Справа № 1326/9963/12,2а-465/92/13
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року

Справа № 6664/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Франківського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на постанову
Франківського районного суду м. Львова
від 26.02.2013 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Франківського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання дій
неправомірними та стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Франківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради про визнання
дій неправомірними та стягнення
заборгованості із виплачуваної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона
є особою, котра здійснює догляд за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку та має право на отримання допомоги
у розмірі, який не може бути нижчим
прожиткового мінімуму, встановленого
для дитини віком до шести років. Проте
вказана допомога виплачувалася їй в
значно меншому розмірі.

Позивачка просила стягнути з
відповідача недоплачену суму допомоги
по догляду за сином ОСОБА_2 за період з
1.04.2007 року по 17.03.2009 року та за донькою
ОСОБА_3 за період з 20.11.2007 року по 30.04.2009
року відповідно до ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Постановою Франківського районного
суду м. Львова від 26.02.2013 року позов
задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача.
Зобов'язано Франківський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради провести ОСОБА_1
нарахування та виплату недоплаченої
суми щомісячної грошової допомоги по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку у відповідності до ст.
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», що
обчислюється з урахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
відповідно до ст. 62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» на
сина ОСОБА_2 за період з 24.12.2007 року по
31.12.2007 року та на доньку ОСОБА_3 за
період з 24.12.2007 року по 31.12.2007 року, з
урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

У апеляційній скарзі апелянт просить
постанову суду скасувати і ухвалити
нове рішення, яким повністю відмовити у
задоволенні заявленого позову.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
управління належним чином виконало
свій обов'язок перед позивачкою щодо
виплати їй щомісячної грошової
допомоги по догляду за дитиною. Просить
врахувати, що виключно законом про
Державний бюджет України визначаються
видатки на загальносуспільні потреби,
їх розмір та цільове спрямування і
органи праці та соціального захисту
населення не вправі їх змінювати.
Стверджує, що при ухваленні
оскаржуваного судового рішення було
допущено порушення норм бюджетного
законодавства України та не враховано
видаткові можливості основного
фінансового документу держави.

Оскільки, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, тому,
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

В справі встановлено, що ОСОБА_1 є
матір'ю малолітніх дітей - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується відповідними копіями
свідоцтв про народження, не
застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, перебуває на
обліку у відповідача та має право на
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Пунктом 14 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19.12.2006 року № 489-V з метою приведення
окремих норм законів у відповідність
із цим Законом зупинено на 2007 рік дію ч.
1 ст. 15 та п. 3 розділу VIII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Положення п. 14 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
щодо зупинення на 2007 рік дії ч. 1 ст. 15 та
п. 3 розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 9.07.2007
року № 6-рп/2007.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, в період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року
відповідач був зобов'язаний
нараховувати та виплачувати позивачці
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
відповідності до частини 1 статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС
України в редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін
(ч.1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення справи
судом першої інстанції).

З матеріалів справи видно, що позивачка
ОСОБА_1 з даним адміністративним
позовом звернулася до суду лише 24.12.2008
року, тобто з пропущенням
встановленого законом річного строку
звернення до адміністративного суду,
на застосуванні правових наслідків
пропуску якого наполягає відповідач.

Відтак колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 за 2007
рік підлягають задоволенню лише за
період з 24.12.2007 року по 31.12.2007 року.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за 2008-2009
роки, то колегія суддів зазначає
наступне.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 року № 107, який набрав
чинності з 1.01.2008 року внесено зміни до
ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», відповідно
до яких допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановлених для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Допомога у 2008-2009 роках позивачці
виплачувалась у розмірі не меншому 130
грн.

Оскільки, на момент виникнення спірних
правовідносин вказана норма не
змінювалася та Конституційним Судом
України на відповідність Конституції
України не переглядалася і не
визнавалась неконституційною, тобто
були чинними і підлягали застосуванню
в зазначений період саме ч.1 ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» у зміненій редакції, тому
виплата позивачу допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, як особі не
застрахованій у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у розмірі 130
грн. здійснена управлінням соціального
захисту відповідно до діючого
законодавства.

Враховуючи вищезазначене, судом першої
інстанції, при прийнятті оскаржуваного
рішення вірно дано правову оцінку
обставинам справи та ухвалено судове
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підставою для її
задоволення бути не можуть.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 200, ст.
205, ст. 206, ст. 254 КАС України, апеляційний
суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Франківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради залишити без
задоволення.

Постанову Франківського районного
суду м. Львова від 26.02.2013 року по справі
№ 1326/9963/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський