Справа № 127/11965/14-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сичук М. М.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради на постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 15 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок виплат , -

В С Т А Н О В И В :

в червні 2014 року позивач звернулася до
Вінницького міського суду Вінницької
області з адміністративним позовом до
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради про визнання
неправомірними дій відповідача та
зобов'язання відповідача провести
позивачу перерахунок допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та виплатити
недоотриману допомогу як
застрахованій особі, починаючи з
моменту її призначення від 12.03.2013 року
та по теперішній час та продовжити
виплачувати позивачу допомогу до
ІНФОРМАЦІЯ_3 року у відповідності до
Закону України від 18 січня 2001 року №
2240-ІІІ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму на дитину до
шести років, з урахуванням проведених
виплат та з урахуванням виплачених сум
та продовжити виплачувати допомогу у
розмірі прожиткового мінімуму до
ІНФОРМАЦІЯ_3 року включно.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 липня 2014 року
позов задоволено частково: визнано дії
відповідача неправомірними та
зобов'язано здійснити перерахунок та
виплату позивачу державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку, а саме за сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 06 грудня 2013
року відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", виходячи із прожиткового
мінімуму на дитину віком до 6 років у 2013,
2014 роках та з урахуванням фактично
отриманих виплат. В решті позову
відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 15 липня 2014 року та прийняти
нову, якою у задоволенні позову
відмовити.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2.

Враховуючи, що рішення суду першої
інстанції прийняте в порядку
скороченого провадження, а в
матеріалах справи достатньо доказів
для правильного вирішення апеляційної
скарги, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що позивач є громадянкою
України та має дитину - сина ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Департаментом соціальної політики
Вінницької міської ради позивачу
призначена щомісячна грошова допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі 130 грн.

Позивач зверталась до Департаменту
соціальної політики Вінницької
міської ради з заявою про проведення
перерахунку та доплати допомоги по
догляду за дитиною.

Листом №К-08-23748 від 23.05.2014 року
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради повідомило
позивача про те, що допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку призначена та
виплачується їй відповідно до ст. 15
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми".

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 має
право на призначення допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням", оскільки є
застрахованою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особою.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції по
суті спору, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені відповідні зміни до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням". Зокрема, змінами до статті
13 Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Водночас Законом України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік" та
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" було визначено, що
допомога при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
(далі -Порядок) був затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на
виконання Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" (пункт 1
Порядку). Новий акт Уряду на виконання
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" та Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
не приймався.

За змістом пункту 17 цього Порядку право
на виплату допомоги мають особи,
зазначені в статті 13 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми",
яка на час виникнення спірних відносин
поширювала свою дію щодо виплати
допомоги лише на незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
на виконання Закону України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
Кабінет Міністрів України не визначав.

З матеріалів адміністративної справи
встановлено, що до моменту виходу у
відпустку по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку позивач
працювала завідувачем складу-гуртовні
в ПАТ "Концерн Хлібпром", що
підтверджується витягом з наказу № 15
від 11.03.2013 року (а.с. 9) та записами в
трудовій книжці (а.с.12), і сплачувала
страхові внески.

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції правильно визначився з тим,
що для вирішення спору стосовно
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якою в даному
випадку є позивач, повинні
застосовуватися норми спеціального
закону, тобто Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням".

Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції та є не
обґрунтованими, у зв'язку з чим суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про відмову в задоволенні апеляційної
скарги відповідача та залишення
постанови Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 липня 2014 року
без змін.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики Вінницької
міської ради, - залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 15
липня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.