Справа № 824/2917/14-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/2917/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю секретаря судового засідання
Кіщук О.І.,

представників позивача Сухар Т.В.,
Орловської І.В., Півторак Т.С.,
представників відповідача Фуштея М.В.,
Шапки М.Д., Бажанської Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
комунального підприємства «Міський
торговельний комплекс «Калинівський
ринок» до Державної податкової
інспекції у м.Чернівцях Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області про визнання незаконними,
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство «Міський
торговельний комплекс «Калинівський
ринок» звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
м.Чернівцях Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області, в
якому просить суд визнати незаконними,
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 22 вересня 2014
року № та №.

В позовній заяві в обґрунтування
неправомірності податкового
повідомлення-рішення від 22 вересня 2014
року №, яким за порушення пункту
2.6 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року №637, до
комунального підприємства «Міський
торговельний комплекс «Калинівський
ринок» застосовано штрафну санкцію у
сумі 208250,00 грн, позивач вказує наступне.

На КП МТК «Калинівський ринок»
використовується 67 РРО, з них 11 РРО
знаходяться у приміщеннях кас торгових
секторів, де ведуться касові книги.
Режим роботи кас із 08.00 год. до 16.00 год.
(вихідний день понеділок). Решта РРО
експлуатуються на території ринку в
тому числі на 5 РРО проводиться
оквиткування у нічну зміну (із 18.00 год.
до 06.00 год.), що підтверджується
графіком роботи.

Працюючи в нічну зміну контролери
виконували 2-звіт в кінці доби та
оприбутковували отриману готівку
шляхом здійснення обліку зазначених
коштів в книзі обліку розрахункових
операцій (КОРО). В кінці зміни вони
виконували другий 2-звіт, який
аналогічно реєстрували в КОРО, а потім
загальну суму готівки, отриманої за
зміну, в повному обсязі здавали в касу
відповідного торгового сектору для
подальшої інкасації в установу банку.
Дана операція оформлялась в касі
прибутковим касовим ордером на
загальну суму коштів, отриманих
контролерами за зміну, та в той самий
день здавалась в банк. Порядок ведення
КОРО передбачає можливість виконання
протягом зміни кількох фіскальних
звітів чеків. При цьому всі вони
підклеюються в КОРО та виконується
запис по кожному 2-звіту. Закон не
передбачає здачу готівки в касу чи
установу банку після роздрукування
2-звіту в середині зміни. Тому висновки
перевіряючих про порушення п.2.6
Положення є безпідставними.

В обґрунтування неправомірності
податкового повідомлення-рішення від 22
вересня 2014 року №, яким до
комунального підприємства «Міський
торговельний комплекс «Калинівський
ринок» за порушення пунктів 9 та 13
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосовано штрафні санкції на
суму 1021,00 грн, позивач вказує про те, що
не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи чек у книзі
обліку розрахункових операцій -
триваюче. Враховуючи, що згідно зі
статтею 51 Конституції України ніхто не
може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення,
за дії (бездіяльність), які у своїй
сукупності складають єдине
продовжуване чи триваюче
правопорушення, можливо притягнути до
відповідальності лише один раз. Отже,
за вчинення даного порушення
відповідний орган державної
податкової служби України може
застосовувати лише одну фінансову
санкцію незалежно від кількості
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги), випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку та/або його не зберігання в книзі
обліку розрахункових операцій.

Відповідач надав суду заперечення
проти позову в письмовій формі, в яких,
посилаючись на правомірність та
обґрунтованість податкових
повідомлень-рішень від 22 вересня 2014
року № та №, просив суд в
задоволенні позову відмовити. Зокрема,
вказував про дотримання при прийнятті
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень вимог Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року №637, Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12
червня 1995 року №436/95, та про врахування
ним листа Національного банку України
від 16 квітня 2010 року №11-110/2010-6116
«Роз'яснення окремих вимог Положення
про ведення касових операцій».

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали з
підстав, наведених у позові. Просили
суд задовольнити позов у повному
обсязі.

Представники відповідача, вказуючи про
необґрунтованість позовних вимог та
правомірність оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, просили суд у
задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наявні матеріали, всебічно
та повно з'ясувавши всі обставини
справи, об'єктивно оцінивши докази, що
мають юридичне значення для вирішення
спору по суті, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що комунальне
підприємство «Міський торговельний
комплекс «Калинівський ринок» є
юридичною особою, місцезнаходження
якої: 58020, Чернівецька область, м.
Чернівці, вул. Калинівська, 13А;
ідентифікаційний код: 22849693.

У зв'язку із зверненням 21 серпня 2014 року
гр. ОСОБА_7, з метою здійснення контролю
за дотриманням суб'єктами
господарювання порядку здійснення
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, виробництва та
обігу підакцизних товарів, дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.5, 20.1.8,
20.1.9, 20.1.11, 20.1.21, 20.1.26, 20.1.29 пункту 20.1
статті 20, підпункту 80.2.3 пункту 8,0.2
статті 80 Податкового кодексу України
(із змінами та доповненнями) Державною
податковою інспекцією у м.Чернівцях
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області прийнято наказ
від 22 серпня 2014 року №58-фп, яким
вирішено провести фактичну перевірку
суб'єкта господарювання: комунального
підприємства «Міський торговельний
комплекс «Калинівський ринок» (код
ЄДРПОУ № 22849693) з питань дотримання
вимог Податкового кодексу України від
02.12.2010 № 2755-УІ (із змінами та
доповненнями) в частині здійснення
господарської діяльності та Законів
України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (із змінами та доповненнями),
від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне
регулювання виробництві і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» (із змінами та доповненнями),
постанови Правління Національного
банку України від 15.12.2004 № 637 «Про
затвердження Положення про ведення
касових операцій у-національній валюті
в Україні» та інших законодавчих актів.

За результатами проведеної перевірки
Головним управлінням Міндоходів у
Чернівецькій області складено Акт
(довідка) перевірки за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
здійснення розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв,
виробництва та обігу підакцизних
товарів, дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) від 04
вересня 2014 року №0051/24/13/22-02/22849693.

В ході проведення перевірки
контролюючим органом встановлено
порушення позивачем:

1) пункту 9 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», яке полягало в незабезпеченні
щоденного друкування на реєстраторі
розрахункових операцій фіскальних
звітних чеків (Z-звітів) у кількості 57
штук та у незбереженні в книзі обліку
розрахункових операцій фіскальних
звітних чеків у кількості 3 випадки;

2) пункту 13 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», яке полягало в незабезпеченні
відповідності сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій
(Х-звіти) в сумі 5,00 грн;

3) пункту 2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року №637, яке полягало у
тому, що:

- при проведенні готівкових
розрахунків із застосуванням РРО
суб'єктом господарювання не
оприбутковано у розділі 2 «Облік руху
готівки та сум розрахунків» книг
обліку розрахункових операцій
готівкові кошти у повній сумі їх
фактичних надходжень на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (Z-звітів)
на загальну суму 5517,00 грн;

- суб'єктом господарювання не
забезпечено оприбуткування (своєчасне
оприбуткування) в касовій книзі
готівкових коштів, які відповідно до
даних фіскальних звітних чеків
(Z-звітів) вилучались зі скриньки РРО з
допомогою операції «службова видача»
та передавались в касу підприємства.
Загальна сума неоприбуткованих (не
своєчасне оприбуткованих) готівкових
коштів склала 36133,00 грн.

Не погоджуючись із наведеними
висновками органу доходів і зборів, 10
вересня 2014 року комунальне
підприємство «Міський торговельний
комплекс «Калинівський ринок»
звернулось до Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області із
запереченнями на Акт (довідку)
перевірки від 04 вересня 2014 року.

Листом від 17 вересня 2014 року
№3854/10/24-13-22-02-09 Головне управління
Міндоходів у Чернівецькій області
повідомило заявника про результати
розгляду заперечення. Зокрема, вказано,
що Головне управління Міндоходів у
Чернівецькій області частково
погоджується із запереченнями в
частині 57 випадків щоденного не
роздрукування фіскальних звітних
чеків (Z-звітів).

Заперечення ж в частині порушення
пункту 9 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» щодо незбереження 3 фіскальних
звітних чеків (Z-звітів); пункту 13 статті
3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» щодо
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
в сумі 5,00 грн; пункту 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні щодо
неоприбуткування в КОРО готівкових
коштів у повній сумі їх фактичних
надходжень на підставі фіскальних
звітних чеків РРО на загальну суму 5517,00
грн та несвоєчасне оприбуткування
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у касову книгу
підприємства на підставі фіскальних
звітних чеків РРО (шляхом
співставлення дати «Службова видача»
по Z-звітах РРО з датою прибуткового
касового ордеру) на загальну суму36133,00
грн визнано необґрунтованими, а
висновки групи з проведення перевірки -
такими, що відповідають вимогам
чинного законодавства.

На підставі Акта перевірки від 04
вересня 2014 року №0051/24/13/22-02/22849693
Державною податковою інспекцією у
м.Чернівцях Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 22 вересня 2014
року № та №.

Згідно податкового
повідомлення-рішення № за
порушення пунктів 9 та 13 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та на підставі
підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України, згідно з
пунктами 1 та 4 статті 17 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» до комунального підприємства
«Міський торговельний комплекс
«Калинівський ринок» застосовано
штрафні санкції на суму 1021,00 грн.

Згідно податкового
повідомлення-рішення № за
порушення 2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року №637,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 13 січня 2005 року за
№40/10320, та на підставі пункту 54.3.3 пункту
54.3 статті 54 Податкового кодексу
України, згідно з абз.3 Указу Президента
України №436/95 від 12 червня 1995 року «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» до комунального підприємства
«Міський торговельний комплекс
«Калинівський ринок» застосовано
штрафні санкції на суму 208250,00 грн.

Вважаючи зазначені податкові
повідомлення-рішення протиправними,
комунальне підприємство «Міський
торговельний комплекс «Калинівський
ринок» звернулось до суду з даним
позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Щодо позовних вимог в частині
оскарження податкового
повідомлення-рішення від 22 вересня 2014
року №, суд зазначає наступне.

Як вбачається з обставин справи,
відповідачем до позивача було
застосовано штрафну санкцію у розмірі
1020,00 грн за незбереження в книзі обліку
розрахункових операцій фіскальних
звітних чеків у кількості 3 випадки: 19
січня 2014 року, 25 січня 2014 року та 28 липня
2014 року згідно з додатком 4 до Акту
фактичної перевірки КП МТК
«Калинівський ринок» від 04 вересня 2014
року.

Про допущення порушення щодо
незбереження в книзі обліку
розрахункових операцій фіскальних
звітних чеків представники позивача в
судовому засіданні не заперечували,
однак наголошували на тому, що таке
порушення є триваючим (фактично 1
випадок - 19 січня 2014 року, а не 3) і
штрафна санкція повинна становити не
1020,00 грн, а 340,00 грн, тобто двадцять
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян (17,00 грн х 20) відповідно до
пункту 4 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Так, згідно пункту 9 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06 липня 1995
року №265/95-ВР (далі - Закон№265/95-ВР)
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 4 статті 17 Закону
№265/95-ВР за порушення вимог цього
Закону до суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або
його не зберігання.

Аналіз змісту цих норм дає підстави для
висновку, що зазначена фінансова
санкція встановлена за порушення
суб'єктами підприємницької діяльності
вимоги закону щоденно друкувати
фіскальний звітний чек та зберігати
його в книзі обліку розрахункових
операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи цей чек у
книзі обліку розрахункових операцій -
триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61
Конституції України ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, за дії
(бездіяльність), які у своїй сукупності
складають єдине продовжуване чи
триваюче правопорушення, можливо
притягнути до відповідальності лише
один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які
йдеться у пункті 4 статті 17 Закону №
265/95-ВР, відповідний орган доходів і
зборів України може застосувати лише
одну фінансову санкцію у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян незалежно від
кількості виявлених під час перевірки
суб'єкта підприємницької діяльності,
який здійснює розрахункові операції за
товари (послуги), випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку та/або його незберігання в книзі
обліку розрахункових операцій.

Наведені висновки узгоджуються з
правовими позиціями Верховного Суду
України (постанови Верховного Суду
України від 16 квітня 2013 року у справі
№21-89а13, від 04 червня 2013 року у справі
№21-155а13).

Відповідно до частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що відповідачем помилково було
застосовано до позивача за порушення
пункту 9 статті 3 Закону №265/95-ВР штрафну
санкцію у розмірі 1020,00 грн (3х340 грн), а
не 340,00 грн.

Враховуючи викладене, податкове
повідомлення-рішення від 22 вересня 2014
року № в частині застосування до
позивача штрафних санкцій на суму 680,00
грн (1020,00 грн -340,00 грн) є протиправним, а
тому підлягає скасуванню.

Крім цього, з указаного податкового
повідомлення-рішення вбачається, що за
порушення пункту 13 статі 3 Закону
№265/95-ВР до позивача згідно з пунктом 1
статті 17 Закону №265/95-ВР застосовано
штрафну санкцію на суму 1,00 грн.

Пунктом 13 статі 3 Закону №265/95-ВР
передбачено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Згідно пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР
за порушення вимог цього Закону до
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня:
вчинене вперше - 1 гривня.

Відносно допущення порушення, що
полягає у незабезпеченні
відповідності сум готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій в
сумі 5,00 грн та застосування органом
доходів і зборів фінансової санкції у
розмірі 1,00 грн як у позовній заяві, так
і в судовому засіданні представниками
позивача не заперечувалось. Тобто,
позивач фактично не спростовує факт
вчинення вказаного порушення та
погоджується із застосуванням до нього
штрафної санкції на суму 1,00 грн.

Відтак, податкове повідомлення-рішення
від 22 вересня 2014 року № в частині
застосування до позивача за порушення
пункту 13 статі 3 Закону №265/95-ВР
штрафних санкцій на суму 1,00 грн є
правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо позовних вимог в частині
оскарження податкового
повідомлення-рішення від 22 вересня 2014
року №, суд зазначає наступне.

Згідно вказаного податкового
повідомлення-рішення штрафна санкція у
розмірі 208250,00 грн застосована до
позивача за порушення ним пункту 2.6
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року №637, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 13
січня 2005 року за №40/10320 (далі - Положення
№637) та згідно з абз.3 Указу Президента
України №436/95 від 12 червня 1995 року «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» (далі Указ №436/95).

Абзацами першим - третім пункту 2.6
Положення №637 визначено, що уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Абзацом третім статті 1 Указу №436/95
установлено, що у разі порушення
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу: за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Таким чином, пунктом 2.6 Положення №637
передбачено два механізми
оприбуткування готівки залежно від
способу фіксації її надходження в касу:
прибуткові касові ордери або фіскальні
звітні чеки (РК).

У разі проведення готівкових
розрахунків з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 Положення
№637 оприбуткуванням готівки є
сукупність таких дій: фіксація повної
суми фактичних надходжень готівки у
касових ордерах та відображення на їх
підставі готівки у касовій книзі.

У випадку проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО
оприбуткуванням готівки є
відображення повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО (даних РК) та
здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у КОРО.

Невиконання будь-якої з цих дій є
порушенням порядку оприбуткування
готівки, за яке встановлена
відповідальність (абзац третій статті 1
Указу N 436/95).

Наведені висновки узгоджуються з
правовими позиціями Верховного Суду
України (постанова Верховного Суду
України від 01 квітня 2014 року у справі
№21-54а14).

До того ж, Верховний Суд України у
постановах від 26 лютого 2013 року (справи
NN 21-7а13, 21-35а13) в частині, що стосується
оприбуткування готівки у разі
проведення готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням РК
також указав, що у разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням РК
оприбуткуванням готівки є сукупність
таких дій: фіксація повної суми
фактичних надходжень готівки у
фіскальних звітних чеках РРО (даних РК)
та відображення на їх підставі готівки
у КОРО.

З обставин справи вбачається, що
висновки відповідача про
незабезпечення позивачем
оприбуткування готівкових коштів у
повній сумі їх фактичного надходження
у КОРО на підставі фіскальних звітних
чеків РРО виявлено шляхом
співставлення даних Z-звітів РРО з
даними КОРО (3 випадки згідно з додатком
5 до Акту фактичної перевірки КП МТК
«Калинівський ринок» від 04 вересня 2014
року).

Так, 16 серпня 2014 року відповідно до
фіскального звітного чеку (Z-звіту) №362,
роздрукованого на РРО фіскальний
№, загальна сума розрахункових
операцій за готівку склала 522,00 грн,
однак в розділ 2 «Облік руху готівки та
сум розрахунків» КОРО № облік
зазначених готівкових коштів не
здійснено, тобто не оприбутковано.

09 липня 2014 року відповідно до
фіскального звітного чеку (Z-звіту) №245,
роздрукованого на РРО фіскальний
№, загальна сума розрахункових
операцій за готівку склала 951,00 грн,
однак в розділ 2 «Облік руху готівки та
сум розрахунків» КОРО № по
вказаному фіскальному звітному чеку
оприбутковано готівкові кошти в сумі
492,5 грн. Отже, сума неоприбуткованих в
КОРО готівкових коштів скала 458,5 грн
(951,00 грн - 492,5 грн).

10 липня 2014 року відповідно до
фіскального звітного чеку (Z-звіту) №246,
роздрукованого на РРО фіскальний
№, загальна ума розрахункових
операцій за готівку склала 5034,00 грн,
однак в розділ 2 «Облік руху готівки та
сум розрахунків» КОРО № по
вказаному фіскальному звітному чеку
оприбутковано готівкові кошти в сумі
497,5 грн. Отже, сума неоприбуткованих в
КОРО готівкових коштів склала 4536,5 грн
(5034,00 грн - 497,5 грн).

В судовому засіданні представники
позивача фактично не заперечували
проти наведених вище обставин,
встановлених контролюючим органом при
проведенні перевірки.

Виходячи з того, що законодавством під
«оприбуткуванням готівки» у разі
проведення готівкових розрахунків із
застосуванням РРО розуміється
своєчасне (у день одержання готівкових
коштів) здійснення обліку таких коштів
у повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО,
то нездійснення (в даному випадку мало
місце 16 серпня 2014 року), здійснення не в
повній сумі (в даному випадку мало
місце 09 та 10 липня 2014 року) відповідних
записів в книзі обліку розрахункових
операцій згідно із Z-звітом у день
одержання готівкових коштів у порядку,
встановленому законодавством, не може
вважатися «оприбуткуванням готівки».

Відтак, суд вважає, що відповідач
дійшов правильного висновку про
порушення позивачем пункту 2.6
Положення №637 щодо неоприбуткованння у
розділі 2 «Облік руху готівки та сум
розрахунків» книги обліку
розрахункових операцій готівкових
коштів у повній сумі їх фактичних
надходжень на підставі фіскальних
звітних чеків РРО (Z-звітів) на загальну
суму 5517,00 грн (522,00 грн+458,5 грн+4536,5 грн) та
застосував до позивача штрафну санкцію
згідно абзацу третього статті 1 Указу N
436/95 на суму 27585,00 грн (5517,00 грн х 5).

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення від 22 вересня 2014
року № в частині застосування до
позивача за порушення пункту 2.6
Положення №637 штрафних санкцій на суму
27585,00 грн є правомірним.

Поряд з цим суд вважає помилковими
висновки відповідача про порушення
позивачем пункту 2.6 Положення №637 щодо
несвоєчасного оприбуткування в
касовій книзі готівкових коштів на
суму 36133,00 грн, що було виявлено шляхом
співставлення дати «Службова видача»
по Z-звітах РРО з датою прибуткового
касового ордеру, та, у зв'язку з цим, про
застосування до позивача штрафної
санкції на суму 180665,00 грн (36133,00 грн х5).

В ході судового розгляду справи
представники відповідача зазначили,
що, зокрема, при перевірці касової
книги торгового сектора №3 та книги
обліку розрахункових операцій №
встановлено неоприбуткування у касі
підприємства у день одержання
готівкових коштів, а саме: 10 серпня 2013
року згідно фіскального звітного чеку
№6 вилучено кошти із скриньки РРО у
сумі 20 грн, 11 серпня 2013 року згідно
фіскального чеку №7 вилучено готівкові
кошти у сумі 1068 грн, фактично в касу
підприємства зазначені готівкові
кошти оприбутковано 11 серпня 2013 року на
загальну суму 1088 грн. Таким чином,
готівкові кошти в сумі 20 грн.
оприбутковані в касу несвоєчасно (не у
день одержання готівкових коштів).
Всього за період з 10 серпня 2013 року по 31
серпня 2014 року встановлено 322 випадки
несвоєчасного оприбуткування у касу
підприємства готівкових коштів на
загальну суму 36133,00 грн (згідно з
додатком 6 до Акту фактичної перевірки
КП МТК «Калинівський ринок» від 04
вересня 2014 року).

Стверджуючи про несвоєчасність
оприбуткування готівки в касі
підприємства та про наявність у зв'язку
з цим підстав для притягнення позивача
до відповідальності згідно абзацу
третього статті 1 Указу N 436/95,
відповідач посилався на лист
Національного банку України від 16
квітня 2010 року №11-110/2010-6116 «Роз'яснення
окремих вимог Положення про ведення
касових операцій», в якому вказано: «У
разі, якщо готівка проведена через РРО
і у КОРО на підставі фіскальних звітних
чеків, однак у день одержання
готівкових коштів не проведена по
касовій книзі, вважаємо, що така
готівка оприбуткована в касі
підприємства несвоєчасно».

Між тим, такі твердження та посилання
відповідача є безпідставними, оскільки
листи Національного банку України не є
нормативно-правовими актами, тобто не
є джерелом права, а носять лише
роз'яснювальний характер. В указаному
листі зазначено про певні висновки,
яких дійшов Національний банк України,
виходячи з аналізу Положення №637. При
цьому такі висновки Національного
банку України не є обов'язковими для
органів доходів і зборів України.

Водночас суд зазначає, що за змістом
пункту 2.6 Положення №637 у разі
проведення готівкових розрахунків із
застосуванням РРО (що мало місце в
даному випадку) оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у КОРО на
підставі фіскальних звітних чеків РРО.
Тобто, в такому випадку
оприбуткуванням готівки є
відображення повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО та здійснення обліку
зазначених готівкових коштів у КОРО. І
лише невиконання будь-якої з цих дій є
порушенням порядку оприбуткування
готівки, за яке абзацом третім статті 1
Указу N436/95 встановлена
відповідальність.

Як зазначили в судовому засіданні
представники позивача та підтвердили
представники відповідача, у
досліджуваний період при проведенні
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО підприємством було
здійснено облік готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
КОРО на підставі фіскальних звітних
чеків РРО, тобто було фактично
оприбутковано.

Відтак, суд вважає про відсутність з
боку позивача порушення вимог пункту 2.6
Положення №637 та про безпідставність
застосування відповідачем штрафних
санкцій на суму 180665,00 грн (36133,00 грн х 5).

За таких обставин, податкове
повідомлення-рішення від 22 вересня 2014
року № в частині застосування до
комунального підприємства «Міський
торговельний комплекс «Калинівський
ринок» штрафних санкцій на суму 180665,00
грн є протиправним, а тому підлягає
скасуванню.

Доказами в адміністративному
судочинстві, за визначенням частини
першої статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

У відповідності до частини першої
статті 70 Кодексу адміністративного
судочинства України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Згідно частини першої та другої статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведені норми
матеріального і процесуального права,
взаємний та достатній зв'язок зібраних
по справі доказів у їх сукупності та
зважаючи на те, що відповідачем як
суб'єктом владних повноважень було
лише частково доведено правомірність
оскаржуваних позивачем рішень, суд
приходить до висновку про наявність
правових підстав для часткового
задоволення заявленого комунальним
підприємством «Міський торговельний
комплекс «Калинівський ринок» позову.

За змістом частини першої та третьої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України, а
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

Частиною третьою статті 4 Закону
України «Про судовий збір» від 08 липня
2011 року №3674-VI передбачено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Зважаючи на те, що за подання даного
позову майнового характеру позивачем
було сплачено 10 відсотків розміру
ставки судового збору - 418,55 грн згідно
платіжного доручення №509 від 26 вересня
2014 року, а позовні вимоги підлягають
задоволенню лише частково (на суму
181345,00 грн, що складає 86,6% заявлених
вимог), то позивач повинен сплатити до
Державного бюджету України судовий
збір за частину позовних вимог, в
задоволенні яких відмовлено (13,4%
заявлених вимог). Оскільки позивачем
уже сплачено 418,55 грн, то недоплата
судового збору становить 142,40 грн.

Керуючись статтями 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Чернівцях Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області від
22 вересня 2014 року № в частині
застосування до комунального
підприємства «Міський торговельний
комплекс «Калинівський ринок» за
порушення пункту 9 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» штрафних санкцій
на суму 680 (шістсот вісімдесят) грн 00
коп.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Чернівцях Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області від
22 вересня 2014 року № в частині
застосування до комунального
підприємства «Міський торговельний
комплекс «Калинівський ринок»
штрафних санкцій на суму 180665 (сто
вісімдесят тисяч шістсот шістдесят
п'ять ) грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з комунального підприємства
«Міський торговельний комплекс
«Калинівський ринок» недоплачений
судовий збір у розмірі 142 (сто сорок дві)
грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 28
жовтня 2014 року.