Справа № 824/2710/14-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 жовтня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/2710/14-а

11:20

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Брезіної Т.М.;

секретаря судового засідання - Хміля
С.Р.;

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача -
Смеречанської Т.Я.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Кіцманської районної
державної адміністрації Чернівецької
області про зобов'язання вчинити дії,-

СУТЬ СПОРУ:

Позиція позивача.

В поданому до суду адміністративному
позові позивач просить суд винести
рішення, яким визнати протиправними
дії відповідача по відмові у наданні
позивачу невикористаної частини
щорічної основної відпустки за період
роботи з 01.08.2012 р. по 31.07.2013 р. тривалістю
16 календарних днів, щорічної чергової
основної відпустки за період роботи з
01.08.2013 р. по 31.07.2014 р. тривалістю 30
календарних днів та додаткової
оплачуваної відпустки за стаж роботи
за період 2013-2014 років тривалістю 11
календарних днів, а всього 57
календарних днів та зобов'язати
відповідача надати позивачу
невикористану частину щорічних
основних відпусток.

Позивач вказує, що з серпня 2003 року
працював державним службовцем в
Кіцманській районній державній
адміністрації Чернівецької області, а
з 10.04.2012 р. до 09.04.2014 р. - на посаді
начальника відділу містобудування,
архітектури та житлово-комунального
господарства Кіцманської РДА.

28.03.2014 р. позивач до Кіцманської РДА
подав заяву про надання йому
невикористаної частини щорічної
основної відпустки за період роботи
2012-2013 років та частини чергової
щорічної основної відпустки за період
роботи з 2013-2014 роки, а також додаткову
оплачувану відпустку за стаж роботи за
період 2013 року. В даній заяві він просив
надати йому відпустку з 31.03.2014 р.

09.04.2014 р. керівництвом Кіцманської РДА
заяву про надання позивачу відпустки
від 28.03.2014 р. не задоволено, а прийнято
розпорядження №39-ос, згідно якого його
звільнено із займаної посади «за
угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпПУ».
Цим же розпорядженням без погодження
із позивачем доручено відділу
фінанси-господарського забезпечення
апарату РДА виплатити йому компенсацію
за невикористанні основні щорічні та
додаткові оплачувані відпустки.

11.08.2014 р. розпорядженням Кіцманської
РДА №73-ос на виконання постанови
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 21.07.2014 р. по
справі №824/1928/14-а позивача поновлено на
роботі. 18.08.2014 р. позивачем повторно
подано заяву про надання йому
невикористаної частини основної
відпустки за період роботи 2012-2013 роки,
щорічної чергової основної відпустки
за період роботи 2013-2014 роки та
додаткової оплачуваної відпустки за
стаж роботи за період 2013 року, всього 57
календарних днів з 19.08.2014 р.

На думку позивача, в наданні йому
відпустки керівництвом Кіцманської
РДА 18.08.2014 р. безпідставно та незаконно
відмовлено і зазначено причину «в
зв'язку з проведенням службового
розслідування». При цьому лише через
два дні після відмови у наданні
позивачу відпустки 20.08.2014 р.
розпорядженням Кіцманської РДА №77-ос
призначено проведення службового
розслідування стосовно позивача.
Згідно п. 3 вказаного розпорядження
датою початку службового
розслідування встановлено 20.08.2014 р., а
датою закінчення 19.10.2014 р.

Позивач вважає, що дії Кіцманської РДА
як суб'єкта владних повноважень по
відмові у наданні йому відпустки, заяви
на яку він подавав 28.03.2014 р. та 18.08.2014 р. є
незаконними, безпідставними та такими,
які грубо порушують чинне
законодавство та державні гарантії
права на відпустку.

Позиція відповідача.

Представник відповідача позов не
визнав, надав заперечення в якому
зазначив, що 28.03.2014 р. ОСОБА_1. була
подана заява про надання йому основних
та додаткової відпусток загальною
тривалістю 47 календарних днів. Головою
Кіцманської РДА Темерівським В.В.
позивачу було відмовлено у наданні цих
відпусток, так як їх надання не
відповідало графіку відпусток на 2014
рік працівників районної державної
адміністрації, відповідно до якого
ОСОБА_1 повинен іти у відпустку, а саме:
травень, липень.

Відповідач зазначає, що письмової
заяви із проханням перенести термін
щорічної відпустки на інший час та
внесення змін до графіку відпусток на
2014 рік від ОСОБА_1 не надходило. Так, як
28.03.2014 р. ОСОБА_1 потрапив до Кіцманської
ЦРЛ, у зв'язку із погіршенням стану
здоров'я, про те, що йому відмовлено у
відпустці його було повідомлено у
перший робочий день після тимчасової
непрацездатності, тобто 09.04.2014 р.

09.04.2014 р. згідно розпорядження
Кіцманської РДА від 09.04.2014 р. №39-ОС
позивача звільнено з посади начальника
відділу містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства, за
раніше поданою ним заявою від 24.02.2014 р.,
згідно п. 1 ст. 36 КЗпПУ. Цього ж дня о 17.30
год. Позивач ознайомився із
розпорядженням про звільнення під
підпис. В даному розпорядженні РДА в
одному із пунктів йшлося про виплату
грошової компенсації за 47 календарних
днів невикористаних відпусток.
Претензій щодо виплати коштів за
невикористані дні відпусток позивач не
мав.

18.08.2014 р. позивачем подано заяву про
надання йому основних та додаткових
відпусток загальною кількістю 57
календарних днів, серед яких 47
календарних днів - це дні, які позивачу
була виплачена грошова компенсація при
звільненні, згідно розпорядження РДА
від 09.04.2014 р. №39-ОС.

Відповідно до вищевказаного
відповідач просить суд в задоволенні
позову ОСОБА_1 до Кіцманської РДА про
визнання протиправним та скасування
рішення відмовити.

Позивач та його представник в судовому
засіданні просили адміністративний
позов задовольнити.

Представник відповідача
адміністративний позов не визнав,
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносин.

Відповідно до трудової книжки позивач
з серпня 2003 року працював державним
службовцем в Кіцманській районній
державній адміністрації Чернівецької
області, а з 10.04.2012 р. до 09.04.2014 р. - на
посаді начальника відділу
містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства
Кіцманської РДА (а.с.8-11).

28.03.2014 р. позивач до Кіцманської РДА
подав заяву про надання йому
невикористаної частини щорічної
основної відпустки за період роботи
2012-2013 років та частини чергової
щорічної основної відпустки за період
роботи з 2013-2014 роки, а також додаткову
оплачувану відпустку за стаж роботи за
період 2013 року. В даній заяві він просив
надати йому відпустку з 31.03.2014 р. (а.с.12).

09.04.2014 р. згідно розпорядження
Кіцманської РДА від 09.04.2014 р. №39-ОС
позивача звільнено з посади начальника
відділу містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства, за
раніше поданою ним заявою від 24.02.2014 р.,
згідно п. 1 ст. 36 КЗпПУ. Цього ж дня о 17.30
год. Позивач ознайомився із
розпорядженням про звільнення під
підпис. В даному розпорядженні РДА в
одному із пунктів йшлося про виплату
грошової компенсації за 47 календарних
днів невикористаних відпусток (а.с.14).

11.08.2014 р. розпорядженням Кіцманської
РДА №73-ос на виконання постанови
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 21.07.2014 р. по
справі №824/1928/14-а позивача поновлено на
роботі. 18.08.2014 р. позивачем повторно
подано заяву про надання йому
невикористаної частини основної
відпустки за період роботи 2012-2013 роки,
щорічної чергової основної відпустки
за період роботи 2013-2014 роки та
додаткової оплачуваної відпустки за
стаж роботи за період 2013 року, всього 57
календарних днів з 19.08.2014 р. (а.с.15-19, 20, 21).

Однак, наданні позивачу відпустки
керівництвом Кіцманської РДА 18.08.2014 р.
відмовлено і зазначено причину «в
зв'язку з проведенням службового
розслідування». 20.08.2014 р.
розпорядженням Кіцманської РДА №77-ос
призначено проведення службового
розслідування стосовно позивача.
Згідно п. 3 вказаного розпорядження
датою початку службового
розслідування встановлено 20.08.2014 р., а
датою закінчення 19.10.2014 р. (а.с.22).

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення
законодавства та робить висновок по
суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд зобов'язаний перевірити дотримання
вказаних критеріїв суб'єктом владних
повноважень при прийнятті
оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи
допущенні бездіяльності.

Як встановлено судом 28.03.2014 р. ОСОБА_1.
була подана заява про надання йому
основних та додаткової відпусток
загальною тривалістю 47 календарних
днів. Головою Кіцманської РДА
Темерівським В.В. позивачу було
відмовлено у наданні цих відпусток, так
як їх надання не відповідало графіку
відпусток на 2014 рік працівників
районної державної адміністрації,
відповідно до якого ОСОБА_1 повинен іти
у відпустку, а саме: травень, липень.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону Закону України
«Про відпустки» від 15.11.1996 р. №504/96/ВР
(далі - Закон №504/96/ВР) за бажанням
працівника у разі його звільнення (крім
звільнення за порушення трудової
дисципліни) йому має бути надано
невикористану відпустку з наступним
звільненням. Датою звільнення в цьому
разі є останній день відпустки. Однак, у
своїй заяві позивач нічого не зазначив
про надання йому невикористаної
відпустки, як працівнику який
звільняється.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 10 Закону
України «Про відпустки» від 15.11.1996 р.
№504/96/ВР (далі - Закону №504/96/ВР)
черговість надання відпусток
визначається графіками, які
затверджуються власником або
уповноваженим ним органом за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником) чи іншим
уповноваженим на представництво
трудовим колективом органом, і
доводиться до відома всіх працівників.
Конкретний період надання щорічних
відпусток у межах, установлених
графіком, узгоджується між працівником
і власником або уповноваженим ним
органом, який зобов'язаний письмово
повідомити працівника про дату початку
відпустки не пізніш як за два тижні до
встановленого графіком терміну.
Письмової заяви із проханням перенести
термін щорічної відпустки на інший час
та внесення змін до графіку відпусток
на 2014 рік від ОСОБА_1 не надходило.

09.04.2014 р. згідно розпорядження
Кіцманської РДА від 09.04.2014 р. №39-ОС
позивача звільнено з посади начальника
відділу містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства, за
раніше поданою ним заявою від 24.02.2014 р.,
згідно п. 1 ст. 36 КЗпПУ. Цього ж дня о 17.30
год. Позивач ознайомився із
розпорядженням про звільнення під
підпис. В даному розпорядженні РДА в
одному із пунктів йшлося про виплату
грошової компенсації за 47 календарних
днів невикористаних відпусток.
Претензій щодо виплати коштів за
невикористані дні відпусток позивач не
мав, грошові кошти отримав.

18.08.2014 р. позивачем подано заяву про
надання йому основних та додаткових
відпусток загальною кількістю 57
календарних днів, серед яких 47
календарних днів - це дні, які позивачу
була виплачена грошова компенсація при
звільненні, згідно розпорядження РДА
від 09.04.2014 р. №39-ОС.

Згідно п.п.79 п. 4 Положення про
Міністерство соціальної політики
України від 06.04.2011 р. №389/2011 (далі -
Положення) Міністерство соціальної
політики України інформує у межах
своїх повноважень та надає роз'яснення
щодо здійснення державної політики у
сферах зайнятості населення і трудової
міграції, трудових відносин,
соціального захисту населення, з
питань сім'ї та дітей, попередження
насильства в сім'ї, оздоровлення та
відпочинку дітей, відповідального
батьківства та материнства.

Відповідно до листа Міністерства праці
та соціальної політики України від
08.01.2009 р. №1/06/186-09 «Щодо права
підприємства стягнути з поновленого на
роботі за рішенням суду працівника
вихідну допомогу, яка була виплачена
йому при звільненні, і грошову
компенсацію за невикористану
відпустку», законодавством про працю
України не передбачено повернення
працівником грошової компенсації за
всі невикористанні ним дні щорічної
відпустки в разі поновлення його на
роботі.

З урахуванням наведеного,
законодавством не передбачено
механізму повернення поновленим
працівником грошової компенсації за
невикористану відпустку, тому вимоги
позивача щодо надання йому основної і
додаткової відпустки не ґрунтуються на
вимогах закону.

Як встановлено судом, у наданні
позивачу відпустки на підставі заяви
від 18.08.2014 року відмовлено у зв'язку із
призначенням службового розслідування
щодо нього, згідно розпорядженням
Кіцманської РДА від 20.08.2014 р. №77-ОС.

Відповідно до порядку «Про
затвердження Порядку проведення
службового розслідування стосовно
осіб, уповноважених на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування» від 13 червня 2000 р. № 950
період проведення службового
розслідування не включає час
тимчасової втрати працездатності
особою, уповноваженою на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування, стосовно якої
проводиться таке розслідування, час її
перебування у відпустці або службовому
відрядженні чи відсутності з інших
причин, час отримання інформації, що
стосується предмета службового
розслідування, від установ,
підприємств, організацій інших держав,
а також час ознайомлення такою особою,
уповноваженою на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
та керівником органу, в якому вона
працює, з актом службового
розслідування.

Надання власником або уповноваженим
органом відпустки під час проведення
службового розслідування не
узгоджується із суттю та метою його
проведення і не сприяє швидшому його
закінченню. Тому, за таких обставин, це
право власника або уповноваженого ним
органу щодо надання відпустки
працівнику, але аж ніяк не обов'язок
надати її саме у цей період.

При цьому відповідно до положень ч. 3, 4
ст. 80 Кодексу законів про працю України
щорічна відпустка за ініціативою
власника або уповноваженого ним
органу, як виняток, може бути
перенесена на інший період тільки за
письмовою згодою працівника та за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником) у разі,
коли надання щорічної відпустки в
раніше обумовлений період може
несприятливо відбитися на нормальному
ході роботи підприємства, установи,
організації, та за умови, що частина
відпустки тривалістю не менше 24
календарних днів буде використана в
поточному робочому році.

У разі перенесення щорічної відпустки
новий термін її надання встановлюється
за згодою між працівником і власником
або уповноваженим ним органом. Якщо
причини, що зумовили перенесення
відпустки на інший період, настали під
час її використання, то невикористана
частина щорічної відпустки надається
після закінчення дії причин, які її
перервали, або за згодою сторін
переноситься на інший період з
додержанням вимог статті 12 Закону
України "Про відпустки".

Тому слід відмітити, що надання заяви
на відпустку до власника або
уповноваженого ним органу не є
безумовною підставою для її
погодження. Уповноважений орган
приймає рішення щодо доцільності її
надання у зазначений працівником
період.

Суд відмовляє у задоволенні позовних
вимог щодо визнання протиправними дій
відповідача по відмові у надані
позивачу невикористаної щорічної та
додаткової відпустки всього
тривалістю 57 календарних днів і
зобов'язати відповідача надати
відпустку всього тривалістю 57
календарних днів враховуючи те, що
надання відпустки відбувається за
погодженням із власником та у зв'язку
із тим, що позивачем вже фактично
отримано грошову компенсацію за 47
календарних днів щорічної та
додаткової оплачуваної відпусток.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст.72 цього Кодексу.
Відповідачем доведено правомірність
вчинених дій. У процесі розгляду справи
не виявлено інших фактичних обставин,
що мають значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. В зв'язку з відсутністю
таких витрат, суд не вирішує питання
про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 185,
частин першої-другої статті 186 КАС
України сторони, які беруть участь у
справі, мають право оскаржити в
апеляційному порядку дану постанову
шляхом подання апеляційної скарги до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд. Скарга про
апеляційне оскарження даної постанови
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення або в разі відсутності
сторони в судовому засіданні з дня
одержання її копії. У разі
проголошення судом вступної та
резолютивної частини рішення
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанову у повному обсязі сторони
можуть отримати 15 жовтня 2014 р.

Суддя
Т.М.
Брезіна