Справа № 2а-1299/11/0970
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2011-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"16" травня 2011 р.
Справа № 2a-1299/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський
окружний адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.

з участю
секретаря Надраги Л.Я.

представника
позивача Воришка Я.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
заступника прокурора м.
Івано-Франківська в інтересах держави
в особі Державної податкової інспекції
в м. Івано-Франківську до приватного
підприємства «Фірма ДВД»про стягнення
податкового боргу в сумі 59743,21 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора м.
Івано-Франківська в інтересах держави
в особі Державної податкової інспекції
в м. Івано-Франківську звернувся в суд з
адміністративним позовом до
приватного підприємства «Фірма ДВД»
про стягнення податкового боргу в сумі
59743,21 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем в порушення п. 5.1 ст. 5
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", статті 38 Податкового кодексу
України станом на 27.12.2010 року
залишається не погашеною сума
заборгованості з орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності в загальній сумі
59743,21 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав вказаних в позовній заяві.
Просив позов задовольнити.

Прокурор, представник
відповідача в судове засідання не
з'явилися, хоча про дату, час та місце
розгляду справи належно повідомлені.
Причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
по справі, якими позивач обґрунтовує
позовні вимоги суд встановив наступне.

Державну реєстрацію юридичної особи -
приватного підприємства «Фірма ДВД»
проведено 18 серпня 2000 року, що
підтверджується копією витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
29.11.2010 за №11-15/1411 року (а.с.5-6).

Закон України "Про систему
оподаткування" ( чинний на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначав принципи побудови системи
оподаткування в Україні, податки і
збори (обов'язкові платежі) до бюджетів
та до державних цільових фондів, а
також права, обов'язки і
відповідальність платників.

Відповідно до підпункту 1 частини 1
статті 14 цього Закону України до
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів) належать плата
за землю (земельний податок, а також
орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності).

Згідно частини 1 статті 9 Закону України
"Про систему оподаткування" платники
податків і зборів (обов'язкових
платежів) зобов'язані вести
бухгалтерський облік, складати
звітність про фінансово-господарську
діяльність і забезпечувати її
зберігання у терміни, встановлені
законами; подавати до державних
податкових органів та інших державних
органів відповідно до законів
декларації, бухгалтерську звітність та
інші документи і відомості, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів (обов'язкових платежів);
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законами терміни.

Закон України "Про плату за землю"
(чинний на момент виникнення спірних
правовідносин) визначив розміри та
порядок плати за використання
земельних ресурсів, а також
відповідальність платників та
контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку.

У відповідності до статті 1 Закону
України "Про оренду землі" оренда землі
- це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною
орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Стаття 5 Закону України "Про плату за
землю" визначає, що суб'єктом плати за
землю (платником) є власник земельної
ділянки, земельної частки (паю) і
землекористувач, у тому числі орендар.

У статті 5 Закону України "Про оренду
землі" зазначено, що орендарями
земельних ділянок є юридичні або
фізичні особи, яким на підставі
договору оренди належить право
володіння і користування земельною
ділянкою.

Статтею 21 вказаного Закону визначено,
що орендна плата за землю -це платіж,
який орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.

Згідно статті 14 вказаного Закону,
платники земельного податку, а також
орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності
(крім громадян) самостійно обчислюють
суму земельного податку та орендної
плати щороку станом на 1 січня і до 1
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою центральним
податковим органом, з розбивкою річної
суми рівними частками за місяцями.
Подання такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій.

Судом встановлено, що в 2010 році
відповідачем до ДПІ в м.
Івано-Франківську подано податкову
декларацію орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності, якою відповідачем
самостійно було встановлено податкове
зобов'язання.

Відповідачем у 2010 році припинено
виконання зобов'язання по сплаті
орендної плати за землю комунальної
власності, що є порушенням норми Закону
України "Про плату за землю", Закону
України "Про систему оподаткування" та
не сплачено нараховану орендну плату в
розмірі 58105,39 грн. та пені, що
нараховувалася на суму несплаченого
податкового боргу в сумі 1637,82 грн, що
підтверджується довідкою ДПІ в
м.Івано-Франківську за №681 від 27.12.2010
року (а.с.4).

Закон України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" (чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) установлював
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), включаючи збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій
органів стягнення.

Згідно підпункту 1.1. пункту 1 статті 1
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" платники податків - юридичні
особи, їх філії, відділення, інші
відокремлені підрозділи, що не мають
статусу юридичної особи, на яких згідно
з законами покладено обов'язок
утримувати та/або сплачувати податки і
збори (обов'язкові платежі), пеню та
штрафні санкції;

Відповідно до підпункту 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 вказаного Закону платник
податків самостійно обчислює суму
податкового зобов'язання, яку зазначає
у податковій декларації, крім випадків,
передбачених підпунктом "г" підпункту
4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї
статті.

Пунктом 5.1. статті 5 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами"
передбачено, що податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації.

Таким чином, податкове зобов'язання
відповідача визначене ним в податкових
деклараціях орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності є узгодженим.

Пунктом 5.1. вказаного Закону
встановлено, що податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації.

Згідно підпункту 5.4.1. пункту 5.4. Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Відповідно до підпункту 6.2.1. пункту 6.2.
статті 6 зазначеного Закону зазначено,
що у разі коли платник податків не
сплачує узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

На підставі п. 6.2 ст. 6 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» ДПІ в
м.Івано-Франківську відповідачу
вручено першу податкову вимогу від
02.07.2010 року за 1/1349/17750/10/24-150/4507. У зв'язку
з непогашенням податкового боргу
боржнику вручено другу податкову
вимогу № 2/1606/20226/10/24-150/5374 від 04.08.2010 року.

Перша та друга податкові вимоги згідно
податкового законодавства формуються
при виникненні заборгованості по
сплаті податкових зобов'язань
платників податків. Податкові вимоги,
що направлялися відповідачу
сформовані позивачем під час
виникнення первинного податкового
боргу, а їх дані щодо сум сплати
податкових зобов'язань (в тому числі і
за штрафними (фінансовими) санкціями,
пенею) підлягають зміні по мірі
виникнення нових зобов'язань по
податках, зборах (обов'язкових)
платежах чи сплаті боргу.

Всі узгодженні суми податкових
зобов'язань, як самостійно
задекларованих, так і нарахованих
контролюючим органом, відповідно до
п.п. 5.3.1 ст. 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", боржник
зобов'язаний був сплатити в бюджет
протягом 10 календарних днів, наступних
за останнім днем граничного строку для
подання відповідної податкової
декларації або протягом 10 календарних
днів з дня отримання податкового
повідомлення рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що відповідач зобов'язаний
погасити податковий борг в сумі 59743,21
грн.

Наявність такого обов'язку у
відповідача є визначальною для
вирішення вказаного спору, крім того,
даний обов'язок забезпечується
Конституцією України, стаття 67 якої
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 41 Податкового кодексу
України контролюючими органами щодо
податків, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби є органи державної
податкової служби.

Згідно пункту 41.5 ст. 41 Податкового
кодексу України органами стягнення є
виключно органи державної податкової
служби, які уповноважені здійснювати
заходи щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень.

З врахуванням наведеного, суд вважає що
адміністративний позов ДПІ в
м.Івано-Франківську підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути приватного підприємства
«Фірма ДВД» в дохід бюджету податковий
борг в сумі 59743 (п'ятдесят дев'ять тисяч
сімсот сорок три) грн. 21 коп.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)
Могила А.Б.

Постанова складена в повному
обсязі 23.05.2011 року.