з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
а тому звернувся до суду з вимогою
визнати їх протиправними та скасувати.

Визначаючись щодо заявленого позову
суд виходив з наступного.

Так, зі змісту акту перевірки слідує, що
в ході проведення перевірки
встановлено завищення задекларованих
позивачем показників у рядку 05.1
Декларації "Собівартість придбаних
(виготовлених) та реалізованих товарів
(робіт, послуг)" на суму 1952870,00 грн., в
тому числі, за 3 квартал 2011 року на суму
1122400,00 грн., за 2 квартал 2012 року на суму
149035,00 грн., за 3 квартал 2012 року на суму
158415,00 грн., за 4 квартал 2012 року на суму
523020,00 грн., а саме: підприємством не
надано до перевірки первинні
документи, оформлені відповідно до
вимог чинного законодавства, а також
документи бухгалтерського та
податкового обліку, що підтверджують
взаєморозрахунки з наступними
контрагентами: ТОВ "Укрзерногруп" за
липень 2011 року на суму 1141680,00 грн., в т.ч.
ПДВ 190280,00 грн.; ФОП ОСОБА_4 за вересень 2012
року на суму 190098,00 грн., в т.ч. ПДВ 31683,00
грн., за жовтень 2012 року на суму 627624,00
грн., в т.ч. ПДВ 104604,00 грн.; ПП
"Украгротрейд" за серпень 2011 року на
суму 205200,00 грн., в т.ч. ПДВ 34200,00 грн.; ПП
"Мета-ком" за червень 2012 року на суму
178842,00 грн., в т.ч. ПДВ 29807,00 грн., які б
свідчили про факт придбання товарів
(робіт, послуг) та списання вартості
придбання на собівартість
реалізованих товарів.

Разом з тим, в акті перевірки зазначено,
що перевірки встановлено завищення
податкового кредиту в сумі 390574,00 грн., в
тому числі: за липень 2011 року в сумі
190280,00 грн., за серпень 2011 року в сумі
34200,00 грн., за червень 2012 року в сумі 29807,00
грн., за вересень 2012 року в сумі 31683,00
грн., за жовтень 2012 року в сумі 104604,00 грн.
Підприємством не надано до перевірки
податкові накладні та первинні
документи, складенні у відповідності
до вимог чинного законодавства, та
документи бухгалтерського та
податкового обліку, що підтверджують
фактично здійснені
фінансово-господарські операції по
взаємовідносинах з наступними
контрагентами: ТОВ "Укрзерногруп" за
липень 2011 року на суму ПДВ 190280,00 грн.;
ФОП ОСОБА_4 за вересень 2012 року на суму
ПДВ 31683,00 грн., за жовтень 2012 року на суму
ПДВ 104604,00 грн.; ПП "Украгротрейд" за
серпень 2011 року на суму ПДВ 34200,00 грн.; ПП
"Мета-ком" за червень 2012 року на суму
ПДВ 29807,00 грн.

Крім того, висновки перевіряючого щодо
безтоварності господарських операцій
обґрунтовуються тим, що позивачем не
надано товарно-транспортних накладних
на підтвердження постачання
(транспортування) товару, придбаного
позивачем за даними господарськими
операціями у своїх контрагентів, а
також відсутністю сертифікатів
відповідності на товар.

Однак, суд не погоджується з такими
висновками відповідача з огляду на
наступне.

Так, відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134
Податкового кодексу України, об`єктом
оподаткування податку на прибуток є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та
суму інших витрат звітного
податкового періоду, визначених
згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу,
з урахуванням правил, встановлених
статтею 152 цього Кодексу.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України визначено, що витрати,
які враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, згідно із п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат, витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В той же час, п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг
з метою їх подальшого використання
в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні
фонди почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного
податкового періоду, а також від
того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Проаналізувавши дані норми стає
зрозумілим, що для включення сум до
складу валових витрат є необхідність
підтвердження таких відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку; для
включення сум до податкового кредиту
такі суми мають бути підтверджені
податковими накладними чи
підтверджені митними деклараціями та
іншими документами.

Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в листі від 02 червня 2011 року
№742/11/13-11, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

За таких підстав, в межах предмета
доказування по даній справі належить
встановити реальність отримання
товару ПП "Укрресурс-плюс" та дослідити
використання придбаного товару у
господарській діяльності.

Як зазначено представниками позивача в
рамках здійснення своєї господарської
діяльності, підприємство придбало у
свої контрагентів та оплатило шрот та
макуху соняшниковий. Таким чином
вказані господарські операції
вплинули на майновий стан її сторін,
тобто спричинили настання правових
наслідків, що є підтвердженням їх
здійснення.

Питання товарності операції по
взаємовідносинах між позивачем та його
контрагентами досліджувалось судом і
підтвердилось належними доказами

Так, питання товарності операції по
взаємовідносинах між позивачем та його
контрагентом - ТОВ "Укрзерногруп"
підтвердилось належними доказами, а
саме: укладеним належним чином між ТОВ
"Укрзерногруп" (Постачальник) та ПП
"Укрресурс-плюс" (Покупець) договором
поставки товарів (макухи соняшникової)
№ 21-07/ж від 21.07.2011 року; податковими
накладними: № 32 від 22.07.2011р., № 36 від
25.07.2011р; видатковими накладними: №
РП-0000052 від 22.07.2011р., № РП-0000061 від
26.07.2011р., № РП-0000066 від 27.07.2011р., № РП-0000070
від 28.07.2011р., № РП-0000071 від 29.07.2011р.;
рахунками-фактурами: № СФ-0000044 від
21.07.2011р., № СФ-0000045 від 22.07.2011р.

Питання товарності операції по
взаємовідносинах між позивачем та його
контрагентом - ФОП ОСОБА_4
підтвердилось належними доказами, а
саме: укладеними належним чином між ФОП
ОСОБА_4 (Постачальник) та ПП
"Укрресурс-плюс" (Покупець), договором
купівлі-продажу товару (макухи
соняшникової) № 29/05/12 від 29.05.2012р.;
специфікаціями №№ 9, 10, 11, 12 до договору
купівлі-продажу № 29/05/12 від 29.05.2012р.;
податковими накладними: № 1 від 01.09.2012р.,
№ 2 від 01.09.2012р., № 14 від 20.10.2012р., № 15 від
21.10.2012р., № 17 від 24.10.2012р., № 18 від 25.10.2012р.,
№ 20 від 26.10.2012р., № 21 від 26.10.2012р.;
видатковими накладними: № 1 від 01.09.2012р.,
№ 2 від 01.09.2012р., № 17 від 20.10.2012р., № 18 від
21.10.2012р., № 20 від 24.10.2012р., № 21 від 25.10.2012р.,
№ 23 від 26.10.2012р., № 24 від 26.10.2012р.

Питання товарності операції по
взаємовідносинах між позивачем та його
контрагентом - ПП "Украгротрейд"
підтвердилось належними доказами, а
саме: укладеним належним чином між ПП
"Украгротрейд" (Постачальник) та ПП
"Укрресурс-плюс" (Покупець), договором
поставки товару (соняшникового шроту,
соняшникової макухи) № 71 від 02.08.2011р.,
специфікацією № 1 до договору поставки
товару № 71 від 02.08.2011р., податковою
накладною № 28 від 03.08.2011р., видатковими
накладними: № 1065 від 18.10.2011р., № 1214 від
26.10.2011р., № 1450 від 09.11.2011р., № 923 від
02.03.2012р., № 984 від 28.03.2012р., № 1001 від
30.03.2012р., № 1042 від 03.04.2012р.

Питання товарності операції по
взаємовідносинах між позивачем та його
контрагентом - ПП "Мета-ком"
підтвердилось належними доказами, а
саме: укладеними належним чином між ПП
"Мета-ком" (Продавець) та ПП
"Укрресурс-плюс" (Покупець), договором
поставки товару (макухи соняшникової)
№ 31/05 від 31.05.2012р.; специфікацією № 1 до
договору поставки товару № 31/05 від
31.05.2012р.; податковими накладними № 5 від
06.06.2012р., № 7 від 08.06.2012р., № 8 від 08.06.2012р.,
№ 11 від 08.06.2012р., видатковими
накладними: № 60601 від 06.06.2012р., № 60801 від
08.06.2012р., № 60802 від 08.06.2012р., № 60803 від
08.06.2012р.; рахунками-фактурами: № 60601 від
06.06.2012р., № 60801 від 08.06.2012р., № 60802 від
08.06.2012р., № 60803 від 08.06.2012р.

Вказані документи були надані разом із
запереченнями на акт перевірки №
10/2207/36318353 від 09.07.2014 р.

Відповідно до п. 44.6 ст. 46 ПК України якщо
платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Факт оплати товару (соняшникового
шроту, соняшникової макухи), на
підставі вищевказаних договорів,
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями виписок банку по
рахункам ПП "Укрресурс-плюс".

В подальшому, придбаний у свої
контрагентів товар (соняшниковий шрот,
соняшникова макуха) був реалізований
позивачем, що свідчить про його
використання в господарській
діяльності.

Так, товар був реалізований позивачем
таким контрагентам, як ПСП "Плешкані",
ТзОВ "Рогатин-Корм", ТОВ
"Кам`янець-Подільський Комбікормовий
Завод", ПП "СВТФ "ІЗА", що
підтверджується належними доказами, а
саме: укладеними належним чином між ПП
"Укрресурс-плюс" та даними
контрагентами договорами поставки
товарів (соняшникового шроту,
соняшникової макухи), податковими та
видатковими накладними, копії яких
містяться в матеріалах справи.

Таким чином, у даному випадку підстав,
за наявності яких була б відсутня
можливість віднесення позивачем сум до
податкового кредиту та валових витрат,
представником відповідача не наведено.

В свою чергу, суд вважає за необхідне
зазначити, що відсутність ТТН на
перевезення товарів, на момент
проведення перевірки, сама по собі не
свідчить про безтоварність операцій їх
поставки.

Як вбачається із преамбули наказу
Мінтрансу від 14.10.97 р. № 363 "Правила
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні", затверджені цим
наказом, розроблені у виконання цілого
ряду державних документів, спрямованих
на забезпечення схоронності вантажів,
захисту їх від розкрадання, безпеки
пасажирів на транспорті, боротьби зі
злочинністю.

Дотримання Правил № 363, зокрема, вимоги
про наявність ТТН під час перевезення
вантажів є обов'язковим для
перевізників. За їх порушення останні
можуть бути притягнуті до
відповідальності органами, що
здійснюють контроль за дотриманням
вимог законодавства про автомобільний
транспорт у процесі виконання
перевезень вантажів.

Правила № 363, розроблені Міністерством
транспорту України, стосуються
винятково порядку здійснення
перевезень і не мають (і по визначенню
не можуть мати) відношення до
бухгалтерського й податкового обліку
підприємств, які є відправниками
вантажу й вантажоодержувачами, не
можуть встановлювати правила ведення
зазначених видів обліку.

Самі ТТН є документами, що
регламентують тільки взаємини
перевізника й замовника як учасників
транспортного процесу.

Також, суд зважає на те, що
товарно-транспортна накладна є
підставою для списання
товарно-матеріальних цінностей у
вантажовідправника і оприбуткування
їх у вантажоодержувача при перевезенні
вантажів у межах України та не є єдиним
та безумовним документом, що
підтверджує факт придбання або продажу
товарно-матеріальних цінностей.

В даному випадку, сума витрачених
коштів на перевезення товарів
(соняшникового шроту, соняшникової
макухи) зі складів постачальників
(контрагентів позивача) на склад ПП
"Укрресурс-плюс" не включались останнім
до складу валових витрат та суми
податкового кредити, і тому сума таких
коштів жодним чином не впливала на їх
формування.

В той же час, під час судового розгляду
справи, представником позивача, в
підтвердження поставки товару від
контрагентів позивача, надано до суду
копії товарно-транспортних накладних.

Що стосується відсутності сертифікату
відповідності на товар, то, в даному
випадку, слід зазначити, що вказаний
факт не є підставою для формування
висновку про безтоварність
господарських операцій.

Також суд звертає увагу на те, що сама
собою наявність або відсутність
окремих документів, а так само помилки
у їх оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце. Аналогічна
правова позиція викладена в ухвалі
Вищого адміністративного суду від
27.06.2013 р. у справі № К/9991/30198/12.

В свою чергу, суд вважає за необхідне
зазначити, що попередньо посадові
особи Барської МДПІ вже проводили
позапланову виїзну документальну
перевірку ПП "Укрресурс-плюс" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 09.06.2010р. по 31.12.2012р. За
результатами її проведення складено
акт від 25.04.2013р. № 308/22/36316353, яким не
встановлено порушень, які встановлені
під час проведення перевірки, за
результатами якої прийнято
оскаржувані рішення, що свідчить про
суперечність доводів відповідача.

З урахуванням усіх вище встановлених
обставин, суд приходить до висновку, що
позивачем правомірно включено до
складу валових витрат суму витрат на
придбання товару, а також останнім
правомірно сформовано податковий
кредит по податку на додану вартість, а
тому податкові повідомлення - рішення
від 14.08.2014р. № , № є
протиправними та підлягають
скасуванню.

При ухваленні рішення в даній
адміністративній справі суд також
керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов`язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 КАС України оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього
Кодексу в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі
матеріали, які свідчать про його
правомірні дії.

З обставин адміністративної справи,
встановлених судом, вбачається, що
відповідачем не доведено
правомірності прийняття оскаржуваних
рішень, відтак позовні вимоги знайшли
своє підтвердження під час розгляду
адміністративної справи.

Надаючи оцінку оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням, суд
виходив із того, що відповідно до ч. 3 ст.
2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Суд зауважує, що в ході судового
розгляду справи позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються його
вимоги, в той час, як відповідач не
довів правомірності прийнятих ним
рішень, а тому адміністративний позов
підлягає задоволенню.

Понесені позивачем судові витрати зі
сплати судового збору, відповідно до
ст. 94 КАС України, у зв'язку із
задоволенням позову, підлягають
відшкодуванню із Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові-повідомлення рішення
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області від 14.08.2014 р. № та від
14.08.2014 р. № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
"Укрресурс-плюс" судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20
коп. (чотириста вісімдесят сім грн. 20
коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Вергелес Андрій
Валерійович