Справа № 826/5874/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/5874/14
інстанції: Літвінова А.В.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів при
секретарі Хрімлі О.Г., Ганечко О.М.,
Літвіної Н.М., Архіповій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 10 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«БВД-Україна» до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «БВД-Україна»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 23
грудня 2013 року № та № .

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
червня 2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нову,
якою в задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
обґрунтована та підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 14 листопада 2013 року по 27
листопада 2013 року Державною податковою
інспекцією у Дарницькому районі
головного управління Міністерства
доходів та зборів у м. Києві проведено
планову виїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«БВД-Україна» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 14 липня 2011
року по 31 грудня 2012 року, за
результатами якої складено акт №
1900/26-51-22-01/37788371 від 11 грудня 2013 року.

Проведеною перевіркою встановлено
порушення Товариством з обмеженою
відповідальністю «БВД-Україна»: пп.
134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 135.1, 135.2, 135.4 ст. 135, п.
137.1 ст. 137 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження податку на
прибуток в сумі 292 774,55 грн.; п. 185.1 ст. 185,
п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на додану вартість в
сумі 254 586,56 грн.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 23 грудня 2013
року: № , яким позивачеві
визначено суму грошового зобов'язання
із податку на прибуток у сумі 292 774,55
грн.; № , яким позивачеві зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 254
587,00 грн.

Не погоджуючись з податковими
повідомленнями-рішеннями та вважаючи
їх протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «БВД-Україна»
зареєстровано в якості юридичної особи
12 липня 2011 року, що підтверджується
Випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців серії АВ № 077484.

Як вбачається з акту перевірки, при
опрацюванні результатів відхилень,
встановлених системою
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів,
встановлено заниження задекларованих
суб'єктом господарювання показників по
ПДВ, а саме - невідповідність сум
податкових зобов'язань, задекларованих
Товариством з обмеженою
відповідальністю «БВД-Україна» у
листопаді 2011 року у розмірі 579 375,86 грн.
та сум податкового кредиту,
задекларованих Товариством з
обмеженою відповідальністю «Епіцентр
К» у розмірі 833 962,42 грн., розбіжність
склала - 254 586,56 грн. Встановлена
розбіжність мала вплив на формування
даних декларації «дохід від реалізації
товарів (робіт, послуг) за 4 квартал 2011
року», внаслідок чого занижено податок
на прибуток.

Крім того, при опрацюванні результатів
відхилень, встановлених системою
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів, між
сумами податкових зобов'язань та
податкового кредиту встановлено
заниження задекларованих суб'єктом
господарювання показників по ПДВ, а
саме: невідповідність сум податкових
зобов'язань, задекларованих ТОВ «БВД
Україна» у листопаді 2011 року у розмірі
579 375,86 грн., та сум податкового кредиту,
задекларованих ТОВ «Епіцентр К» у
розмірі 833 962,42 грн., розбіжність
становить 254 586,56 грн.

04 жовтня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«БВД-Україна» (постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Епіцентр К»
(покупець), укладено договір поставки №
253780, за умовами якого постачальник
зобов'язується поставляти покупцеві
товар у встановлені строки, а покупець
зобов'язується приймати такий товар і
сплачувати за нього на умовах даного
договору; предметом поставки є
визначений товар з найменуванням,
зазначеним у Специфікаціях та/або
інших документах згідно умов договору,
підписаних постачальником та покупцем.

Згідно з п. 2.1 укладеного договору,
поставка товару здійснюється
постачальником на умовах DDP (офіційні
правила тлумачення торговельних
термінів Міжнародної торгової палати
Інкотермс 2000) - склад покупця згідно
заявок останнього.

Згідно з п. 4.1 укладеного договору
передбачено, що поставка товару
здійснюється на підставі попередньої
письмової заявки покупця.

На підтвердження факту виконання
укладеного договору позивачем надано
до суду першої інстанції копії
наступних документів: видаткових
накладних, довіреностей, накладних на
повернення товару.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

За змістом пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України,
у цьому розділі об'єктом оподаткування
є: прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Відповідно до п.п. 135.1 - 135.4 ст. 135 ПК
України, доходи, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Суми, відображені у складі доходів
платника податку, не підлягають
повторному включенню до складу його
доходів.

Дохід від операційної діяльності
визнається в розмірі договірної
(контрактної) вартості, але не менше ніж
сума компенсації, отримана в будь-якій
формі, в тому числі при зменшенні
зобов'язань, та включає: дохід від
реалізації товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, у тому числі винагороди
комісіонера (повіреного, агента тощо);
особливості визначення доходів від
реалізації товарів, виконаних робіт,
наданих послуг для окремих категорій
платників податків або доходів від
окремих операцій встановлюються
положеннями цього розділу; дохід
банківських установ, до якого
включаються: а) процентні доходи за
кредитно-депозитними операціями (в
тому числі за кореспондентськими
рахунками) та цінними паперами,
придбаними банком; б) комісійні доходи,
в тому числі за кредитно-депозитними
операціями, наданими гарантіями,
розрахунково-касове обслуговування,
інкасацію та перевезення цінностей,
операціями з цінними паперами,
операціями на валютному ринку,
операціями з довірчого управління; в)
позитивний результат за операціями з
цінними паперами відповідно до пункту
153.8 статті 153 цього Кодексу; г) прибуток
від операцій з купівлі/продажу
іноземної валюти та банківських
металів; ґ) позитивне значення курсових
різниць відповідно до підпункту 153.1.3
пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; д)
надлишкові суми страхового резерву, що
підлягають включенню до доходу згідно
з пунктами 159.2, 159.4 статті 159 цього
Кодексу та суми заборгованості, що
підлягають включенню до складу доходів
згідно з пунктом 159.5 статті 159 цього
Кодексу; е) доходи від відступлення
права вимоги боргу третьої особи або
виконання вимоги боржником
(факторингу) згідно з пунктом 153.5 статті
153 цього Кодексу; є) дохід, пов'язаний з
реалізацією заставленого майна; ж) інші
доходи, прямо пов'язані зі здійсненням
банківських операцій та наданням
банківських послуг; з) інші доходи,
передбачені цим розділом.

Відповідно до п. 137.1 ст. 137 ПК України,
дохід від реалізації товарів
визнається за датою переходу покупцеві
права власності на такий товар.

Дохід від надання послуг та виконання
робіт визнається за датою складення
акта або іншого документа, оформленого
відповідно до вимог чинного
законодавства, який підтверджує
виконання робіт або надання послуг.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з: а) постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів на митну
територію України; г) вивезення товарів
за межі митної території України; е)
постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

З метою оподаткування цим податком до
операцій з ввезення товарів на митну
територію України та вивезення товарів
за межі митної території України
прирівнюється поміщення товарів у
будь-який митний режим, визначений
Митним кодексом України.

За змістом п. 187.1 ст. 187 ПК України
визначено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

За операціями з виконання підрядних
будівельних робіт суб'єкти
підприємницької діяльності можуть
застосовувати касовий метод
податкового обліку відповідно до
підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього
Кодексу.

Згідно з п. 188.1 ст. 188 ПК України, база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної вартості (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що справляється з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку, податку на додану
вартість та акцизного податку на спирт
етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг. До складу договірної
(контрактної) вартості не включаються
суми неустойки (штрафів та/або пені),
три проценти річних та інфляційні, що
отримані платником податку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються
вартість товарів/послуг, які
постачаються (за виключенням суми
компенсації на покриття різниці між
фактичними витратами та регульованими
цінами (тарифами) у вигляді виробничої
дотації з бюджету та/або суми
відшкодування орендодавцю - бюджетній
установі витрат на утримання наданого
в оренду нерухомого майна, на
комунальні послуги та на енергоносії),
та вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
отримувачем товарів/послуг,
поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189
цього Кодексу, база оподаткування
визначається з урахуванням положень
статті 189 цього Кодексу.

При вирішенні даної справи, колегія
суддів враховує також правову позицію
Вищого адміністративного суду України,
висловлену ним в Інформаційному листі
від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10,
відповідно до якого процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: 1) встановлення факту здійснення
господарської операції; 2) встановлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; 3) встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку; 4) встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість; 5) встановлення факту
надмірної сплати податку на додану
вартість у ціні товарів (послуг), що
придбані платником податку.

Як зазначено в Інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, витрати
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«БВД-Україна» до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень є необґрунтованими
та не засновані на нормах права,
оскільки суми податкового кредиту та
валових витрат за відповідний період
не знайшли у повній мірі свого
підтвердження відповідними первинними
документами, оформленими у
відповідності до наведених
законодавчих вимог, та які
відображають реальність господарських
операцій, які є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
надано достатньо доказів
правомірності дій щодо проведення
планової виїзної перевірки Товариства
з обмеженою відповідальністю
«БВД-Україна», оформлення її
результатів у формі акту та прийняття
на його основі податкових
повідомлень-рішень, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим постанова підлягає
скасуванню з ухваленням нової про
відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 10 червня 2014 року -
скасувати та ухвалити нову.

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «БВД-Україна» -
відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 27
жовтня 2014 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя

Хрімлі О.Г.

Судді:

Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.