Справа № 815/3321/14
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3321/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року
м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді
Білостоцького О.В.

При секретарі:
Солдатовій О.С.

За участю сторін:

Позивача:
ОСОБА_1

Представника позивача:
ОСОБА_2

Представників відповідачів:
Ільченка О.М., Масловського М.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області,
Одеського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області про скасування наказу,
поновлення на посаді зі сплатою
грошових витрат,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області (далі
ГУ МВС України в Одеській області),
Одеського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області (далі ОМУ ГУ МВС України в
Одеській області) про скасування
наказу ГУ МВС України в Одеській
області №290 о/с від 08.05.2014 року про
звільнення ОСОБА_1 з посади командира
взводу №2 роти дорожньо-патрульної
служби ДАІ, підпорядкованої відділу
Державної автомобільної інспекції
(далі ДАІ) ОМУ ГУ МВС України в Одеській
області та поновлення ОСОБА_1 на
вищезазначеній посаді з 09.05.2014 року, зі
сплатою грошових витрат за час
вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що він з 1992 року працював в
органах внутрішніх справ та на момент
звільнення проходив службу на посаді
командира взводу №2 роти
дорожньо-патрульної служби ДАІ,
підпорядкованої відділу ДАІ ОМУ ГУ МВС
України в Одеській області. У звязку зі
здійсненням реорганізаційно-штатних
змін в підрозділах ДАІ ГУМВС та
скорочення посади, яку займав позивач у
відділі ДАІ ОМУ ГУ МВС України в
Одеській області, його 06.03.2014 року було
попереджено про наступне звільнення та
в подальшому, наказом №290 о/с від 08.05.2014
року звільнено у запас Збройних Сил
України за п. 64 «г» (через скорочення
штатів) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.
Позивач вважає, що з органів внутрішніх
справ його було звільнено за
скороченням штатів незаконно,
незважаючи на його бажання надалі
проходити службу в органах ДАІ ГУ МВС
України в Одеській області. При цьому,
відповідачем не було вчинено жодних
дій для з'ясування бажання позивача та
можливості використання його на службі
як на аналогічній посаді в
новоствореному підрозділі ДАІ, так і на
інших посадах в органах внутрішніх
справ ГУ МВС України в Одеській
області, з урахуванням його зразкової
характеристики та досвіду роботи. Крім
того, позивач зазначив, що після
звільнення його обманним шляхом
змусили написати рапорт про звільнення
з органів внутрішніх справ через
скорочення штатів та небажання
проходити подальшу службу в органах
внутрішніх справ ГУ МВС України в
Одеській області.

Позивач та його представник у судовому
засіданні, посилаючись на
обґрунтування, викладені у позовній
заяві та додаткових письмових
поясненнях (а.с. 2-3, 107-108), підтримали
позовні вимоги у повному обсязі та
просили їх задовольнити.

Представник ГУ МВС України в Одеській
області позовні вимоги не визнав з
підстав, викладених в запереченнях на
адміністративний позов (а.с. 31-33),
наполягав, що наказ відповідача №290 о/с
від 08.05.2014 року в частині звільнення
ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ є
законним та обґрунтованим, винесеним у
відповідності до вимог чинного
законодавства. Зазначив, що зі служби в
органах внутрішніх справ позивача було
звільнено на законних підставах, у
звязку зі скороченням штатів за
наявності рапорту ОСОБА_1, в якому він
висловив небажання проходити
подальшу службу в органах ДАІ ГУ МВС
України в Одеській області.

Представник Одеського міського
управління ГУ МВС України в Одеській
області заперечував проти задоволення
позовних вимог позивача та підтримав
позицію ГУ МВС України в Одеській
області з огляду на обґрунтування,
зазначені у запереченнях на
адміністративний позов (а.с. 128-131).

Судом під час офіційного з'ясування
обставин у справі встановлено
наступне:

ОСОБА_1 проходив службу в органах
внутрішніх справ з вересня 1992 року та
на момент виникнення спірних
правовідносин перебував у званні
капітана міліції на посаді командира
взводу № 2 роти дорожньо-патрульної
служби ДАІ, підпорядкованої відділу
ДАІ ОМУ ГУ МВС України в Одеській
області.

З метою приведення структури
підрозділів державної автомобільної
інспекції у відповідність до вимог
наказу Міністерства внутрішніх справ
України від 04.11.2013 року №1061 «Про
внесення змін до наказу МВС України від
17.12.2009 року № 530дск» Міністерством
внутрішніх справ України було прийнято
наказ № 134 від 18.02.2014 року «Про
організаційно-штатні зміни в
підрозділах ДАІ ГУМВС, УМВС», яким,
зокрема, затверджено штати підрозділів
ДАІ ГУ МВС України в Одеській області
та перелік змін у штатах ГУ МВС України
в Одеській області (а.с. 53-63). Так, згідно
переліку змін у штатах ГУ МВС України в
Одеській області, відділ ДАІ в ОМУ ГУ
МВС України в Одеській області
реорганізовується зі скороченням всіх
посад у відділ ДАІ з обслуговування м.
Одеси з підпорядкуванням Управлінню
Державної автомобільної інспекції(
далі УДАЇ) ГУМВС України в Одеській
області.

На виконання зазначеного наказу, ГУ МВС
України в Одеській області було
прийнято наказ від 06.03.2014 року №595 «Про
організаційно-штатні зміни в
підрозділах ДАІ ГУ МВС», яким було
оголошено штати підрозділів ДАІ ГУ МВС
України в Одеській області та перелік
змін у штатах ГУ МВС України в Одеській
області (а.с. 92-94).

Відповідно до переліку змін у штатах ГУ
МВС України в Одеській області, посаду
командира взводу № 2 роти
дорожньо-патрульної служби,
підпорядкованої відділу ДАІ ОМУ ГУ МВС
України в Одеській області скорочено в
ОМУ ГУ МВС України в Одеській області,
та введено у штаті дорожньо-патрульної
служби відділу Державної
автомобільної служби УДАІ ГУМВС
України в Одеській області.

06.03.2014 року ОСОБА_1 було попереджено про
наступне звільнення з посади командира
взводу № 2 роти дорожньо-патрульної
служби ДАІ, підпорядкованої відділу
ДАІ ОМУ ГУ МВС України в Одеській
області на підстві п. 64 «г» (через
скорочення штатів) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України та про
неможливість подальшого
працевлаштування в ГУ МВС України в
Одеській області (а.с. 36).

Наказом начальника ГУ МВС України в
Одеській області № 290 о/с від 08.05.2014 року
ОСОБА_1 було звільнено у запас Збройних
Сил України за п. 64 «г» (через
скорочення штатів - при відсутності
можливості подальшого використання на
службі) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України
(а.с.38).

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, представників
відповідачів, свідків у справі,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Порядок проходження служби особовим
складом міліції регламентується
Законом України «Про міліцію» № 565-ХІІ
від 20.12.1990 року, Законом України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» від 22 лютого
2006 року № 3460-IV, Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Статтями 2 та 3 Закону України «Про
міліцію» встановлені основні завдання
та принципи діяльності міліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 цього Закону
порядок та умови проходження служби в
міліції регламентуються Положенням
про проходження служби особовим
складом органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України.

У розділі VІІ зазначеного Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України викладено
умови звільнення зі служби.

Так, відповідно до п. 64 «г» зазначеного
Положення особи середнього, старшого і
вищого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з
постановкою на військовий облік) через
скорочення штатів - при відсутності
можливості подальшого використання на
службі. При цьому, обов'язковою умовою
звільнення зі служби в органах
внутрішніх справ України за зазначеним
положенням є відсутність можливості
подальшого використання на службі.

В свою чергу, переміщення осіб
середнього, старшого і вищого
начальницького складу з вищих посад на
нижчі провадиться у випадках,
визначених пунктом 45 Положення, а саме:
а) при скороченні штатів; б) за станом
здоров'я згідно з висновком
військово-лікарської комісії; в) за
особистим проханням; г) за службовою
невідповідністю, виходячи з
професійних моральних і особистих
якостей; д) у порядку дисциплінарного
стягнення відповідно до
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ або за клопотанням
товариського суду честі середнього і
старшого начальницького складу.

У разі перетворення одного
структурного підрозділу юридичної
особи публічного права в інший або при
його перепрофілюванні звільнення з
публічної служби, зміна її істотних
умов можуть мати місце, якщо це
супроводжується скороченням
чисельності чи штату працівників,
змінами у їх складі за посадами,
спеціальністю, кваліфікацією,
професіями тощо. Саме по собі
перетворення одного структурного
підрозділу юридичної особи публічного
права в інший без скорочення штату не
може бути підставою для звільнення з
публічної служби чи зміни істотних
умов її проходження. Скорочення штату
встановлюється шляхом порівняння
штатних розписів цієї юридичної особи
до і після її реорганізації.

Частиною 2 п. 45 Положення визначено, що
переміщення осіб середнього, старшого
і вищого начальницького складу на
нижчі посади при скороченні штатів і за
станом здоров'я провадиться прямими
начальниками в межах наданих їм прав за
умови, якщо немає можливості для
призначення на рівнозначну посаду.

При цьому, відповідно до норм Положення
рішення про відсутність або наявність
можливості подальшого використання на
службі в органах внутрішніх справ
приймається після всебічного
оцінювання особистості працівника
міліції, його моральних, ділових,
професійних якостей, стану здоров'я та
результатів роботи, з урахуванням
некомплекту кадрів у підрозділах та
необхідності комплектування окремих
служб. Відсутність можливості
подальшого використання на службі
визначається в кожному конкретному
випадку окремо в залежності від ряду
об'єктивних факторів. При цьому перш за
все з'ясовується наявність бажання
(наміру) особи проходити службу в
органах внутрішніх справ, але на іншій
вакантній посаді або в іншому
підрозділі органів внутрішніх справ.
При відсутності зазначеного вище
волевиявлення у особи (відмова,
ігнорування пропозицій, відсутність на
службі, тощо) начальник, якому надано
право звільняти з органів внутрішніх
справ за визначеною номенклатурою
посад, приймає рішення про
неможливість подальшого використання
на службі, про що видається наказ. У
разі якщо особа має намір подальшого
проходження служби в органах справ та
погоджується на запропоновану посаду -
нею подається письмовий рапорт про
призначення. Вказаний рапорт підлягає
розгляду, за наслідками якого
видається наказ по особовому складу.
При відмові від запропонованих посад
або при ігноруванні особою певних
пропозицій, керівником приймається
рішення про неможливість подальшого
використання даного працівника в
органах внутрішніх справ.

Разом з тим, як було встановлено судом
під час судового розгляду справи,
відповідачем в порушення
вищезазначених вимог Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України не було
вчинено будь-яких дій з метою
з'ясування можливості використання
ОСОБА_1 щодо подальшого проходження
служби в органах внутрішніх справ ГУ
МВС України в Одеській області, не було
надано пропозицій щодо переведення на
посаду командира взводу № 2 роти
дорожньо-патрульної служби відділу ДАІ
з обслуговування м. Одеси,
підпорядкованого УДАІ ОМУ ГУ МВС
України в Одеській області, або ж іншу
вакантну посаду в органах ГУ МВС
України в Одеській області.

Посилання представників відповідачів
на попередження про наступне
звільнення від 06.03.2014 року, в якому було
зазначено про відсутність можливості
працевлаштування позивача в ГУ МВС
України в Одеській області, а також на
рапорт ОСОБА_1 про звільнення з органів
внутрішніх справ, судом не може бути
прийнято до уваги в якості належного
обґрунтування правомірності спірного
наказу в частині звільнення позивача з
органів внутрішніх справ та дотримання
ГУ МВС України в Одеській області при
його звільненні вимог Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, з наступних
підстав.

Як було зазначено у судовому засіданні
допитаною в якості свідка інспектором
з кадрового забезпечення роботи ДПС
ДАІ, підпорядкованої УДАІ ГУМВС
України в Одеській області ОСОБА_11, яка
на час звільнення позивача займала
відповідну посаду у відділі ДАІ ОМУ ГУ
МВС України в Одеській області,
матеріали на звільнення ОСОБА_1 були
підготовлені співробітниками кадрової
служби ОМУ ГУ МВС України в Одеській
області та в подальшому передані
безпосередньо до ГУ МВС України в
Одеській області. На момент звільнення
позивача із займаної ним посади, в
органах ДАІ ГУМВС України в Одеській
області були наявні вакантні посади, на
які можливо було б здійснити
переведення ОСОБА_1, а зазначення у
повідомленні про наступне звільнення
від 06.03.2014 року про відсутність
можливості подальшого
працевлаштування ОСОБА_1 в органах
внутрішніх справ є формальним
реченням, передбаченим зразком
відповідного документу. При цьому
рапорт про звільнення з органів
внутрішніх справ та небажання
проходити службу позивачем до
кадрового підрозділу ОМУ ГУМВС України
в Одеській області не подавався та до
Головного управління МВС України в
Одеській області не передавався.
Зазначені обставини також
підтверджуються актом, складеним 25.04.2014
року працівниками кадрового
підрозділу Одеського міського
управління ОСОБА_11; ОСОБА_8, ОСОБА_9

Зазначені обставини були підтверджені
в судовому засіданні іншим свідком -
старшим інспектором відділу кадрів та
ПС УКЗ ГУ МВС України в Одеській
області ОСОБА_12 Згідно його пояснень,
рапорт про звільнення з органів
внутрішніх справ через скорочення
штатів був поданий ОСОБА_1
безпосередньо до відділу кадрів ГУ МВС
України в Одеській області перед
виданням оскаржуваного наказу №290 о/с
від 08.05.2014 року.

На зазначений рапорт, як на підставу
відсутності бажання (наміру) позивача
проходити подальшу службу в органах
внутрішніх справ та, у зв'язку з цим,
відсутності обов'язку відповідача
пропонувати позивачу вакантні посади
як в новоствореному підрозділі ДАІ та
у в іншому підрозділі органів
внутрішніх справ, посилався
представник ГУ МВС України в Одеській
області в судовому засіданні.

Разом з тим, свідком ОСОБА_12 не було
зазначено, а представником ГУ МВС
України в Одеській області не було
надано до суду жодних доказів щодо
фактичної дати написання зазначеного
рапорту та його надання до до кадрового
підрозділу, а отже відповідачем не
спростовано твердження ОСОБА_1 про
написання цього рапорту вже після
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ та відсутності
волевиявлення позивача на припинення
служби в органах внутрішніх справ до
видання оскаржуваного наказу №290 о/с
від 08.05.2014 року.

Представниками ОМУ та ГУ МВС України в
Одеській області не було зазначено
суду про наявність будь-яких фактичних
підстав у ОСОБА_1 з власної ініціативи
припиняти службу в органах внутрішніх
справ. Відповідачами також не
зазначено, та судом не встановлено
інших підстав для припинення служби
ОСОБА_1 з формулюванням «за скороченням
штатів» через наявність будь-яких
негативних наслідків для нього в разі
залишення на службі та можливості його
звільнення з ініціативи Головного
управління МВС України в Одеській
області (наприклад, наявність
кримінального, дисциплінарного
провадження, та т.і.). Натомість, як
вбачається з наданих до справи копій
подання та атестаційного листа
позивача, за період служби до травня 2014
року ОСОБА_1 зарекомендував себе лише з
позитивного боку та відповідав
займаній ним посаді (а.с. 80-83).

ГУ МВС України в Одеській області в
порядку виконання обов'язку суб'єкта
владних повноважень, визначеному ч.2
ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України, також не надано
будь-яких обґрунтувань щодо
відсутності можливості подальшого
використання позивача на службі в
новостворюваному підрозділі ДАІ з
обслуговування м.Одеси,
підпорядкованого УДАІ ОМУ ГУ МВС
України в Одеській області, або на
інших посадах в органах ГУ МВС України
в Одеській області.

З цих підстав суд доходить висновку, що
оскаржуваний наказ №290 о/с від 08.05.2014
року в частині звільнення ОСОБА_1 з
посади командира взводу № 2 роти
дорожньо-патрульної служби ДАІ,
підпорядкованої відділу ДАІ ОМУ ГУ МВС
України в Одеській області був виданий
відповідачем - ГУ МВС України в
Одеській області - без з'ясування
можливості подальшого використання
ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх
справ ГУ МВС України, тобто без
дотримання процедури звільнення за
скороченням штатів.

Відповідно до ст. 43 Конституції
України, громадянам гарантується
захист від незаконного звільнення.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Відповідно до ч.
2 ст. 71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Згідно зі ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, оцінюючи у
сукупності надані сторонами докази,
суд дійшов висновку, що відповідачами у
судовому засіданні не доведено
обґрунтованості та правомірності
наказу ГУ МВС України в Одеській
області №290 о/с від 08.05.2014 року в частині
звільнення ОСОБА_1 за п.64 «г» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (через
скорочення штатів - при відсутності
можливості подальшого використання на
службі), його відповідності вимогам
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, оскільки він
винесений не у відповідності та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; необґрунтовано,
тобто без урахування фактичних
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; непропорційно,
тобто без дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для позивача та цілями, на
досягнення яких було спрямоване це
рішення, а тому зазначений наказ в
оскаржуваній частині є протиправним та
підлягає скасуванню, а позовні вимоги
позивача в цій частині задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про
працю України у разі звільнення без
законної підстави або незаконного
переведення на іншу роботу працівник
повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає
трудовий спір.

З урахуванням висновків суду про
незаконність звільнення позивача, а
також інформації ОМУ ГУ МВС України в
Одеській області щодо відсутності на
час винесення рішення по справі в
штатному розкладі Одеського міського
управління ГУ МВС України в Одеській
області посади, з якої було звільнено
позивача (командира взводу №2 роти
дорожньо-патрульної служби ДАІ,
підпорядкованої відділу ДАІ ОМУ ГУ МВС
України в Одеській області), суд вважає
за необхідне задовольнити вимоги
ОСОБА_1 про поновлення його на службі
шляхом поновлення позивача в органах
внутрішніх справ ГУ МВС України в
Одеській області на рівнозначній
посаді з 09.05.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, що розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівнику середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
але не більше чим за один рік.

На підставі зазначеної норми суд
вважає обґрунтованими позовні вимоги
позивача в цій частині та вважає за
необхідне задовольнити їх шляхом
стягнення з ОМУ ГУ МВС України в
Одеській області середнього заробітку
за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за
період з 09.05.2014 року по 17.10.2014 року,
оскільки саме цей відповідач був
розпорядником коштів з виплати
заробітної плати працівникам відділу
ДАІ Одеського міського управління.

Відповідно до частини 1 ст. 256 КАС
України у відносинах публічної служби
постанови суду про присудження виплати
заробітної плати, іншого грошового
утримання у межах суми стягнення за
один місяць, про поновлення на посаді
виконуються негайно.

У зв'язку з тим, що позивач підлягає
поновленню в органах Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області, то в
силу вищезазначеної норми КАС України,
постанова суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх
справ Головного управління МВС України
в Одеській області на рівнозначній
посаді, та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу у межах суми
стягнення за один місяць, підлягає
негайному виконанню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 186, 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, Одеського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області про скасування наказу,
поновлення на посаді зі сплатою
грошових витрат - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області №290 о/с від 08.05.2014
року в частині звільнення ОСОБА_1 з
посади командира взводу №2 роти
дорожньо-патрульної служби ДАІ,
підпорядкованої відділу ДАІ Одеського
міського управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області.

Поновити ОСОБА_1 на службі на
рівнозначній посаді в органах
внутрішніх справ Головного управління
МВС України в Одеській області.

Стягнути з Одеського міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області середній заробіток
за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за
період з 09.05.2014 року по 17.10.2014 року.

Допустити до негайного виконання
постанову в частині поновлення ОСОБА_1
на службі на рівнозначній посаді в
органах внутрішніх справ Головного
управління МВС України в Одеській
області та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу у межах суми
стягнення за один місяць.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Одеський окружний адміністративний
суд апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний суддею 22 жовтня 2014 року
року.

Суддя
Білостоцький О.В.