Справа № 815/4642/14
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

21 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4642/14

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції:
Стефанов С. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Шляхтицького О.І.

(у зв'язку з неприбуттям у судове
засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС
України)

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції в Київському районі міста
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 09 вересня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції в
Київському районі міста Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в Київському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення №5388-15 від 30
червня 2014 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2014 року адміністративний позов ОСОБА_3
задоволений. Визнано протиправним та
скасовано податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції в Київському районі міста
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області №5388-15 від 30 червня
2014 року.

В апеляційній скарзі Державної
податкової інспекції в Київському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Державної
податкової інспекції в Київському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № 5388-15 від 30
червня 2014 року, яким відповідно до
п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.286.5 ст.286 Податкового
кодексу України позивачу визначено
суму податкового зобов`язання з плати
за землю, що вноситься фізичними
особами у сумі 8 759,42 грн..

Задовольняючи адміністративний позов
суд першої інстанції встановив
наступні обставини та дійшов до
наступних висновків, з якими повністю
погоджується колегія суддів.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу
від 12 листопада 2010 року та договору
дарування від 02 липня 2009 року на праві
спільної сумісної власності належить
нежитлове вбудоване приміщення
підвалу та першого поверху №415
загальною площею 884 кв.м., яке
розташоване в багатоквартирному
будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Вищезазначений житловий будинок
знаходиться на балансі ЖКС
«Вузівський», а вказана земельна
ділянка нікому із співвласників як
власність не належить.

Відповідно до статті 206 Земельного
кодексу України використання землі є
платним.

Згідно з п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Статтею 14 Податкового кодексу України
встановлено, що дані державного
земельного кадастру-сукупність
відомостей і документів про місце
розташування та правовий режим
земельних ділянок, їх оцінку,
класифікацію земель, кількісну та
якісну характеристики, розподіл серед
власників землі та землекористувачів,
підготовлених відповідно до закону.

Платниками податку за землю є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв), землекористувачі (стаття 269
Податкового кодексу України).

Об'єктами оподаткування, відповідно до
статті 270 Податкового кодексу України
є: земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні.

Пунктом 287.6 статті 287 Податкового
кодексу України, яким встановлено, що
при переході права власності на
будівлю, споруду (їх частину) податок за
земельні ділянки, на яких розташовані
такі будівлі, споруди (їх частини), з
урахуванням прибудинкової території
сплачується на загальних підставах з
дати державної реєстрації права
власності на нерухоме майно.

Підставою для нарахування земельного
податку, згідно пункту 286.1 статті 286
Податкового кодексу України, є дані
державного земельного кадастру.

Згідно пункту 287.1 статті 287 Податкового
кодексу України власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

Пунктом 286.5 статті 286 Податкового
кодексу України встановлено, що
нарахування фізичним особам сум
податку проводиться органами
державної податкової служби, які
видають платникові до 1 липня поточного
року податкове повідомлення-рішення
про внесення податку за формою,
встановленою у порядку визначеному
статті 58 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст.120 Земельного кодексу
України у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ст. 42, ст. 125, ст. 126
Земельного кодексу України та ст. 15
Закону України "Про плату за землю"
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Власники землі та
землекористувачі, як суб'єкти плати за
землю (орендної плати), сплачують
земельний податок, а також орендну
плату за земельні ділянки державної та
комунальної власності з дня виникнення
права власності або права користування
земельною ділянкою. Земельні ділянки,
на яких розташовані багатоквартирні
жилі будинки, а також належні до них
будівлі, споруди та прибудинкові
території державної або комунальної
власності, на підставі державного акту
на право постійного користування
земельною ділянкою, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.
Розміри та конфігурація земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначаються
на підставі проектів розподілу
території кварталу, мікрорайону та
відповідної землевпорядної
документації.

В свою чергу, як вже зазначало вище,
згідно норм Податкового кодексу
України, підставою для нарахування
земельного податку, є дані державного
земельного кадастру.

Відповідно до ст. 97 Земельного кодексу
України Державний земельний кадастр
містить систему необхідних відомостей
і документів про правовий режим земель,
їх розподіл серед власників землі і
землекористувачів.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що сукупність відомостей
і документів про місце розташування та
правовий режим земельних ділянок, їх
оцінку, класифікацію земель, кількісну
та якісну характеристику, розподіл
серед власників землі та
землекористувачів складає державний
земельний кадастр.

За змістом статей 196, 197, 202 Земельного
кодексу України земельна ділянка має
встановлені в натурі (на місцевості),
визначені в проектній документації по
земле відводу, а також реєстраційний
(кадастровий) номер; підлягає державній
реєстрації у складі державного реєстру
земель. Ці характеристики визначають
земельну ділянку, в тому числі, як
об'єкт оподаткування.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом. Право
власності на земельну ділянку, набуту у
власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується
цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною в порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою;
свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, оскільки позивач не є власником
земельної ділянки (її частини), на якій
розташований багатоповерховий
житловий будинок, а лише є власником
спільної сумісної власності
нежитлового вбудованого приміщення
підвалу та першого поверху №415
загальною площею 884 кв.м., суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що він не є суб'єктом плати за землю.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги та зазначає,
що судом першої інстанції вірно
зазначено, що договір укладений між КП
ЖКС «Вузівський» та співвласниками
вищезазначеного житлового приміщення
про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій №453 від 01 жовтня 2012 року не є
підставою для прийняття відповідачем
податкового повідомлення-рішення
№5388-15 від 30 червня 2014 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов`язання з плати за землю, в тому
числі з урахуванням того, що будь-які
характеристики (дані державного
земельного кадастру), які б
відокремлювали земельну ділянку, за
які позивачу визначено податкові
зобов'язання, як об'єкт оподаткування,
контролюючим органом не зазначені.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1, ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Київському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

І.Г.Ступакова

Судді:

А.І.Бітов

О.І.Шляхтицький