Справа № 9101/167493/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2014 рокусправа № 2а-4035/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Манцова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 жовтня 2011 року

у адміністративній справі № 2а-4035/11 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

17 червня 2011 року ОСОБА_1І звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
про захист пенсійних прав, в якому
посилаючись на безпідставність
відмови пенсійного органу в
призначенні йому пенсії за вислугу
років відповідно до вимог п.«е» ст.55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з підстав недостатності
відповідного стажу роботи, просив
визнати протиправною відмову
відповідача у зарахуванні до його
пільгового стажу періодів роботи з
28.11.1982 р. по 21.11.1983 р. і з 18.12.1996 р. по 28.02.2011
р на посадах завідуючого провізора, та
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Ленінському районі м.
Дніпропетровська призначити йому
пенсію за вислугу років з часу
звернення з заявою, а саме з 09.03.2011 р. з
зарахуванням до стажу роботи, що дає
право на пільгову пенсію за вислугу
років періодів його роботи: з 28.11.1982 р.
по 21.11.1983 р. та з 18.12.1996 р. по 28.02.2011 р.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 жовтня 2011 року
провадження в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1І відповідно до п.1 ч.1
ст.157 КАСУ в зарахуванні періодів його
роботи з 28.11.1982 р. по 21.11.1983 р. та з 18.12.1996
р. по 28.02.2011 р до стажу роботи, що дає
право на пільгову пенсію за вислугу
років - у зв'язку з належністю розгляду
цих вимог у цивільному судочинстві.
(а.с.17)

Постановою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2011
року позивачу відмовлено у задоволені
заявлених ним до суду вимог про
визнання незаконними дій Управління
Пенсійного фонду України у Ленінському
районі м. Дніпропетровська та
зобов'язання відповідача по справі
вчинити певні дії з тих підстав, що
судом не було визнано дії пенсійного
органу протиправними, відповідно суд
не може зобов'язати відповідача
вчинити певні дії, оскільки порушення
прав позивача не мали місце.

Постанова Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2011
року оскаржена позивачем з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
постановлення незаконного рішення по
суті заявлених вимог, яке просить
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення його вимог у повному
обсязі.

Сторони у справі належним чином
повідомлялися про час та місце
розгляду справи, проте в судове
засідання не прибули, заяв про
відкладення розгляду справи не
подавали, що відповідно до вимог ч.4
ст.196 та ст.41 КАСУ надає судовій колегії
можливість розглянути справу без
участі осіб, що приймають участь у цій
справі.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга позивача підлягає
задоволенню, оскільки суд першої
інстанції формально підходячи до
вирішення заявлених у цій справі вимог
позивача, безпідставно закрив
провадження у адміністративній справі
в частині заявлених ОСОБА_1 вимог, які
стосуються протиправності відмови
пенсійного органу зарахувати до
пільгового стажу періодів його роботи
провізором, що призвело до незаконної
відмови в призначенні йому пенсії
відповідно до вимог п.«е» ст.55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», а
відмовляючи у відновленні порушених
прав позивача, суд першої інстанції без
належної оцінки та аналізу спірних по
справі правовідносин зазначив про
відсутність порушених прав позивача з
боку пенсійного органу, посилаючись
при цьому лише на помилково винесену
ним же ухвалу від 18.10.2011 року.

Під час апеляційного перегляду даної
справи, колегією суддів встановлено, що
09.03.2011 року позивач у встановленому
порядку звернувся до Управління
Пенсійного фонду України у Ленінському
районі м. Дніпропетровська з заявою про
призначення йому пільгової пенсії за
вислугою років у відповідності до
положень ст. 55 п."е" Закону України "Про
пенсійне забезпечення", додавши до
вказаної заяви трудову книжку з
записами на підтвердження
спеціального стажу роботи більше 25
років, та уточнюючу довідку до запису в
трудовій книжці № 10 від 18.12.1996 року.

Управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
листом за № 1738/10-40 від 30.03.2011 (а.с.13)
відмовив позивачу в призначенні пенсії
за вислугу років з підстав відсутності
такого права, оскільки станом на 09.03.2011
року стаж його роботи за вислугу років
складає лише 14 років 11 місяців 26 днів, з
одночасною вказівкою на те, що всі інші
періоди роботи позивача буде можливе
зарахувати до спеціального стажу
роботи, який дає право на пенсію за
вислугу років після надання
акредитаційного сертифікату.

Тобто, відмовляючи в призначенні
пенсії позивачу, пенсійний орган
виходив з того, що позивачем не надано
відповідних документів на
підтвердження акредитації закладів
охорони здоров'я, де позивач працював в
період з 28.11.1982 р. по 21.11.1983 р. і з 18.12.1996 р.
по 28.02.2011 р.

Колегія суддів вважаючи протиправною
відмову пенсійного органу в
зарахуванні до його пільгового стажу
позивача періодів його роботи з 28.11.1982
р. по 21.11.1983 р. і з 18.12.1996 р. по 28.02.2011 р., та
відмову у зв'язку з цим в призначенні
йому пенсії за вислугу років
відповідно до вимог п.«е» ст.55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
підстав недостатності відповідного
стажу роботи, виходить з
нижченаведеного

Згідно пункту "и" статті 77 Основ
законодавства України про охорону
здоров'я, фармацевтичні працівники маю
право на пільгові умови пенсійного
забезпечення.

Право на пенсію за вислугу років для
працівників освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення передбачено
пунктом "е" статті 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

На виконання зазначеної норми
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.11.1993р. N 909 затверджено Перелік
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років.

Зазначеним Переліком визначено
заклади і установи охорони здоров'я та
посади, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років. Серед цих
посад зазначені: провізори, фармацевти
(незалежно від найменування посад),
лаборанти в аптеках, аптечних кіосках,
в аптечних магазинах, в
контрольно-аналітичних лабораторіях,
незалежно від форми власності або
відомчої належності таких закладів і
установ.

Відповідно до примітки 2 Переліку
робота за спеціальністю в закладах,
установах і на посадах, передбачених
цим переліком, дає право на пенсію
незалежно від форм власності або
відомчої належності закладів і
установ.

Таким чином, підставою для призначення
пенсії за вислугу років є робота на
посаді провізора чи фармацевта у
закладі віднесеному до закладів
охорони здоров'я, при наявності
загального стажу від 25 до 30 років,
незалежно від віку.

Відповідно до ст. 3 Основ законодавства
України про охорону здоров'я, заклади
охорони здоров'я - підприємства,
установи та організації, завданням
яких є забезпечення різноманітних
потреб населення в галузі охорони
здоров'я шляхом подання
медико-санітарної допомоги, включаючи
широкий спектр профілактичних і
лікувальних заходів або послуг
медичного характеру, а також виконання
інших функцій на основі професійної
діяльності медичних працівників.

Види закладів охорони здоров'я, які
забезпечують безпосередню охорону
здоров'я населення, передбачені
статтею 16 Основ законодавства України
про охорону здоров'я:
санітарно-профілактичні,
лікувально-профілактичні,
фізкультурно-оздоровчі,
санаторно-курортні, аптечні,
науково-медичні та інші заклади
охорони. Заклади охорони здоров'я
створюються підприємствами,
установами та організаціями з різними
формами власності, а також приватними
особами при наявності необхідної
матеріально-технічної бази і
кваліфікованих фахівців з дотриманням
порядку і умов створення закладів
охорони здоров'я, державної реєстрації
та акредитації цих закладів, порядку
ліцензування медичної практики,
виробництва лікарських засобів,
оптової, роздрібної торгівлі
лікарськими засобами, які визначається
актами законодавства України.
Працівники цих закладів мають право на
пільгові умови пенсійного
забезпечення.

Згідно з п. 3 наказу Міністерства
охорони здоров'я № 385 від 28.10.2002р. "Про
затвердження переліків закладів
охорони здоров'я, лікарських,
провізорських посад та посад молодших
спеціалістів з фармацевтичною освітою
у закладах охорони здоров'я", до
фармацевтичних (аптечних) закладів
відносяться: аптека, аптечна база
(склад), база (склад) медичної техніки,
база спеціального медичного
постачання (центральна,
республіканська, обласна),
контрольно-аналітична лабораторія,
лабораторія з аналізу якості
лікарських засобів, магазин (медичної
техніки, медичної оптики).

З долучених позивачем до матеріалів
справи письмових доказів, які були
предметом дослідження пенсійного
органу при зверненні позивача 09.03.2011
року з заявою про призначення пенсії
відповідно до п.«е» ст.55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», судовою
колегією встановлено, що ОСОБА_1
працював: з 07.08.1978 р. по 02.09.1980 р. -
провізором-технологом ЦТА № 109
м.Темир-Тау; з 28.11.1982 року по 23.11.1983 року -
завідуючим відділу готових лікарських
форм аптеки № 78 КазСРСР; з 19.12.1983 р. по
18.11.1996 р. - старшим
провізором-технологом Центральної
районної аптеки № 16
м.Дніпропетровська; з 18.12.1996 року по
01.10.1998 року - директором ТОВ «Аптека
Днепр-Плюс»; з 03.10.1998 року по 01.04.2000 року -
завідуючого апеткою ТОВ ПКФ ФЕС; з
10.04.2000 року по 08.07.2002 року - провізором,
зав.відділом реалізації лікарських
засобів ТОВ «Чіраг»; з 11.07.2002 року по
01.10.2002 року - провізора-експерта ПП
«Медминпром»; з 07.10.2002 року по 23.05.2003
року - провізора зав.відділа оптових
поставок медикаментів ТОВ «Чіраг»; з
26.05.2003 року по21.05.2004 року - провізора
філіала м.Дніпропетровська ТОВ «Фра-м»;
з 16.06.2004 року по 15.05.2005 року - провізора
ТОВ «ВВС-ЛТД»; з 01.08.2005 р. по 28.02.2011 р. - на
посадах провізора аптеки № 2, та
завідуючого аптеки № 1 ТОВ «БаД М», усі
вище перелічені аптечні заклади
здійснювали свою діяльність на
підставі відповідних ліцензій, і
відповідно відносяться до закладів
охорони здоров'я, тому робота в цих
закладах дає право на пенсію за вислугу
років..

Наявність спеціального
двадцятип'ятирічного страхового стажу,
з урахуванням періоду роботи
провізором в аптечних закладах за
наведеним вище Переліком підтверджена
трудовою книжкою позивача та не
заперечується відповідачем.

Доводи відповідача про необхідність
наявності акредитації аптечних
установ в яких позивач працював в
період з 28.11.1982 р. по 21.11.1983 р. і з 18.12.1996 р.
по 28.02.2011 р., як обов'язкової умови
призначення пенсії за вислугу років
позивачеві є безпідставним, оскільки
наявність сертифікату акредитації
лише встановлює наявність належного
рівня медико-санітарної допомоги, при
цьому вказаний рівень не може бути
нижче, ніж рівень, котрий зазначений
при видачі ліцензії.

Безпідставними також є доводи
відповідача щодо неможливості взяти до
уваги надану позивачем довідку ВАТ
Аптека «Дніпро-Плюс» із-за відсутності
дати її видачі, та необхідності
проведення зустрічної звірки, що не
може слугувати підставою для відмови
позивачу в призначення пенсії за
вислугу років на підставі наданої ним
трудової книжки, яка містить в собі
відповідні та належні записи, що дають
підставу для призначення позивачу
пенсію відповідно до ст. 55 п."е" Закону
України "Про пенсійне забезпечення"

З урахуванням зазначеного, відмова
відповідача в призначені позивачеві
пенсії за вислугу років з урахуванням
періоду його роботи провізором в
період з 28.11.1982 р. по 21.11.1983 р. і з 18.12.1996 р.
по 28.02.2011 р. - є протиправною.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України, правовий порядок
в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством, при цьому органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч. 2 ст. 205 КАСУ, суд апеляційної
інстанції за наслідками розгляду
апеляційної скарги може своєю
постановою змінити постанову суду
першої інстанції або прийняти нову
постанову, якими суд апеляційної
інстанції задовольняє або не
задовольняє позовні вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими, тому постанова суду
першої інстанції від 18 жовтня 2011 року,
також як і ухвала цього суду від 18
жовтня 2011 року, якою безпідставно
закрито провадження по справі в
частині вимог позивача - підлягають
скасуванню через неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, та порушення норм
процесуального та матеріального права,
з ухваленням нового рішення у справі
про задоволення позовних вимог ОСОБА_1
в повному обсязі

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.1-4 ст.202, ст.205,
ст.207 КАС України, судова колегія -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 жовтня 2011 року
та постанову Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня
2011 року - скасувати, та прийняти нову
постанову про задоволення
адміністративного позову ОСОБА_1

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
в призначенні пенсії за вислугу років з
зарахуванням до спеціального стажу
ОСОБА_1, що дає право на пенсію за
вислугу років, періоди його роботи на
посаді провізора в період з 28.11.1982 р. по
21.11.1983 р. і з 18.12.1996 р. по 28.02.2011 р.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Дніпропетровськ призначити ОСОБА_1 з
19.03.2011 року (день подачі заяви)
відповідно до ст.55 п."е" Закону України
"Про пенсійне забезпечення" пенсію за
вислугу років, зарахувавши до
спеціального стажу, що дає право на
пенсію за вислугу років, період роботи
на посаді провізора в період з 28.11.1982 р.
по 21.11.1983 р. і з 18.12.1996 р. по 28.02.2011 р.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
Кодексу адміністративного судочинства
України .

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов