Справа № 826/14781/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/22373/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.
Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 грудня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року у справі № 826/14781/13-а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Київської міської ради, Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
Департаменту містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) про
визнання незаконними та протиправними
дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_1
звернулася до адміністративного суду з
адміністративним позовом відповідно
до якого просила: визнати незаконними
та протиправними дії органів місцевого
самоврядування: Київської міської ради
(далі - КМР), Департаменту земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) (далі -
Департамент земельних ресурсів) та
Департаменту містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) (далі
- Департамент містобудування), щодо
клопотання позивача в порядку ст. 118
Земельного кодексу України та
інформаційний запит в порядку Закону
України «Про доступ до публічної
інформації»; зобов'язати КМР в порядку
реалізації громадянами гарантованого
права на отримання безоплатно у
власність земельної ділянки, визначити
без погодження позивача та виділити
позивачу земельну ділянку, орієнтовним
розміром до 0,10га, в межах міста Києва з
цільовим призначенням для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.
Розглянути це питання на сесії ради у
встановлений законодавством місячний
термін з прийняттям об'єктивного і
обґрунтованого рішення; зобов'язати
Департамент земельних ресурсів надати
позивачу інформацію про земельні
ділянки державної та комунальної
власності у межах м. Києва, не наданих у
користування, що можуть бути
використані під забудову, для
реалізації позивачем права на
безоплатне отримання у власність, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд. Нанести відповідні дані на
графічні матеріали (для подальшої
реалізації позивачем права на земельну
ділянку у порядку статті 118 Кодексу);
зобов'язати Департамент
містобудування надати позивачу
інформацію про земельні ділянки
державної та комунальної власності у
межах м. Києва, не наданих у
користування, що можуть бути
використані під забудову, для
реалізації права на безоплатне
отримання у власність для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.
Нанести відповідні дані на графічні
матеріали (для подальшої реалізації
позивачем права на земельну ділянку у
порядку статті 118 Кодексу).

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
грудня 2013 року позов задоволено
частково, а саме: визнано протиправним
надання Департаментом земельних
ресурсів та Департаментом
містобудування недостовірної та
неповної інформації на інформаційний
запит позивача від 06 серпня 2013 року та
зобов'язано Департамент земельних
ресурсів та Департамент
містобудування повторно розглянути
інформаційний запит позивача від 06
серпня 2013 року, в порядку та строки,
визначені законодавством, про що
повідомити запитувача інформації. В
решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року, прийнятою за наслідками
перегляду рішення суду першої
інстанції лише в частині задоволеного
позову, рішення суду першої інстанції
залишеною без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Департамент
земельних ресурсів звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
права, просить вищевказані рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами встановлено, що в порядку
визначеному положеннями статті 118
Земельного кодексу України позивач
звернулась до КМР з клопотанням від 22
липня 2013 року, відповідно до якого
просила без її погодження визначити та
виділити їй земельну ділянку,
орієнтовним розміром до 0,10 га. в межах
міста Київ з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд. Поряд позивач просила
розглянути це питання на сесії ради у
встановлений законодавством місячний
термін з прийняттям об'єктивного і
обґрунтованого рішення.

За наслідками розгляду зазначеного
клопотання, позивач одержала лист від 28
серпня 2013 року №2, яким її
повідомлено, що набуття права
власності на землю у місті Києві
регулюється, окрім Земельного кодексу
України, рішенням Київської міської
ради від 28 лютого 2013 року №63/9120 «Про
Тимчасовий порядок передачі (надання)
земельних ділянок у користування або у
власність із земель комунальної
власності в місті Києві». Зазначеним
Порядком передбачено, що громадяни,
зацікавлені в одержанні земельної
ділянки в м. Києві за наведеним
цільовим призначенням звертаються з
клопотанням безпосередньо до
Київської міської ради про передачу
земельної ділянки у власність, а також
наведено перелік документів, які
додаються до такого клопотання.
Зауважено на тому, що подане позивачем
клопотання та додані до нього
документи не відповідають вимогам
Тимчасового порядку, затвердженого
Рішенням Київради від 28 лютого 2013 року
№63/9120, а тому таке клопотання не
підлягає розгляду по суті. У зв'язку з
зазначеним та відповідно до пункту 5
статті 21 Тимчасового порядку, позивачу
запропоновано отримати додані до
клопотання документи для приведення їх
у відповідність до вимог цього порядку
в Департаменті земельних ресурсів.

Водночас, позивач звернулась до
Департаменту земельних з
інформаційним запитом від 06 серпня 2013
року. У вказаному запиті позивач,
посилаючись на абзац 4 частини 1 статті 1
і статті 5 Закону України «Про
інформацію», статей 1, 13, 19, 20 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», статей 116, 118, 194 Земельного
кодексу України, частини 5 статті 24
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», просила: 1)
надати їй інформацію про земельні
ділянки державної та комунальної
власності у межах м. Києва, не наданих у
користування, що можуть бути
використані під забудову, для
реалізації позивачем права на
безоплатне отримання у власність для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, нанести відповідні дані на
графічні матеріали (для подальшої
реалізації позивачем права на земельну
ділянку у порядку статті 118 Кодексу); 2)
надати відповідь у строк не пізніше
п'яти робочих днів з дня отримання
запиту, як це встановлено частиною 1
статті 20 Закону України «Про доступ до
публічної інформації», однак, у зв'язку
з тим, що запит стосується надання
великого обсягу інформації та потребує
пошуку інформації серед значної
кількості даних, розпорядник
інформації може продовжити строк
розгляду запиту. Про продовження
строку розпорядник інформації
повідомляє запитувача в письмовій
формі не пізніше п'яти робочих днів з
дня отримання запиту, відповідно до
статті 20 цього Закону.

За результатами розгляду зазначеного
інформаційного запиту
(зареєстрованого за вх. №057-270 (з) від 12
серпня 2013 року) Департамент земельних
ресурсів у листі від 15 серпня 2013 року
№8 повідомив позивача, зокрема,
про те, що він, в межах покладених
повноважень, не веде систематизований
облік вільних земельних ділянок,
придатних для того чи іншого цільового
призначення, в тому числі в зв'язку з
неможливістю визначення відповідності
місця їх розташування містобудівній
або іншій документації, яка за своїм
змістом не відноситься до компетенції
Департаменту земельних ресурсів.

Листом від 14 серпня 2013 року №14277/0/12/27-13
Департаментом містобудування на
інформаційний запит позивача від 06
серпня 2013 року, який зареєстрований за
№ІІ-3707 від 12 серпня 2013 року,
повідомлено останню, що інформація про
земельні ділянки у межах м. Києва, які
можуть бути використані для реалізації
права на безоплатне отримання у
власність, відповідно до глави 34
Земельного кодексу України та статті 15
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» міститься в
Державному земельному кадастрі
України. Положенням про Департамент
містобудування та архітектури,
відповідно до законів України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
«Про місцеві державні адміністрації»,
«;Про столицю України - місто-герой
Київ», затвердженим Розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації від 27 січня 2011 року № 90
(зі змінами та доповненнями, внесеними
розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 16
листопада 2012 року №2052), Департаменту не
надано повноважень в сфері ведення
Державного земельного кадастру.
Враховуючи, що Департамент
містобудування не володіє і не
зобов'язаний виходячи з його
компетенції володіти інформацією, яка
запитується, на підставі частини 1
статті 22 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» позивачу
відмовлено в задоволенні
вищевказаного інформаційного запиту.

Також, вищезазначеним листом лист від 14
серпня 2013 року Департамент
містобудування повідомив позивача, що
відповідно до Генерального плану м.
Києва та проекту його приміської зони
на період до 2020 року та проекту
Генерального плану міста Києва
формування нових районів житлової
садибної забудови в межах м. Києва не
передбачається у зв'язку з обмеженістю
територіальних ресурсів.

Задовольняючи позов в частині, суди
виходили з того, що відмовляючи у
наданні запитуваної інформації з
мотивів не володіння такою
інформацією, Департамент земельних
ресурсів та Департамент
містобудування мали направити запит
позивача до належного розпорядника
запитуваної інформації. Оскільки
зазначеного відповідачами не зроблено,
суди вважають, що цими відповідачами
протиправно надано недостовірну та
неповну інформацію на запит позивача
від 06 серпня 2013 року.

Колегія суддів не погоджується з
висновками судів на підставі якого
позов задоволено частково, оскільки
такий висновок не ґрунтується на
нормах матеріального права, з огляду на
наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 та
частини 3 статті 22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» від 13
січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон №
2939-VI), розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках: розпорядник інформації не
володіє і не зобов'язаний відповідно до
його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит. Розпорядник
інформації, який не володіє
запитуваною інформацією, але якому за
статусом або характером діяльності
відомо або має бути відомо, хто нею
володіє, зобов'язаний направити цей
запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

Виходячи зі змісту Положення про
Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА), затвердженого рішенням
Київської міської ради від 19 грудня 2002
року №182/342 та Положення про
Департамент містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА),
затвердженого розпорядженням
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА) від 27 січня 2011 року № 90, ні до
компетенції Департаменту земельних
ресурсів ні до компетенції
Департаменту містобудування не
входить обов'язок пошуку чи зібрання
інформації щодо земельних ділянок
державної та комунальної власності у
межах м. Києва не наданих у
користування, що можуть бути
використані під забудову, для
реалізації фізичною чи юридичною
особою права на безоплатне отримання у
власність для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд. Також,
виходячи з зазначених Положень, не
вбачається, що відповідачі володіють
або мають володіти інформацією щодо
розпорядників інформації про
вищезазначені земельні ділянки.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що Департамент земельних
ресурсів та Департамент
містобудування своїми відповідями на
запит позивача, надали вичерпну
відповідь щодо запитуваної інформації.

Поряд слід відзначити, що не
направлення відповідного запиту до
належного розпорядника інформації, яка
запитується, не може вважатись
протиправним наданням неправдивої та
неповної інформації, як про це вирішили
суди попередніх інстанцій, оскільки не
направлення є бездіяльністю, а тому за
своїм змістом не може містити дію щодо
надання неправдивої та неповної
інформації.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла думки, що суди першої та
апеляційної інстанцій повно та
всебічно дослідили обставини справи,
вірно встановили характер спірних
правовідносин, але невірно застосували
норми матеріального права до їх
вирішення, що потягло за собою
ухвалення помилкового рішення в
частині задоволеного позову.

Відповідно до частини 1 статті 225
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції має
право змінити судове рішення, якщо у
справі немає необхідності
досліджувати нові докази або
встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

Згідно частини 4 статті 223 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право змінити судове рішення суду
першої інстанції, скасувавши судове
рішення суду апеляційної інстанції.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
задоволених позовних вимог, відповідно
рішення апеляційного суду скасуванню в
цілому, оскільки позов в частині вимог
до Департаменту земельних ресурсів та
Департаменту містобудування
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року у справі № 826/14781/13-а скасувати.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 грудня 2013 року у
справі № 826/14781/13-а змінити скасувавши
її в частині задоволених позовних
вимог ОСОБА_1 до Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) та
Департаменту містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації). В цій
частині у задоволенні позову
відмовити.

В решті постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
грудня 2013 року у справі № 826/14781/13-а
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та у порядку, передбачені
статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: