Справа № 804/11866/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 р. Справа № 804/11866/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О. при
секретарі судового засіданняЩербак
А.Ю. за участю представників сторін: від
позивача від відповідача Конько О.С.
Колупаєв О.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КС ГРУПП» до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 19.03.2014р., -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «КС ГРУПП»
звернулося з позовом до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області та просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 19.03.2014р., яким визначено завищення
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду суми
податку на додану вартість у розмірі
2520000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що вищевказане
податкове повідомлення-рішення є
протиправним та підлягає скасуванню з
огляду на те, що позивачем не було
допущено будь-яких методологічних
помилок у податковій декларації з
податку на додану вартість за січень
2014р. Позивач вважає, що ним правомірно
було віднесено до податкового кредиту
податкову накладну №1172 від 12.11.2013р.
виписану ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму
ПДВ - 2 520 000,00 грн. отриману 01.01.2014р. у
відповідності до вимог абз.3 п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, оскільки
таке право зберігається за позивачем
протягом 365 календарних днів з дати
складання податкової накладної. При
цьому, враховуючи, що вказана податкова
накладна не була зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
позивач скористався своїм правом та
надав разом із декларацією заяву про
відмову постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в ЄРПН) і первинними
бухгалтерськими документами, що дає
позивачеві право на віднесення
вказаної суми до податкового кредиту.
Також позивач зазначає, що діяв у
відповідності до Узагальнюючої
податкової консультації затвердженої
наказом ДПС України від 16.02.2012р. №127, а
тому згідно до положення п.53.1 ст.53 ПК
України позивача не може бути
притягнуто до відповідальності.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував, у
запереченнях на позов просив в
задоволенні позову відмовити повністю
посилаючись на те, що згідно до вимог
п.201.10 ст.201 ПК України покупець може
скористатися правом віднесення сум
податку до податкового кредиту на
підставі заяви про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
ЄРПН) у випадках подання такої заяви за
встановленою формою разом з податковою
декларацією за звітний (податковий)
період в якому така накладна була
складена (мала бути складена). При
цьому, до такої заяви обов'язково
повинні бути додані копії товарних
чеків або інших розрахункових
документів, що засвідчують факт сплати
податку у зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг. З
огляду на викладене, державна
податкова інспекція вважає вимоги
позивача безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва до 11.09.2014р.

У ході судового розгляду справи судом
встановлені наступні обставини у
справі.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «КС Групп»
зареєстроване 05.08.2008р. за адресою:
Дніпропетровська область, м.
Дніпропетровськ, вул. Рогальова, буд. 28,
з 13.08.2008р. перебуває на обліку у
Державній податковій інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська,
є платником податку на додану вартість,
що підтверджується копією статуту
позивача, копією виписки з ЄДРПОУ від
24.12.2013р., а також даними акту перевірки
від 03.03.2014р. (а.с.11-15,44-61).

08.11.2013р. між ПАТ «КБ ПриватБанк» та ТОВ
«КС ГРУПП» був укладений договір
купівлі-продажу 90/100 часток будівель
військового містечка №84, що
розташоване за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Леніна, буд.3, що
підтверджується копією договору та
копією витягу із Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності (а.с.36-38, 42-43).

Зазначене майно було передано
позивачеві за актом приймання-передачі
від 12.11.2013р., а позивачем сплачено кошти
за придбане нерухоме майно у розмірі 15
120 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 2 520 000,00
грн., що підтверджується копією
відповідного акту приймання-передачі
та копією платіжного доручення №77 від
12.11.2013р. (а.с.40-41).

11.02.2014р. позивачем до державної
податкової інспекції була подана
податкова декларація з податку на
додану вартість за січень 2014р. разом з
додатком 8 до декларації «заява про
відмову постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в ЄРПН)», у якій включив до
складу податкового кредиту податкову
накладну №1172 від 12.11.2013р. виписану ПАТ
КБ «ПриватБанк» на суму 2 520 000,00 грн., яка
була отримана позивачем 01.01.2014р. та не
зареєстрована в ЄРПН відповідно до
п.201.10 ст.201 ПК України (а.с.25-35).

При цьому, 12.02.2014р. супровідним листом
від 11.02.2014р. №11/0214-1 на підтвердження
заяви за формою Д8 до декларації з ПДВ
за січень 2014р. позивачем додатково
було направлено копії договору
купівлі-продажу від 08.11.2013р., копія
витягу з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, копія акту
приймання-передачі нерухомості від
12.11.2013р., копія платіжного доручення №77
від 12.11.2013р., що підтверджує сплату за
нерухоме майно, копія податкової
накладної (а.с.27-43).

03.03.2014р. податковою інспекцією було
проведено камеральну перевірку
податкової звітності з податку на
додану вартість за січень 2014р. за
результатами якої складено акт
№87/22-04-10/36054349 за висновками якого було
встановлено порушення позивачем п.201.10
ст.201, п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України в
декларації з ПДВ за січень 2014р.
зависивши суму ПДВ віднесену до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду у
розмірі 2 250 000,00 грн. (а.с.11-15).

На підставі вищевказаного акту, 19.03.2014р.
податковою інспекцією було прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
«В4» № за яким позивачеві
зменшено суму від'ємного значення з
податку на додану вартість по
декларації з податку на додану
вартість за січень 2014р. на 2 520 000,00 грн.
(а.с.10).

В подальшому, позивачем вищевказане
податкове повідомлення-рішення було
оскаржено в адміністративному порядку
шляхом подання скарги до Державної
фіскальної служби України за
результатами розгляду якої рішенням
від 29.07.2014р. вказане податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скарга позивача залишена без
задоволення (а.с.16-18).

Позивач не погоджується із
вищевказаним податковим
повідомленням-рішенням у зв'язку з чим
звернувся до суду та просить визнати
його протиправним та скасувати
посилаючись на те, що будь-яких
методологічних помилок у декларації з
ПДВ з січень 2014р. позивач не допускав,
включив податкову накладну №1127 від
12.11.2013р., яка не зареєстрована в ЄРПН,
отриману ним 01.01.2014р., до податкового
кредиту у січні 2014р. у відповідності до
вимог абз.3 п.198.6 ст.198 ПК України з
поданням Додатку 8 до декларації та
наданням первинних бухгалтерських
документів, які підтверджують факт
отримання товарів/послуг.

Заслухавши представників сторін, які
брали участь у судовому засіданні,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту акту перевірки
від 03.03.2014р. підставою для прийняття
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення стало те, що
позивачем було включено до складу
податкового кредиту за січень 2014р.
податкову накладну №1127 від 12.11.2013р.
виписану ПАТ КБ «ПриватБанк» та
отриману позивачем 01.01.2014р. на загальну
суму 2 520 000,00 грн., яка не зареєстрована у
Єдиному реєстрі податкових накладних,
а саме: зазначену податкову накладну
включено до додатку 8 «Заява про
відмову постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних)» податкової
декларації з ПДВ за січень 2014р., тоді як
дата її виписки є листопад 2013р., тобто
звітним періодом в якому вона повинна
була бути включена на думку податкової
інспекції є листопад 2013р. у зв'язку з
чим податкова інспекція вважає, що
позивачем вищевказана податкова
накладна повинна була бути включена до
податкової декларації з ПДВ за
листопад 2013р. разом з Додатком 8 до
декларації, а тому, на думку податкової
інспекції, внаслідок допущеної
методологічної помилки позивач
занизив суму ПДВ у податковій
декларації з ПДВ за січень 2014р. у
розмірі 2 520 000,00 грн., яка підлягає
сплаті до бюджету (а.с.14).

Однак, такі висновки податкового
органу є помилковими та не ґрунтуються
на нормах чинного податкового
законодавства України з наступних
підстав.

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу
України (у редакції, чинній на листопад
2013р.) передбачено, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

В той же час з 01.01.2014р. набрали чинності
зміни до п.201.10 ст.201 ПК України згідно
до яких у разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
(податковий) період заяву зі скаргою на
такого платника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. Таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі.

Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу
України визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

За приписами п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України передбачено, що разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Отже, з аналізу наведених норм можна
дійти висновку, що право платника
податку на віднесення до складу
податкового кредиту зберігається за
ним протягом 365 календарних днів з дати
складання податкової накладної.

При цьому, за приписами п.201.10 ст.201 ПК
України, які набрали чинності з 01.01.2014р.,
визначено, що право покупця на
віднесення до складу податкового
кредиту шляхом подання до податкової
декларації скарги на продавця товару
зберігається за позивачем як покупцем
товарів/послуг протягом 60 календарних
днів, що настають за граничним терміном
подання податкової декларації за
звітний (податковий) період, у якому не
надано податкову накладну або порушено
порядок заповнення та/або порядок
реєстрації в Єдиному реєстрі.

Так, виходячи з того, що податкова
накладна №1127 були складена 12.11.2013р.,
граничний строк подання податкової
звітності за листопад 2013р. є 20.12.2013р., то
вказана податкова накладна у
відповідності до вимог п.201.10 ст.201 ПК
України може бути включена до складу
податкового кредиту до податкової
декларації разом зі скаргою на
продавця у строк до 18.02.2014р.

Як свідчать наявні в матеріалах
документи, а також підтверджено і
змістом акту перевірки від 03.03.2014р.,
позивачем було отримано податкову
накладну №1127 від 12.11.2013р. від ПАТ «КБ
ПриватБанк» на суму 2 520 000,00 грн. -
01.01.2014р., що підтверджується даними
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних та копією виписки
із журналу вхідної кореспонденції
позивача за 01.01.2014р. (а.с.31-34,89-90).

Зазначена податкова накладна була
включена позивачем до складу
податкового кредиту у податкову
декларацію за січень 2014р. разом з
Додатком 8 до декларації «Заява про
відмову постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних)» та з наданням
первинних бухгалтерських документів,
що підтверджують факт отримання
товарів/послуг, які були подані до
податкової інспекції 11.02.2014р. та
12.02.2014р., що підтверджено як наявними в
матеріалах справи доказами, так і
представниками сторін в судовому
засіданні (а.с.19-43).

Тобто, при поданні позивачем
декларації з ПДВ за січень 2014р., до якої
була включена податкова накладна №1127
від 12.11.2013р., яка не зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
разом зі скаргою на продавця, яка була
подана позивачем до податкової
інспекції та прийнята податковою
інспекцією 11.02.2014р., позивачем було
дотримано порядку віднесення суми за
вказаною податковою накладною до
складу податкового кредиту,
встановленого п.201.10 ст.201 ПК України, в
редакції, чинній з 01.01.2014р., тобто подано
декларацію разом зі скаргою на
продавця у строк до 18.02.2014р.

За викладених обставин, суд приходить
до висновку, що законодавством надано
право платнику податку віднести суму
податку на додану вартість до
податкового кредиту у разі, якщо він її
не вніс у звітному періоді протягом 365
календарних днів з моменту її
складання, при цьому, з 01.01.2014р. право
позивача на віднесення до складу
податкового кредиту шляхом подання до
податкової декларації скарги на
продавця товару зберігається за
позивачем як покупцем товарів/послуг
протягом 60 календарних днів, що
настають за граничним терміном подання
податкової декларації за звітний
(податковий) період, у якому не надано
податкову накладну або порушено
порядок заповнення та/або порядок
реєстрації в Єдиному реєстрі, а отже,
виходячи з наведеного позивачем
правомірно було включено до складу
податкового кредиту суму 2 520 000,00 грн. за
податковою накладною №1127 від 12.11.2013р. у
січні 2014р. у межах 365 календарних днів
з дати складання такої податкової
накладної за податковою декларацією з
ПДВ, а також у межах 60 календарних днів,
що настають за граничним терміном
подання податкової декларації за
звітний (податковий) період, у якому не
надано податкову накладну або порушено
порядок заповнення та/або порядок
реєстрації в Єдиному реєстрі, поданою
11.02.2014р.разом з додатком 8 «Заява про
відмову постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних)», оскільки у
відповідності до вимог п.201.10 ст. 201
Податкового кодексу України подання
такого додатку №8 до податкової
декларації є підставою для включення
сум податку до складу податкового
кредиту.

Частина 1 статті 71 КАС України
встановлює, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Представник відповідача в ході
судового розгляду справи не надав
жодних доказів та не навів жодних
підстав, які б свідчили про
обґрунтованість прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення від
19.03.2014р. або спростовували надані
докази та твердження позивача.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи
податкової інспекції про те, що позивач
повинен був включити до складу
податкового кредиту податкову
накладну №1127 від 12.11.2013р. у звітному
податковому періоду, тобто у листопаді
2013р. разом з додатком 8 до податкової
декларації з ПДВ за листопад 2013р., а не у
січні 2014р. з огляду на те, що зазначена
податкова накладна отримана позивачем
лише 01.01.2014р. та згідно з нормами п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України право
на віднесення сум до податкового
кредиту зберігається за позивачем
протягом 365 календарних днів з дати
складання податкової накладної, а за
приписами п.201.10 ст.201 ПК України, який
набрав чинності з 01.01.2014р. таке право
зберігається за позивачем протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення ( вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення ( дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення у відповідності
до вимог ч.3 ст.2 вищевказаного Кодексу,
суд приходить до висновку, що
відповідачем прийнято оспорюване
податкове повідомлення-рішення від
19.03.2014р. не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України та
без урахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), а тому оспорюване
податкове повідомлення-рішення є
протиправним і підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

За таких обставин, слід стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача понесені ним судові витрати
по сплаті судового збору за платіжним
дорученням №310 від 05.08.2014р. в розмірі 487
грн. 20 коп. (а.с.2).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161,
162, 163,167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «КС ГРУПП»
до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 19.03.2014р. -задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
19.03.2014р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «КС ГРУПП» (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Рогальова, буд. 28,
) - витрати по сплаті
судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп.
(чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений
16.09.2014р.

Суддя С.О.
Конєва