Справа № 816/1513/14
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р. Справа № 816/1513/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові апеляційну
скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2014
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Полтавській області, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: ОСОБА_2 про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року позивач, ОСОБА_1,
звернувся до суду з позовом, яким
просить визнати протиправним рішення
відповідача - Інспекції
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області ПТ № 22 від
27.06.2013 року про реєстрацію Декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
та скасувати зазначену декларацію.

Позивач зазначає, що він є власником
земельної ділянки, розташованої в
АДРЕСА_2, власником суміжної земельної
ділянки, розташованої в АДРЕСА_1, є
ОСОБА_2

У 2009 році він неодноразово звертався до
відповідача з приводу неправомірності
будівництва сусідом ОСОБА_2 свого
житлового будинку частково на належній
йому земельній ділянці.

У листопаді 2009 року звернувся до суду з
позовом, яким, серед іншого, просив суд
зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою, що
належить йому на праві приватної
власності, шляхом звільнення частини
самовільно зайнятої земельної ділянки
та знесення самовільно побудованого
ОСОБА_2 житлового будинку.

Із тексту рішення Київського районного
суду м. Полтави від 18.11.2013 року по справі
№ 2-1278/11 дізнався, що 27.06.2013 року
відповідач прийняв оспорюване рішення,
що порушує його права і інтереси, а
відтак, є незаконним. Він неодноразово
у 2009 році звертався до відповідача з
приводу неправомірності дій ОСОБА_2 по
будівництву свого житлового будинку.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2014
року позов задоволено частково:
скасована реєстрація Декларації ПТ №
22 від 27.06.2013 року про готовність
об'єкта до експлуатації:
«Семикімнатний житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1. В задоволенні решти
позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим
рішенням, в апеляційній скарзі
Інспекція архітектурно-будівельного
контролю у Полтавській області,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, що мають
значення для справи, на порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції в частині, якою
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 з
прийняттям нового судового рішення про
відмову в їх задоволенні.

В обґрунтування апеляційної
скарги Інспекція
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області зазначає, що
реєстрація спірною Декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
проведена відповідно до Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 461 від 13.04.2011 року, а не згідно із
Порядком прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення 1
та П категорії складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельної
конструкції та інженерних мереж,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України № 95 від 19.03.2013 року, як хибно
зазначив суд у своєму рішенні.

Зазначена Декларація
зареєстрована до часу прийняття
Київським районним судом м. Полтави від
02.10.2013 року по справі № 2-1278/11 рішення
щодо, зокрема, заборони здійснювати її
реєстрацію.

Оскільки підстав, передбачених п.
21 Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, для
повернення Декларації замовнику не
встановлено остання була 27.06.2013 року
зареєстрована.

Позивачем ОСОБА_1 судове рішення в
апеляційному порядку оскаржено не
було.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів, враховуючи межі апеляційних
скарг, дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, з
наступних підстав.

Фактично предметом даного спору є
рішення відповідача про реєстрацію
Декларації про готовність об'єкта до
експлуатації ПТ № 22 від 27.06.2013
року (далі - Декларація), яке прийняте
відповідачем у вигляді позначення
«ЗАРЕЄСТРОВАНО» на першій сторінці
самої Декларації.

Погоджуючись з загальним висновком
суду першої інстанції про часткову
обґрунтованість позовних вимог,
колегія суддів зазначає, що
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, є Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України.

Відповідно до п.1 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року № 553 (тут і далі, - в редакції, що
була чинною на час прийняття
оскаржуваного рішення), державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється Державною архітектурно
будівельною інспекцією та її
територіальними органами.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області (відповідач)
являється територіальним органом
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України і діяла на підставі
Положення про Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області, затвердженого
наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України № 22 від 02.06.2011 року.

Наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України № 187 від 19.11.2012 року «Про
уповноваження територіальних органів -
інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі (щодо
дозвільно-реєстраційних процедур та
здійснення заходів державного
архітектурно-будівельного контролю)»
Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області, окрім іншого,
зобов'язано у спосіб та у межах
затверджених Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України положень про територіальні
органи та інших нормативно-правових
актів України на території Полтавської
області: - забезпечити здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, прийняття повідомлення про
початок виконання
підготовчих/будівельних робіт та про
зміну даних, реєстрацію та/або видачу
документів, які дають право виконувати
підготовчі або будівельні роботи,
реєстрацію та/або видачу документів,
які підтверджують прийняття
закінчених будівництвом об'єктів в
експлуатацію відповідно до Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та
прийнятих на виконання цього закону
підзаконних нормативних актів.

Загальні засади прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів визначені ст. 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

Прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, що належать до I -
III категорій складності, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Прийняття рішення про реєстрацію
(повернення) декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, видачу
(відмову у видачі) сертифіката
здійснюється органами державного
архітектурно-будівельного контролю
протягом десяти робочих днів з дати
подання відповідних документів. Датою
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта є дата реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації або видачі сертифіката.

Згідно із ч. 10 ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
замовник відповідно до закону несе
відповідальність за повноту та
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації, та за
експлуатацію об'єкта без
зареєстрованої декларації.

Процедура подання декларації про
готовність об'єкта до експлуатації та
її форма, отримання сертифіката та його
форма станом на 27.06.2013 року були
визначені Порядком прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, який затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 13.04.2011
року N 461.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем судам першої та
апеляційної інспекції не надано
доказів належного проведення
відповідної перевірки даних
Декларації при її реєстрації, тоді як
за змістом ст. 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність», ст. 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» така
перевірка в межах здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю повинна була бути здійсненна
з метою перевірки дотримання суб'єктом
архітектурної діяльності вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності.

Колегія суддів також зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Тобто, ЦК передбачає три підстави, за
якими збудований об'єкт може бути
віднесений до самочинного будівництва,
зокрема якщо житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно збудовані
або будуються:

1. на земельній ділянці, що не була
відведена для цієї мети;

2. без відповідного документа, який
дає право виконувати будівельні роботи
чи належно затвердженого проекту

3. з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Згідно із ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Частиною ч. 2 ст. 376 ЦК України визначено,
що особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього. Дана норма за своєю природою є
санкцією за допущені особою порушення
норм чинного законодавства у сфері
будівництва.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у
2009 році неодноразово звертався до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області з проханням
здійснити перевірку та зупинити
будівництво житлового будинку
власником суміжної земельної ділянки,
розташованої в АДРЕСА_1. Свої звернення
позивач мотивував тим, що внаслідок
такого будівництва порушується його
право користування земельною ділянкою,
що розташована в АДРЕСА_2.

Відповіді Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області на зазначені
звернення не свідчать про їх
безпідставність (а.с. 86-92).

Також встановлено, що у листопаді 2009
року ОСОБА_1 звернувся до Київського
районного суду м. Полтави з цивільним
позовом про поновлення своїх порушених
прав власником суміжної земельної
ділянки ОСОБА_2 (справа № 2-1278/11).

Згідно із положеннями ст. 35 ЦПК України
суд залучив до участі у справі у якості
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
Інспекцію державного архітектурного
контролю у Полтавській області.

Судовими рішеннями по справі: рішенням
Київського районного суду м. Полтави
від 18.11.2013 року, рішенням колегії суддів
судової палати цивільних справах
Апеляційного суду Полтавської області
від 13.02.2014 року (а.с. 9-15), окрім іншого,
встановлено, що розпочате ОСОБА_2
будівництво житлового будинку
частково, площею 1,18 кв.м., розміщено на
земельній ділянці, яка згідно із
Державним актом на земельну ділянку
належить ОСОБА_1 та має адресу АДРЕСА_2.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11.06.2014 року по справі № 2-1278/11
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмету спору, - виконавчий
комітет Київської районної у м. Полтаві
ради, управління Держкомзему у м.
Полтаві, інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області, головне
управління Держземагенства у
Полтавській області, реєстраційна
служба Полтавського міського
управління юстиції про визнання
будівництва житлового будинку та
паркану самочинним, зобов'язання
усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою шляхом зобов'язання
знести самочинне будівництво
житлового будинку та паркану, тощо
скасовані судові рішення, прийняті у
цій справі, а справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, судом касаційної інстанції
не визначено про хибність висновків
судів попередніх інстанцій стосовно
встановлення факту знаходження
частини житлового будинку,
побудованого на замовлення ОСОБА_2, на
частині земельної ділянки, яка згідно
із правовстановлюючими документами
належить позивачу ОСОБА_1

Аналіз наведених обставин справи та
правових норм дає право для висновку,
що в межах наданих повноважень
інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
перевіряє не тільки відповідність
поданої документації вимогам закону, а
також перевіряє об'єкти будівництва на
предмет їх відповідності затвердженим
проектним рішенням, будівельним нормам
і правилам.

За відсутності доказів вчинення
зазначених дій, рішення відповідача
про реєстрацію Декларації, що подана
ОСОБА_2, колегія суддів вважає
протиправним, а відтак, погоджується із
загальним висновком суду щодо
наявності підстав для скасування
реєстрації Декларації.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 201 КАС України
встановлено, що підставами для зміни
постанови суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи, але
із помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Приходячи до висновку про необхідність
часткового задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, суд першої інстанцію вважав
встановленим, що реєстрацію
Декларації, поданої ОСОБА_2 відповідач
здійснив керуючись положеннями
Порядку прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення 1
та П категорії складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж, що
затверджений наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України № 95 від 19.03.2013 року (далі -
Порядок № 95).

Разом з тим, судом залишена поза увагою
та обставина, що 05.05.2008 року ОСОБА_2
отримав у відповідача дозвіл на
виконання будівельних робіт за № 306.
Отже, у відповідача були відсутні
підстави для застосування положень
Порядку № 95 при прийнятті рішення про
реєстрацію Декларації.

Що стосується посилання у судовому
рішенні на ухвалу Київського районного
суду м. Полтави від 02.10.2013 року по справі
№ 2-1278/11, то колегія суддів зазначає про
відсутність підстав для розгляду
зазначеного документа у якості доказу,
оскільки він не стосується предмету
доказування.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
зміни постанови суду в частині, якою
судом задоволені позовні вимоги
ОСОБА_1, а саме - виключення із
описово-мотивувальної частини цього
судового рішення посилання на
застосування відповідачем при
прийнятті рішення щодо реєстрації
Декларації положень Порядку прийняття
в експлуатацію індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, громадських будинків
та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення 1
та П категорії складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж, що
затверджений наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України № 95 від 19.03.2013 року та посилання
на ухвалу Київського районного суду м.
Полтави від 02.10.2013 року по справі №
2-1278/11 як на доказ по справі.

Описку, допущену в найменуванні
АДРЕСА_1 в резолютивній частині
судового рішення, суд не позбавлений
можливості виправити у порядку,
визначеному ст. 169 КАС України.

В порядку, передбаченому ст. 41, ч. 4 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд справи відбувся за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 41 ч. 1, 184, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 2, 201, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Полтавській області -
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2014
року - змінити шляхом виключення із
описово-мотивувальної частини
судового рішення посилання на
застосування Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Полтавській області при прийнятті 27
червня 2013 року рішення про реєстрацію
Декларації про готовність об'єкта до
експлуатації № ВП 22 положень
Порядку прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків та будівель і споруд
сільськогосподарського призначення 1
та П категорії складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України № 95 від 19.03.2013 року та посилання
на ухвалу Київського районного суду м.
Полтави від 02.10.2013 року по справі №
2-1278/11 як на доказ у справі.

В іншій частині постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 21
серпня 2014 року - залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання постанови у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В.
Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С.
Бартош

(підпис) Л.О.
Донець

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 27 жовтня 2014 року.