Справа № 813/3129/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/3129/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
«Грифон-Буд-Інвест» про визнання
протиправними дій, визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
Суть справи.
До Львівського окружного
адміністративного суду звернулося
Приватне підприємство
«Грифон-Буд-Інвест» (далі - позивач, ПП
«Грифон-Буд-Інвест») з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області (далі -
відповідач, ДПІ у Галицькому районі м.
Львова), у якому, з врахуванням заяви
про зміну позовних вимог /Т.ІІ а.с.126/,
- визнати протиправним та
повідомлення-рішення ДПІ у Галицькому
- зобов'язати відповідача
виключити з електронної бази даних
«Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
висновки, викладені в акті перевірки №
51/22-10/37484460 від 06.02.2014 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всі
операції позивача ПП
«Грифон-Буд-Інвест» є реальними,
товарними, а висновки відповідача
викладені в акті перевірки № 51/22-10/37484460
від 06.02.2014 року стосовно нікчемності
правочинів з контрагентами базуються
на припущеннях та не підтверджені
належними доказами. Зазначив, що
висновки органу державної податкової
служби, викладені в акті перевірки №
51/22-10/37484460 від 06.02.2014 року щодо заниження
податку на додану вартість на загальну
суму 292334,00 грн. щодо нереальності
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами не відповідають
фактичним обставинам справи, оскільки
основою для такого висновку
податкового органу були акти перевірок
ТОВ «Будівельна компанія «Адена», ТОВ
«А-Знак», ТОВ «Укрміксі», ТзОВ
«Грифон-Буд», які проводила ДПІ у
Печерському районі м. Києва та ДПІ у
Франківському районі м. Львова.
Зокрема, ДПІ у Печерському районі м.
Києва № 1264/22.38/37634172 від 04.04.2013 року «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Будівельна компанія
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.10.2012 року по
28.02.2013 року; Акт ДПІ у Печерському
районі м. Києва від 01.02.2013 року
№467/22-3/37193050 «Про неможливість
проведення перевірки контрагента ТОВ
підтвердження господарських відносин
із платниками податків; Акт ДПІ у
Печерському районі м. Києва від 03.04.2013
року № 1242/22.10/38148281 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.10.2012
року по 28.02.2013 року»; Акт ДПІ у
Франківському районі м. Львова від
29.10.2013 року № 284/22-10/38208083 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТзОВ «Грифон-Буд» () з питань господарських відносин з
ТОВ «Будівельна компанія «Адена»
вересень 2012 року та ТОВ «Континент
Позивач зазначив, що відповідно до ст. 73
Податкового кодексу України (далі-ПК
України) зустрічні звірки не є
перевірками і проводяться в порядку
визначеному Кабінетом Міністрів
України. Окрім цього, виходячи зі
змісту Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затверджених
наказом Державної податкової
адміністрації України № 236 від 22.04.2011
року, акт про неможливість проведення
зустрічної звірки за своєю природою
призначений виключно для засвідчення
факту об'єктивної неможливості
здійснення зустрічної звірки, а не
фактів порушення платниками податків
податкового чи іншого законодавства.
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби та не може
розглядатися як належне підтвердження
фактів порушення платником податків
податкового законодавства. На
переконання позивача, податковий орган
не надав належної правової оцінки його
правовідносинам з названим
підприємствами і дійшов до нічим не
обґрунтованих висновків про заниження
податку на прибуток та податку на
додану вартість. На підтвердження
господарських операцій з ТОВ «А-Знак»,
ТОВ «Будівельна компанія «Адена», ТзОВ
«Грифон-Буд», ТОВ «Укрміксі»
представник позивача надав усі
первинні документи, копії яких
долучено до матеріалів справи. Відтак,
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення підлягає
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити позов у
Представник відповідача проти позову
заперечив повністю з підстав
викладених у письмовому запереченні
/Т.ІІ а.с.67-70/ та додаткових поясненнях
/Т.ІІ а.с.223/. Зазначив, що податковий
орган діяв у повній відповідності до
вимог чинного законодавства та
правомірно встановив порушення
позивачем вимог Податкового кодексу
України з підстав відсутності
реального настання правових наслідків
у взаємовідносинах позивача з
контрагентами ТОВ «Будівельна
компанія «Адена», ТОВ «А-Знак», ТОВ
«Укрміксі», ТзОВ «Грифон-Буд». Під час
перевірки ПП «Грифон-Буд-Інвест» було
використано акти: ДПІ у Печерському
районі м. Києва «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Будівельна компанія «Адена»; Акт ДПІ у
Печерському районі м. Києва «Про
неможливість проведення перевірки
контрагента ТОВ «А-Знак» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків»; Акт ДПІ у
Печерському районі м. Києва «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Укрміксі» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків; Акт ДПІ у
Франківському районі м. Львова «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТзОВ
«Грифон-Буд» з питань господарських
відносин з ТОВ «Будівельна компанія
«Адена», ТОВ «А-Знак» та ТОВ «Континент
Профі», у яких зазначено про те, що
вищенаведені контрагенти відсутні за
юридичною адресою, відсутність
об'єктів оподаткування при придбанні
та продажу товарів. На основі таких
висновків ДПІ у Печерському районі м.
Києва та ДПІ у Франківському районі м.
Львова, відповідач вирішив, що оскільки
господарських операцій насправді не
було то й правових наслідків такі
взаємовідносини ПП «Грифон-Буд-Інвест»
з його контрагентами не спричинили. А
як наслідок, первинні документи,
представлені ПП «Грифон-Буд-Інвест»
при перевірці, не мають доказового
значення і не можуть бути підставою для
формування показників податкового
обліку. Отже, в порушення вимог п.п. 198.1,
198.3 ст. 198 Податкового кодексу України
ПП «Грифон-Буд-Інвест» занизило податoк
на додану вартість на загальну суму
292334,00 (двісті дев'яносто дві тисячі
триста тридцять чотири) гривні 00
копійок. Просив у задоволенні позову
Суд заслухав пояснення представників
сторін, з'ясував обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги і
заперечення та ті, які мають інше
значення для вирішення справи, повно,
всебічно та об'єктивно дослідив докази
у справі, та -
ДПІ у Галицькому районі м. Львова
проведено документальну виїзну
позапланову перевірку ПП
«Грифон-Буд-Інвест» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 14.01.2011 року по 06.12.2013 року, про
що складено акт № 51/22-10/37484460 /Т.І а.с.13-40/.
Перевіркою встановлено порушення
п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
підприємством занижено податок на
додану вартість на загальну суму 292334,00
грн., в тому числі: за вересень 2012 року
За результатами перевірки та на
підставі складеного акта відповідачем
прийнято податкове повідомлення
рішення № від 19.02.2014 року, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на додану вартість
в сумі 292334,00 грн. і штрафні санкції 146167,00
грн. /Т.І а.с.41/

Вказані у акті перевірки порушення
полягають у непідтвердженні
реальності господарських операцій по
взаємовідносинах із ТОВ «Будівельна
компанія «Адена», ТОВ «А-Знак», ТОВ
«Укрміксі», ТОВ «Грифон-Буд».

Не погоджуючись із рішенням
контролюючого органу щодо грошових
зобов'язань, визначених у податковому
повідомленні-рішенні, позивач
звернувся з позовом до суду.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч. 2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів,
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України,
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК
України).

Якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11 ст. 201
ПК України). У разі якщо на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна, згідно з п. 201.6 ст. 206
ПК України, є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом ІІ цього
Кодексу. Відповідно до п. 201.7 та п. 201.10
ст. 201 ПК України податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів /послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Як наслідок, слід зазначити, що
необхідною умовою для віднесення
платником податку на додану вартість
до податкового кредиту звітного
періоду сум податку на додану вартість,
включених в ціну придбаних товарів
(послуг), є факт придбання таких товарів
(послуг) з метою їх використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності такої особи -
платника.

Вищий адміністративний суд України в
листі № 1112/11/13-10 від 20.07.2010 року
«Проблемні питання застосування
законодавства у справах за участю
органів державної податкової служби»
роз'яснив, що не є підставою для відмови
у праві на податковий кредит з податку
на додану вартість порушення
податкової дисципліни, вчинені
контрагентом платника податку. З
огляду на це, і відповідно до статті 60
Конституції України, виконання одним
платником податків своїх зобов'язань
перед бюджетом не ставиться у
залежність від виконання зазначених
зобов'язань будь-яким іншим платником
податків.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Виходячи з вимог Закону України від
16.07.1999 р. № 996-ХIV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» (далі - Закон № 966-ХІV)
обґрунтування відображення
господарських операцій в податковому
обліку здійснюється на підставі даних
бухгалтерського обліку.

У ст. 2 Закону № 966-ХІV визначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності (далі -
підприємства), які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Відповідно до вимог п. 3.2 ст. 3 Закону №
966-ХІV, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Крім того, наказом ДПА України від
29.03.2003 р. № 143 «Про затвердження форми
декларації з податку на прибуток
підприємства та порядку її складання»,
передбачено, що дані, наведені в
декларації, повинні підтверджуватись
первинними документами обліку та
відповідати податковому обліку
(звітності).

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена пп. 1.2 п. 1, пп. 2.1 п.
2 Положення про документальне
збереження записів у бухгалтерському
обліку, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України № 88 від
24.05.1995 р. та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
за № 168/704.

Відповідно до пп. 1.2 п. 1 вказаного
Положення, господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог цього
Положення.

Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення (пп. 2.1 п. 2 Положення).

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону № 966-ХІV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (п.
2 ст. 9 Закону № 966-ХІV).

Частиною 5 ст. 8 Закону № 966-ХІV
передбачено, що підприємство
самостійно визначає облікову політику;
обирає форму бухгалтерського обліку як
певну систему регістрів обліку,
порядку і способу реєстрації та
узагальнення інформації в них з
додержанням єдиних засад, встановленим
цим Законом, та з урахуванням
особливостей своєї діяльності і
технології обробки облікових даних;
розробляє систему і форму
внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку, звітності і
контролю господарських операцій,
визначає права працівників на
підписання бухгалтерських документів.

За таких умов, господарські операції
повинні підтверджуватися належними
первинними документами і лише ті
документи, які відповідають зазначеним
вище вимогам, можуть бути визнані
допустимими засобами доказування
відповідної господарської операції. У
протилежному випадку є обґрунтовані
підстави для висновку про відсутність
самої господарської операції.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Предметом доказування відповідно до ч.
1 ст. 138 КАС України є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку звернення до
адміністративного суду тощо) та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

Щодо господарських правовідносин ПП
«Грифон-Буд-Інвест» з ТОВ «Будівельна
компанія «Адена», ТОВ «А-Знак», ТОВ
«Укрміксі», ТзОВ «Грифон-Буд»
визначення податку на додану вартість,
податку на прибуток за період з 14.01.2011
року по 06.12.2013 року, суд зазначає
наступне.

Позивач уклав ряд договорів підряду на
виконання будівельних робіт, зокрема №
01-01/10 від 01.10.2012 року, згідно з яким ПП
«Грифон-Буд-Інвест» (замовник) доручає
приймає та оплачує, а ТОВ «Будівельна
компанія «Адена» (підрядник) на власний
ризик забезпечує відповідно до
проектної документації виконання
комплексу загально-будівельних робіт
по будівництву об'єкта у м. Львові по
вул. Околична,10 /Т.ІІ а.с.66-68/.

Між ПП «Грифон-Буд-Інвест» (замовник) та
ТОВ «А-Знак» (підрядник) укладено
договір № 24-09 від 20.09.2012 року на
виконання будівельних робіт, згідно з
яким, замовник доручає, приймає та
оплачує, а підрядник на власний ризик
забезпечує відповідно до проектної
документації та умов цього Договору
виконання комплексу
загально-будівельних робіт по
будівництву об'єкта у м. Львові по вул.
Околична,10 /Т.ІІ а.с.13-15/.

Між ПП «Грифон-Буд-Інвест» (замовник) та
ТзОВ «Грифон-Буд» (підрядник) укладено
договір № 23/07-12 від 23.07.2012 року на
виконання будівельних робіт, згідно з
яким, замовник доручає, приймає та
оплачує, а підрядник на власний ризик
забезпечує відповідно до проектної
документації та умов цього договору
виконання комплексу
загально-будівельних, монтажних,
пуско-налагоджувальних та інших робіт
зі спорудження об'єкта
багатоквартирного житлового будинку з
підземними автостоянками та
реконструкцією існуючого
двоповерхового житлового будинку, у м.
Львові по вул. Околична,10 /Т.ІІ а.с.41-43/.

Між ПП «Грифон-Буд-Інвест» (замовник) та
ТОВ «Укрміксі» (виконавець) укладено
договір № 08/12 від 08.01.2013 року про
надання юридичних послуг, згідно з
яким, замовник дає завдання виконавцю
та зобов'язується оплатити його
послуги, а виконавець зобов'язується
відповідно до завдання замовника
надати йому зазначені юридичні послуги
(п.1.1.) На підтвердження факту надання
виконавцем замовнику юридичних послуг
відповідно до умов цього договору
складається акт в строк до 06.02.2013 року
/Т.ІІ а.с.26-28, 225-227/.

На виконання умов договорів підряду,
позивачем надано копії наступних
первинних документів:

- довідка про вартість виконаних
будівельних робіт за жовтень 2012 року
ТОВ «БК «Адена»; акт приймання
виконаних підрядних робіт № 1 від 08.10.2012
року ТОВ «БК «Адена»; акт приймання
виконаних підрядних робіт № 2 від 18.10.2012
року ТОВ «БК «Адена»; акт приймання
виконаних підрядних робіт № 3 від 30.10.2012
року ТОВ «БК «Адена»; довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
за листопад 2012 року ТОВ «БК «Адена»; акт
приймання виконаних підрядних робіт
від 30.11.2012 року ТОВ «БК «Адена»;
податкова накладна № 114 від 08.10.2012 року
на суму 50402,92 грн.; податкова накладна №
286 від 18.10.2012 року на суму 56290,23 грн.;
податкова накладна № 484 від 30.10.2012 року
на суму 55568,56 грн.; податкова накладна №
509 від 30.11.2012 року на суму 121350,00 грн.;
довідка про вартість виконаних
будівельних робіт за січень 2013 року ТОВ
«БК «Адена»; акт приймання виконаних
підрядних робіт від 31.01.2013 року ТОВ «БК
«Адена»; платіжне доручення № 21 від
12.02.2013 року на суму 130000,00 грн.; платіжне
доручення № 28 від 13.02.2013 року на суму
153611,71 грн.; платіжне доручення № 41 від
14.02.2013 року на суму 59800,00 грн.; платіжне
доручення № 117 від 01.03.2013 року на суму 42
000,00 грн.; платіжне доручення № 135 від
14.03.2013 року на суму 103 090,13 грн.; договірна
ціна до договору № 01-01/10 від 01.10.2012 року;
акт приймання-передачі
проектно-кошторисної документації від
01.10.2012 року /Т.І а.с.69-87, Т.ІІ а.с.180-181./;

- довідка про вартість виконаних
будівельних робіт за вересень 2012 року
ТОВ «А-Знак»; акт приймання виконаних
підрядних робіт № 1 від 24.09.2012 року ТОВ
«А-Знак»; акт приймання виконаних
підрядних робіт № 2 від 26.09.2012 року ТОВ
«А-Знак»; акт приймання виконаних
підрядних робіт № 3 від 27.09.2012 року ТОВ
«А-Знак»; акт приймання виконаних
підрядних робіт № 4 від 28.09.2012 року ТОВ
«А-Знак»; податкова накладна № 222 від
24.09.2012 року на суму 59658,00 грн.; податкова
накладна № 224 від 26.09.2012 року на суму
59752,00 грн.; податкова накладна № 226 від
27.09.2012 року на суму 59823,00 грн.; податкова
накладна № 364 від 28.09.2012 року на суму
59960,00 грн.; платіжне доручення № 325 від
16.11.2012 року; платіжне доручення № 29 від
13.02.2013 року на суму 16493,00 грн.; платіжне
доручення № 40 від 14.02.2013 року на суму
22700,00 грн.; договірна ціна до договору №
24-09 від 24.09.2012 року; акт
приймання-передачі
проектно-кошторисної документації від
20.09.2012 року /Т.ІІ а.с.16-25/;

- довідка про вартість виконаних
будівельних робіт за вересень 2012 року
ТОВ «Грифон-Буд»; акт приймання
виконаних підрядних робіт за вересень
2012 року ТОВ «Грифон-Буд»; довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
за травень 2013 року ТОВ «Грифон-Буд»; акт
приймання виконаних підрядних робіт за
травень 2013 року ТОВ «Грифон-Буд»;
податкова накладна № 2 від 21.05.2013 року
на суму 434000,00 грн.; податкова накладна №
5 від 15.03.2013 року на суму 29000,00 грн.;
платіжне доручення № 138 від 15.03.2013 року
на суму 29000,00 грн.; податкова накладна №
6 від 19.03.2013 року на суму 26400,00 грн.;
платіжне доручення № 144 від 19.03.2013 року
на суму 20900,00 грн.; платіжне доручення №
141 від 19.03.2013 року на суму 5500,00 грн.;
податкова накладна № 7 від 26.03.2013 року
на суму 29000,00 грн.; платіжне доручення №
147 від 26.03.2013 року на суму 29000,00;
податкова накладна № 1 від 03.09.2012 року
на суму 140000,000 грн.; податкова накладна
№ 4 від 28.09.2012 року на суму 160000,00 грн.;
платіжне доручення № 253 від 28.09.2013 року
на суму 160000,00 грн.; платіжне доручення №
177 від 21.05.2013 року на суму 434000,00 грн.;
платіжне доручення № 179 від 22.05.2013 року
на суму 30000,00 грн.; платіжне доручення №
188 від 24.05.2013 року на суму 71000,00 грн.;
платіжне доручення № 171 від 17.05.2013 року
на суму 72100,00 грн.; платіжне доручення №
174 від 17.05.2013 року на суму 85000,00 грн.;
платіжне доручення № 118 від 01.03.2013 року
на суму 3000,00 грн.; платіжне доручення №
125 від 04.03.2013 року на суму 11500,00 грн.;
платіжне доручення № 122 від 04.03.2013 року
на суму 218000,00 грн.; платіжне доручення №
124 від 12.03.2013 року на суму 242000,00 грн.;
платіжне доручення № 131 від 13.03.2013 року
на суму 150000,00 грн.; платіжне доручення №
151 від 01.04.2013 року на суму 16600,00 грн.;
платіжне доручення № 154 від 11.04.2013 року
на суму 109000,00 грн.; платіжне доручення №
157 від 15.04.2013 року на суму 15500,00 грн.;
платіжне доручення № 163 від 18.04.2013 року
на суму 7600,00 грн.; платіжне доручення №
164 від 26.04.2013 року на суму 48500,00 грн.;
платіжне доручення № 170 від 30.04.2013 року
на суму 2000,00 грн.; платіжне доручення №
167 від 30.04.2013 року на суму 646000,00 грн.
додаткова угода до договору підряду №
23/07-12 від 23.07.2012 року договірна ціна до
договору підряду № 23/07-12 від 23.07.2012 року;
акт приймання-передачі
проектно-кошторисної документації від
23.07.2012 року /Т.ІІ а.с.44-66/;

- акт приймання-передачі наданих послуг
№ 31/01-49 від 31.01.2013 року ТОВ «Укрміксі»;
податкова накладна № 667 від 31.01.2013 року
на суму 85110,00 грн.; платіжне доручення №
126 від 05.03.2013 року на суму 41000,00 грн. /Т.ІІ
а.с.29-32/.

Таким чином, позивач підтвердив факт
існування господарських операцій з
контрагентами: ТОВ «Будівельна
компанія «Адена», ТОВ «А-Знак», ТОВ
«Укрміксі», ТзОВ «Грифон-Буд» надавши
суду акти приймання виконаних робіт.

Оплата виконаних робіт проводилась
відповідно до вищевказаних договорів
через розрахунковий рахунок
відповідно до платіжних доручень.

Судом встановлено та актом перевірки
ДПІ у Галицькому районі м. Львова
підтверджено, що дані податкові
накладні не мали недоліків.

Під час перевірки та в суді позивачем
надано первинні документи, які
підтверджують здійснення
господарських відносин з його
контрагентами. Акт про ненадання
документів під час перевірки
відповідачем не оформлявся.

Також, на підтвердження факту
будівництва багатоквартирного
житлового будинку з підземними
автостоянками та реконструкцією
існуючого двоповерхового будинку на
Околичній,10 у м. Львові, позивачем
подано декларацію про початок
виконання робіт /Т.І а.с.64-65/; проект
відповідного будинку /Т.І а.с.88-180/; наказ
Департаменту містобудування
Львівської міської ради № 141 від 06.09.2012
року про затвердження містобудівних
умов щодо відповідного об'єкта /Т.І
а.с.141-142/; державний акт на право
власності на відповідну земельну
ділянку /Т.І а.с.185-186/; дозвіл на
тимчасове порушення благоустрою для
влаштування будівельного майданчика
/Т.І а.с.187/; ліцензію проектної
організації з переліком робіт /Т.І
а.с.190-191/; матеріали фото фіксації
будівництва будинку /Т.ІІ а.с.57-60/.

На підтвердження обізнаності позивача
про спрямування господарської
діяльності контрагентів до матеріалів
справи долучено ліцензії видані
контрагентам Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю з
додатками /Т.ІІ а.с.130-135/.

Стосовно твердження відповідача про
те, що діяльність контрагентів
позивача - ТОВ «Будівельна компанія
«Адена», ТОВ «А-Знак», ТОВ «Укрміксі»,
ТзОВ «Грифон-Буд» спрямована на
здійснення операцій, пов'язаних з
отриманням податкової вигоди і
відповідно це призводить до висновку
про те, що взаємовідносини позивача та
контрагентів не спричинили реального
настання наслідків, суд зазначає
наступне.

У п. 6 розділу І Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
затверджено наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 р. № 984 передбачено, що у висновку
акта документальної перевірки
зазначається опис виявлених
перевіркою порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, з посиланням на
підпункти, пункти, статті законодавчих
актів або загальний висновок щодо
відсутності таких порушень. Відповідно
до п.6 розділу ІІ цього Порядку факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Згідно зі ст. 83 ПК України для посадових
осіб органів державної податкової
служби під час проведення перевірок
підставами для висновків є: документи,
визначені цим Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки; судові
рішення; інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом та іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
органи державної податкової служби.

Покликання відповідача в акті
перевірки від 06.02.2014 року на
безтоварність операцій ПП
«Грифон-Буд-Інвест» взято фактично з
актів перевірки ДПІ у Печерському
районі м. Києва «Про неможливість
проведення зустрічної звірки» та акту
ДПІ у Франківському районі м. Львова
від 29.10.2013 року «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТзОВ «Грифон-Буд» без
врахування обставин їх складання.

Крім того, постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
10.06.2013 року позовні вимоги ТОВ
«Будівельна компанія «Адена»
задоволено повністю, визнано
протиправними дії ДПІ у Печерському
районі м. Києва щодо проведення
зустрічної звірки та визнано
протиправними дії ДПІ у Печерському
районі м. Києва щодо відображення акта
від 04.04.2013 року № 1264/22.03/237634172 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Будівельна компанія
«Адена» з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 01.10.2012 року по 28.02.2013 року в АІС
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість в розрізі контрагентів
на рівні ДПА України».

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.10.2013 року
апеляційну скаргу ДПІ у Печерському
районі м. Києва залишено без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
10.06.2013 року залишено без змін. Ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 20.11.2013 року у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою ДПІ
у Печерському районі м. Києва
відмовлено/Т.ІІ а.с.1-12, 177-178/.

Відповідно до змісту Методичних
рекомендацій щодо організації та
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджених наказом Державної
податкової адміністрації України № 236
від 22.04.2011 року, акт про неможливість
проведення зустрічної звірки за своєю
природою призначений виключно для
здійснення факту об'єктивної
неможливості здійснення зустрічної
звірки, а не фактів порушення
платниками податків податкового чи
іншого законодавства. При цьому, сама
по собі неможливість реалізації
органами державної податкової служби
визначеної законодавством компетенції
щодо проведення зустрічних звірок
вказаного контрагента не може
вважатись доказом вчинення порушень
податкового законодавства. Отже, акти
про неможливість проведення
зустрічної звірки не можуть
розглядатися як належне підтвердження
фактів порушення платником податків
податкового законодавства, здобуте в
ході перевірки, тим більше, що акти, на
які посилається відповідач, стосуються
не безпосередньо ПП
«Грифон-Буд-Інвест», а його
контрагентів.

Стосовно акту перевірки ДПІ у
Франківському районі м. Львова від
29.10.2013 року «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТзОВ «Грифон-Буд» №
284/22-10/38208083, Вищий адміністративний суд
України в листі № 1112/11/13-10 від 20.07.2010
року «Проблемні питання застосування
законодавства у справах за участю
органів державної податкової служби»
роз'яснив, що не є підставою для відмови
у праві на податковий кредит з податку
на додану вартість порушення
податкової дисципліни, вчинені
контрагентом платника податку. З
огляду на це, і відповідно до статті 61
Конституції України, виконання одним
платником податків своїх зобов'язань
перед бюджетом не ставиться у
залежність від виконання зазначених
зобов'язань будь-яким іншим платником
податків. Даний принцип відображений
також і в нормах Податкового кодексу
України. Так відповідно до п. 117.1 ст. 117
ПК України неподання у строки та у
випадках, передбачених ПК України, заяв
або документів для взяття на облік у
відповідному органі державної
податкової служби, реєстрації змін
місцезнаходження чи внесення інших
змін до своїх облікових даних,
неподання виправлених документів для
взяття на облік чи внесення змін,
подання з помилками чи у неповному
обсязі, неподання відомостей стосовно
осіб, відповідальних за ведення
бухгалтерського обліку та/або
складення податкової звітності,
відповідно до вимог встановлених цим
Кодексом, - тягнуть за собою накладення
штрафу саме на винувату особу, а не її
контрагента.

Аналогічна позиція і по акту перевірки
від 03.04.2013 року «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Укрміксі», де 10.06.2013 року постановою
Львівського окружного
адміністративного суду позовні вимоги
ТОВ «Укрміксі» задоволено повністю,
визнано протиправними дії ДПІ у
Печерському районі м. Києва щодо
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Укрміксі» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.10.2012 року по
28.02.2013 року. Постанова набрала законної
сили та не оскаржувалась /Т.ІІ а.с.33-40/.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 19.11.2012 року № К/9991/49378/12
викладена позиція щодо зустрічної
звірки, яка є заходом
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби, в той час,
як функція податкового органу щодо
контролю за дотриманням податкового та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
реалізується останнім шляхом
проведення перевірок у випадках та в
порядку, встановленому Податковим
кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Проте
доказів правомірності, законності та
обґрунтованості відповідачем
прийнятого податкового
повідомлення-рішення суду не надано.

Суд вважає, що доводи відповідача на
обґрунтування висновків про заниження
податку на додану вартість та
заниження податку на прибуток в
контексті правовідносин позивача з
його контрагентами зводяться до
суб'єктивного твердження про
економічну недоцільність укладення
договорів про виконання робіт.
Будь-яких доказів, які б свідчили про
необґрунтованість формування податку
на додану вартість та податку на
прибуток за охоплений перевіркою
період по відносинах з контрагентами
відповідач не надав і не назвав.

Висновки податкового органу прямо
суперечать не лише нормам Податкового
кодексу України, а й практиці
Європейського Суду з прав людини, яка
відповідно до вимог ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» застосовується
національними судами як джерело права.
Так, Європейський суд у рішенні від
22.01.2009 року у справі «БУЛВЕС АД проти
Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати податок на
додану вартість другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Також, суд звертає увагу на рішення
Європейського Суду з прав людини від 9
січня 2007 року, про порушення Україною
статті 1 Першого протоколу у справі
«Інтерсплав проти України».

Так, у п. 37 рішення вказується: «Заявник
стверджував, що він сплачував податки
відповідно до Закону і ці платежі
перевірялись декілька разів
державними органами. Він зазначив, що
він не несе відповідальності за
діяльність інших компаній, у яких він
купував металевий брухт, ціна на який
включала ПДВ. Обов'язок сплачувати це
ПДВ покладався на ці компанії, а не на
заявника. Заявник підкреслив, що він не
мав ні компетенції, ні можливості
контролювати господарську діяльність
інших підприємств і ситуація, на яку
посилається Уряд, вказує на
незадовільну діяльність податкових
органів, за які заявник не повинен
нести відповідальність. Він далі
підкреслював, що численні перевірки
його діяльності які здійснювалися
податковими органами, не виявили
порушень, на підставі яких останні
могли б ґрунтувати свої відмови».

Відповідно до п. 38 рішення зазначено:
«На думку Суду, коли державні органи
володіють будь-якою інформацією про
зловживання в системі відшкодування
ПДВ, що здійснюються конкретною
компанією, вони можуть вжити
відповідних заходів для запобігання
або усунення таких зловживань. Суд,
однак, не може прийняти зауваження
Уряду щодо загальної практики з
відшкодування ПДВ за відсутності
будь-яких ознак, які б указували на те,
що заявник був безпосередньо залучений
до таких зловживань».

В розумінні ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Зважаючи на викладене вище податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області №
від 19.02.2014 року не відповідає
критеріям, визначеним ч.3 ст.2 КАС
України, оскільки прийнято
необґрунтовано, без урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Що ж до позовної вимоги про
зобов'язання відповідача виключити з
електронної бази даних «Деталізована
інформація по платнику ПДВ щодо
результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
висновки, викладені в акті перевірки №
51/22-10/37484460 від 06.02.2014 року, суд зазначає
наступне.

Підсумки перевірок за результатами
автоматизованого співставлення
податкової звітності з ПДВ на
центральному рівні відображаються в
додатку до акта перевірки (камеральної,
документальної невиїзної, планової,
позапланової перевірки) або довідки у
розрізі періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксується в АС
«Аудит».

По мірі підписання актів перевірки та
узгодження податкових зобов'язань,
визначених податковими
повідомленнями-рішеннями, прийнятими
за результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ за поданням підрозділу,
яким завершено процедуру такого
узгодження та яким прийнято податкове
повідомлення рішення.

Таким чином, за умови набрання законної
сили судовим рішенням про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення рішення,
результати автоматизованого
співставлення на централізованому
рівні будуть уточнені, а отже, вимога
щодо виключення результатів перевірки
є передчасною.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог про
скасування податкового повідомлення
рішення відповідача № від 19.02.2014
року про донарахування з податку на
додану вартість. В задоволенні решти
позовних вимог слід відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Оскільки позивачем сплачено судовий
збір за вимогу немайнового характеру
окремо в сумі 73,08 грн., та за вимогу
майнового характеру в сумі 487,20 грн. /Т.І
а.с.11-12/, та з врахуванням задоволення
судом лише позовної вимоги майнового
характеру, слід повернути позивачу 487,20
грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов
задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області №
від 19.02.2014 року.

3. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Приватного
підприємства «Грифон-Буд-Інвест» (79019,
м. Львів, площа Старий Ринок, 8/кім.501;
) судовий збір в сумі 487,20
грн.

Постанова може бути оскаржена, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено
та підписано о 15.10 год. 27.10.2014 року.

Суддя
Кравців О.Р.