Справа № 826/14471/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В приміщенні Окружного
адміністративного суду міста Києва за
адресою у м. Києві по вул.
Великій Васильківській, 81-а, Окружний
адміністративний суд міста Києва у
головуючого Бояринцевої М.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу
до Відділу державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Гореницька сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в
- визнати протиправною бездіяльність
відділу державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції, яка розпочалася 5
вересня 2014 року і полягає у
невизначенні конкретної дати (часу)
провадження виконавчих дій з виконання
у приміщенні Гореницької сільської
ради Києво-Святошнського району
Київської області заходів
процесуального примусу, застосованих
Окружним адміністративним судом міста
Києва до Гореницької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області 19 червня 2014 року у зв'язку з
невиконанням сільрадою попередніх
ухвал Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 квітня 2014 року та
щодо витребування у сільради доказів;
- визнати протиправною бездіяльність
відділу державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції, яка розпочалася 5
вересня 2014 року і полягає у не
здійсненні своєчасно виконавчих дій у
приміщенні Гореницької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області по вилученню документів за
рішенням Окружного адміністративного
суду міста Києва, прийнятим в порядку
статті 271 Кодексу адміністративного
судочинства України 19 червня 2014 року у
зв'язку з невиконанням сільрадою в
рамках справи № 826/14558/13-а попередніх
ухвал Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 квітня 2014 року та
від 27 травня 2014 року про витребування у
сільради доказів;

- зобов'язати відділ державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції виконати рішення
суду про застосування заходів
процесуального примусу від 19 червня 2014
року у справі № 826/14558/13-а з урахуванням
того, що справа № 826/14558/13-а призначена
до розгляду на 13:40 год. 29 вересня 2014
року, а 10 листопада 2014 року у судді
Шрамко Ю.Т., яка є головуючою при
розгляді справи закінчуються
повноваження судді.

В обґрунтування наведених вимог
позивач посилається на Закон України
"Про виконавче провадження" та
зазначає, що відділом державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції протиправно не
визначено конкретної дати (часу)
провадження виконавчих дій та
своєчасно не здійснено виконавчих дій
у приміщенні Гореницької сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області по вилученню
документів за рішенням Окружного
адміністративного суду міста Києва,
прийнятим в порядку статті 271 Кодексу
адміністративного судочинства України
19 червня 2014 року.

Представники відповідача та третьої
особи в судові засідання не з'явилися,
заперечень чи пояснень по суті
заявлених позовних вимог не надали. Про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

28 серпня 2014 року головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Міщенко Л.М.
відкрито виконавче провадження № 44557520
по примусовому виконанню виконавчого
листа Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 липня 2014 року №
826/14558/13-а про тимчасове вилучення в
Гореницької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області:

- генеральних планів села Лука
Києво-Святошинського району Київської
області, затверджених в 1976 році, 16
вересня 2008 року, 30 липня 2012 року;

- рішення про затвердження Генеральних
планів села Лука Києво-Святошинського
району Київської області 1976 року, 16
вересня 2008 року, 30 липня 2012 року;

- проекту землеустрою щодо
встановлення і зміни меж сіл Гореничі,
Лука, Гнатівка в межах Гореницької
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області, розроблений
Державним підприємством "Київський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" за договором №
2386 від 30 грудня 2004 року;

- акту погодження меж земельних
ділянок, який Гореницька сільська рада
підписувала під час розробки проекту
землеустрою (технічної документації)
за замовленням ОСОБА_4, в
результаті чого ОСОБА_4 отримав від
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області рішення від 11 березня 2010 року і
від 19 грудня 2012 року щодо спірної
земельної ділянки, державний акт про
право власності на спірну земельну
ділянку кадастровий номер :04:007:5004,
щодо якої між сільрадою і ОСОБА_1 та
іншими громадянами виник спір ще 25
березня 2008 року.

Постановою державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження
зобов'язано боржника Гореницьку
сільську раду Києво-Святошинського
району Київської області самостійно
виконати рішення в семиденний термін
та надати інформацію про виконання
протягом трьох робочих днів.

17 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
відділу державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції з клопотанням про
видачу 19 вересня 2014 року для
ознайомлення її представнику
матеріалів виконавчого провадження №
44557520 і узгодити із нею дату виходу на
місце виконання виконавчого листа
Окружного адміністративного суду
міста Києва № 826/14558/13-а, а саме: до
Гореницької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області, оскільки саме там
зберігаються документи, які підлягають
вилученню.

Відповідно до Закону України від 21.04.1999
№ 606-ХІV "Про виконавче провадження" (із
змінами та доповненнями, далі - Закон №
606) виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Частиною другою статті 2 Закону № 606
встановлено, що примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу".

Згідно статті 25 Закону № 606 державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до статті 27 Закону № 606 у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 29 Закону № 606
встановлено, що виконавчі дії
провадяться державним виконавцем у
робочі дні не раніше шостої і не
пізніше двадцять другої години, якщо
інше не передбачено цією статтею.
Конкретний час провадження виконавчих
дій визначається державним виконавцем.
Сторони виконавчого провадження мають
право пропонувати зручний для них час
провадження виконавчих дій.

Згідно частини другої статті 30 Закону
№ 606 державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Як встановлено під час розгляду справи,
головним державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Міщенко Л.М.
відкрито виконавче провадження № 44557520
по примусовому виконанню виконавчого
листа Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 липня 2014 року
№ 826/14558/13-а 28 серпня 2014 року.

З огляду на встановлене та враховуючи,
що ухвала Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 червня 2014 року є
рішенням немайнового характеру суд
зазначає, що державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання ухвали Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 червня 2014 року у двомісячний строк з
дня винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а саме: у
строк до 28 жовтня 2014 року.

При цьому, суд не приймає доводи
позивача відносно того, що ухвала
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 19 червня 2014 року
підлягає негайному виконанню, виходячи
з наступного.

Частиною третьою статті 30 Закону № 606
встановлено, що негайному виконанню
підлягають рішення:

1) про стягнення аліментів, заробітної
плати в межах платежів, вирахуваних за
один місяць, а також про стягнення
усієї суми боргу за такими виплатами,
якщо рішенням передбачено її негайне
стягнення;

2) про поновлення на роботі чи на
попередній посаді незаконно
звільненого або переведеного
працівника;

3) в інших випадках, якщо негайне
виконання передбачено законом і про це
зазначено у виконавчому документі.

Проте, у виконавчому листі Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 липня 2014 року № 826/14558/13-а не вказано
про те, що ухвала Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 червня 2014 року підлягає негайному
виконанню та зазначено, що ухвала
набрала законної сили 14 липня 2014 року.

З урахуванням наведеного суд зазначає,
що станом на 19 вересня 2014 року (на час
звернення позивача до суду), як і на час
розгляду справи у суді, відсутнє
порушене право ОСОБА_1, як стягувача у
виконавчому провадженні № 44557520, не
вчиненням державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції дій щодо
визначення дати провадження
виконавчих дій та у невиконанні дій у
приміщенні Гореницької сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області по вилученню документів за
рішенням Окружного адміністративного
суду міста Києва, оскільки строк
примусового виконання виконавчого
листа Окружного адміністративного
суду міста Києва закінчується 28 жовтня
2014 року.

Таким чином суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 передчасно звернулася до
суду за захистом своїх прав.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно
до частини другої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Задоволенню в адміністративному
судочинстві підлягають лише ті вимоги,
які відновлюють порушені права чи
інтереси особи в сфері
публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України захист прав,
свобод та інтересів осіб завжди є
наступним, тобто передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Отже, право на судовий захист має лише
та особа, яка є суб'єктом (носієм)
порушених прав, свобод чи інтересів.
Тож для того, щоб особі було надано
судовий захист, суд встановлює, чи
особа дійсно має порушене право,
свободу чи інтерес, і це право, свобода
чи інтерес порушені відповідачем.

Таким чином, на підставі встановлених
фактичних обставин справи, суті
позовних вимог, Окружний
адміністративний суд міста Києва
дійшов висновку про те, що в даній
адміністративній справі позивачем не
доведено існування факту порушення
його законних прав та інтересів, що є
самостійною підставою для відмови в
задоволенні позову.

Разом з тим суд враховує, що в рішенні
Конституційного суду України від 09.07.2002
у справі за конституційним зверненням
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Кампус
Коттон клаб" щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
ст. 124 Конституції України (справа №
1-2/2002 про досудове врегулювання спорів)
в п. 3 зазначено, що положення частини
другої статті 124 Конституції України
треба розглядати у системному зв'язку з
іншими положеннями Основного Закону
України, які передбачають захист судом
прав і свобод людини і громадянина, а
також прав юридичної особи,
встановлюють юридичні гарантії їх
реалізації, надаючи можливість кожному
захищати свої права і свободи
будь-якими не забороненими законом
засобами (частина п'ята статті 55
Конституції України). Тобто кожна особа
має право вільно обирати не
заборонений законом засіб захисту прав
і свобод, у т.ч. судовий захист. Для
забезпечення судового захисту
Конституція України у статті 124
встановила принципи здійснення
правосуддя виключно судами. Із змісту
частини другої статті 124 Конституції
України щодо поширення юрисдикції на
всі правовідносини, що виникають у
державі, випливає, що кожен із суб'єктів
правовідносин у разі виникнення спору
може звернутися до суду за його
вирішенням.

Таким чином, позивач скористався своїм
правом на судовий захист і його право
не може бути обмежене, однак при
встановлених обставинах відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог, тому позов визнається
таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 98, 160-163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання вчинити дії відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
М.А. Бояринцева