Справа № К/9991/754/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/754/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Приватного підприємства
«Юридична фірма «ЮрСК» до Виконавчої
дирекції Київського міського
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про скасування рішення,
за касаційною скаргою Виконавчої
дирекції Київського міського
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 січня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 грудня 2010 року,-

у с т а н о в и л а :

У червні 2009 року Приватне підприємство
«Юридична фірма «ЮрСК» (далі
Підприємство) звернулося до суду з
позовом до Виконавчої дирекції
Київського міського відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності (далі Фонд), у
якому просило скасувати рішення № 73
від 27 квітня 2009 року про неприйняття до
зарахування витрат з виплати по
вагітності та пологах в сумі 41961,72 грн. і
застосування фінансових санкцій у
вигляді штрафу розмірі 20980,86грн. (50%
вказаної суми). Посилаючись на вимоги
Закону України від 18 січня 2001 року №
2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» (далі Закон №
2240-ІІІ) позивач просив про задоволення
позову.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 січня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 грудня 2010
року позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить їх
рішення скасувати та відмовити в
позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Так, спірні правовідносини сторін
регулюються вже наведеним Законом
№ 2240-ІІІ

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Підприємство є
платником страхових внесків та
перебуває на обліку відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги суди на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що суми страхових коштів в розмірі 41961,72
грн. для виплати допомоги по вагітності
та пологах директору Підприємства за
рахунок коштів Фонду не здійснювались,
а тому ніякого витрачання таких коштів
не було. Отже спірне рішення Фонду є
безпідставним і таким, що підлягає
скасуванню.

За змістом статті 30 Закону № 2240-ІІІ
відповідальність
страхувальника-роботодавця, що несе її
за несвоєчасність сплати та неповну
сплату страхових внесків, у тому числі
страхових внесків, що сплачують
застраховані особи через рахунки
роботодавців, а також за порушення
порядку використання страхових коштів.
Фізична особа, яка не має статусу
підприємця та використовує найману
працю, додатково несе відповідальність
за ухилення від взяття на облік як
платника страхових внесків.

За порушення порядку витрачання
страхових коштів накладається штраф у
розмірі 50 відсотків належної до сплати
суми страхових внесків.

Суди дійшли правильного висновку, що
для накладення штрафу на
страхувальника необхідним є виявлення
факту порушення порядку використання
страхових коштів, зокрема передбачених
статтею 20 цього Закону.

Порядок проведення комплексних
ревізій та тематичних ревізій
(перевірок) діяльності виконавчих
дирекцій відділень Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районних, міжрайонних,
міських виконавчих дирекцій відділень
Фонду, а також проведення ревізій
(перевірок) страхувальників та
підприємств, установ, організацій (в т.
ч. громадських об'єднань) щодо
цільового використання коштів Фонду
визначений у Інструкції про порядок
проведення ревізій та перевірок по
коштах Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, що
затверджена постановою правління
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від 19
вересня 2001р. № 38.

Згідно з пунктом 3.4 Інструкції у разі
виявлення нецільового або незаконного
витрачання коштів Фонду фахівець, який
проводить ревізію, з'ясовує розмір
грошового (матеріального) збитку,
завданого Фонду, та за чиїм
розпорядженням вони витрачались.

Суди дійшли правильного висновку про
те, що виплати коштів в розмірі 41961, 72
грн. як допомоги по вагітності і
пологах директору Підприємства за
рахунок коштів фонду не проводилось,
відповідно стверджувати про наявність
витрачання вказаної суми та порушення
порядку використання страхових коштів
позивачем, немає законних підстав. Як
не має підстав й щодо стягнення
вказаного штрафу.

Також суд правильно виходив з вимог
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, якою визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки відповідачем, в порушення
вимог частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не наведено доказів у
підтвердження своїх доводів і
заперечень на позов, такий є
обґрунтованим.

Отже, рішення судів відповідають
дійсним обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, такі
ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Виконавчої
дирекції Київського міського
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 22 січня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 грудня 2010
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало