Справа № 488/1611/13-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 р. Справа № 488/1611/13-а

Категорія: 10.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Безпрозванний В.В. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Кравченка К.В.,

- Градовського Ю.М.

при секретарі - Романові
Д.І.

за участю: позивача - ОСОБА_2; адвоката в
його інтересах ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Миколаїв на
постанову Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 31 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Миколаїв про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення суми страхового
відшкодування та стягнення моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 р. ОСОБА_2 звернувся до суду
із позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Миколаїв про:

- визнання дії відповідача
неправомірними;

- стягнення з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві на
його користь 30284,09 грн. недоврахованої
суми щомісячних страхових виплат за
період з липня 2013 року по березень 2014
року включно;

- зобов'язання відповідача здійснювати
щомісячні страхові виплати у розмірі
1533,55 грн. довічно, починаючи з липня 2014
року;

- стягнення з відповідача на його
користь моральної шкоди в розмірі 50 000
грн.

Постановою Корабельного районного
суду м. Миколаєва від 31 липня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення суми страхового
відшкодування та стягнення моральної
шкоди - частково задоволено.

Визнано дії Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві щодо
не нарахування ОСОБА_2 суми страхових
виплат неправомірними.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві на
користь ОСОБА_2 30284,09 грн.
недоврахованої суми щомісячних
страхових виплат за період з жовтня 2004
року по лютий 2014 року включно.

Зобов'язано Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві
здійснювати ОСОБА_2 щомісячні страхові
виплати у розмірі 1533,55 грн. довічно,
починаючи з 01 березня 2014 року.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві на
користь ОСОБА_2 судові витрати за
проведення судових економічних
експертиз у розмірі 6829,92 грн. та 531,36
грн., а всього 7361,28 грн.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві на
користь держави судовий збір у розмірі
1827 грн. Постанову суду допущено до
негайного виконання в межах суми
стягнення за один місяць.

В задоволені іншої частини
адміністративних позовних вимог
ОСОБА_2 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Миколаєві про
стягнення страхового відшкодування та
стягнення моральної шкоди -
відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Миколаїв
ставиться питання про скасування
постанови Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 31 липня 2014 року, в
зв'язку з тим, що вона постановлена з
порушенням норм процесуального права,
оскільки судом першої інстанції не
було досліджено обставини справи, що
мають значення для справи, наслідком
чого стало постановлення
необґрунтованого та неправомірного
рішення суду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та не спростовується
сторонами, що з 05.10.1984 року по 17.03.1992 року
позивач працював каменярем в ЗАТ
«Житлопромбуд - 8». Під час виконання
своїх трудових обов'язків, а саме 13.12.1991
року з позивачем стався нещасний
випадок, у зв'язку із чим він отримав
тілесні ушкодження і став інвалідом
третьої групи з втратою 60% професійної
працездатності. Зазначений юридичний
факт підтверджується актом № 8 за
формою Н - 1 від 20.12.1991 року та висновком
ВТЕК від 04.03.1992 року.

Вирішуючи справу та задовольняючи
позовні вимоги частково, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з
наявності у ОСОБА_2 права на отримання
щомісячної страхової виплати у зв'язку
з нещасним випадком на виробництві у
відповідності до ст.1197 Цивільного
кодексу України, у зв'язку з чим суд
першої інстанції визнав
неправомірними дії відповідача щодо не
нарахування позивачу суми страхових
виплат; стягнув недовраховану суму
страхових виплат, та зобов'язав
виплачувати довічно суму страхових
виплат, розмір яких визначений судовою
економічною експертизою.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Так, відповідно до частини першої ст. 4
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» законодавство про
страхування від нещасного випадку
складається із Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, цього
Закону, Кодексу законів про працю
України, Закону України «Про охорону
праці» та інших нормативно-правових
актів.

Згідно з положеннями статті 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
сума щомісячної страхової виплати
встановлюється відповідно до ступеня
втрати професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Сума щомісячної страхової виплати не
повинна перевищувати
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я передбачено ст.1195 ЦК України.

Розмір втраченого фізичною особою
внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я заробітку (доходу),
що підлягає відшкодуванню,
визначається у відсотках від
середнього місячного заробітку
(доходу), який потерпілий мав до
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності. Якщо
середньомісячний заробіток (дохід)
потерпілого є меншим від п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати,
розмір втраченого заробітку (доходу)
обчислюється виходячи з п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати,
передбачено ст. 1197 ЦК України.

Аналізуючи співвідношення положень
статті 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та положень статті
1197 Цивільного кодексу України, колегія
суддів виходить з того, що
пріоритетному застосуванню до спірних
правовідносин підлягають положення
Цивільного кодексу України як такі, що
набрали чинності пізніше.

Пунктом 3 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»(в редакції на час
виникнення спірних відносин)
встановлено, що передача документів, що
підтверджують право працівника на
страхову виплату, інші соціальні
послуги внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а також розміри цієї
виплати та послуг здійснюється
підприємствами Фонду соціального
страхування від нещасних випадків по
акту. Форма акта, перелік документів, а
також строк передачі встановлюються
Фондом.

Як вбачається з матеріалів справи не
заперечується відповідачем, що справу
позивача до відділення Фонду ВАТ
«Житлопромбуд - 8» передало 30 серпня 2004
року.

Особові справи потерпілих
комплектуються документами відповідно
до Інструкції «Про порядок передачі
виконавчій дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України документів, що
підтверджують право застрахованого
або членів його сім'ї на страхову
виплату», затвердженої постановою
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від
20.04.2001 року N10.

Одним з таких документів є довідка про
розмір втраченого заробітку на дату
передачі особової справи потерпілого.

На момент передачі справи відповідачу
у довідці підприємства ВАТ
«Житлопромбуд - 8» було зазначено, що
середня заробітна плата позивача з
01.10.2004 року складає 292 грн. 57 коп.

На підставі вказаної довідки
відповідач продовжував страхові
виплати потерпілому, виходячи із
зазначеного в довідці розміру
середньої заробітної плати.

Проте, рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2010 року
та рішенням судової палати в цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області від 09 лютого 2011
року, визначено, що середня заробітна
плата ОСОБА_2 на момент страхового
випадку становила 382,44 грн..

Натомість, нарахування позивачу
страхових виплат відповідачем
здійснювалось без врахування вказаних
вище рішень суду.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС
України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Крім того, в матеріалах справи
містяться висновки судової
економічної експертизи № 1188 від 09
грудня 2013 року та додаткової судової
економічної експертизи № 334-335 від 24
квітня 2014 року, які встановлюють розмір
щомісячної страхової виплати - 1533,55 грн.
з 01 липня 2013 року, та підтверджують факт
недонарахування ОСОБА_2 суми
щомісячних страхових виплат за період
з жовтня 2004 року по лютий 2014 року у
розмірі 30284, 09 грн.

Відтак, оскільки відповідач
нараховуючи позивачу розмір страхових
виплат виходив не із розміру середньої
заробітної плати, яка була встановлена
судовим рішенням, й відповідно
продовжував виплачувати позивачу
кошти в меншому розмірі, то колегія
суддів вважає, вірним висновок суду
першої інстанції, що дії відповідача
призвели до порушення права позивача
на отримання страхових виплат.

Доводи апелянта стосовно того, що
висновки судової експертизи не можуть
покладені в основу судового рішення,
оскільки вона проведена з порушенням ,
колегія суддів не приймає до уваги та
вважає їх безпідставними з наступних
підстав.

Так, статтею 69 КАС України
передбачено, що висновок експерта є
одним із доказів в адміністративному
судочинстві оцінка якого належить до
виключної компетенції суду.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правомірно прийняв
висновки експертиз.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного
судочинства є те, що обов'язок (тягар)
доказування в спорі покладається на
відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати докази, що свідчать
про правомірність його дій, законність
прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач,
не довів правомірність своїх
заперечень проти адміністративного
позову, законність та обґрунтованість
прийнятого ним рішення.

Інші доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
вони спростовуються встановленими по
справі обставинами та ґрунтуються на
неправильному застосуванні до спірних
правовідносин апелянтом норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Миколаїв
залишити без задоволення, постанову
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 31 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя:
О.В. Лук`янчук

Суддя:
Ю.М. Градовський

Суддя:
К.В. Кравченко