Справа № 804/13003/14
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі - Гончаровій В.Г.
представника позивача - Панишко А.О.
представника відповідача - Тітова М.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Восток-Руда» про
адміністративно-господарських санкцій
Позивач на виконання своїх владних
повноважень звернувся до
адміністративного суду із
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
послався на те, що відповідач,
відповідно до ст.20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» за 29 робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів і не
зайнятих інвалідами, повинен до 15
квітня 2014 року самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 1 092 189,30 грн. та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 327,66 грн. На даний час
заборгованість не сплачена, а тому
позивач просив суд стягнути з
відповідача утворену заборгованість з
адміністративно-господарських санкцій
та пені в зазначеній сумі на його
користь рішенням суду.
В судовому засіданні представник
позивача пред'явлені позовні вимоги
підтримала, просила суд позов
задовольнити, з викладених у ньому
Представник відповідача в судовому
засіданні пред'явлені позовні вимоги
не визнав у повному обсязі та зазначив,
що за результатами невиїзної
позапланової перевірки правильності
розрахунків у звіті про зайнятість та
працевлаштування інвалідів ТОВ
«Восток-Руда» за 2013 рік був складений
акт № 48 від 06.03.2014 року. Відповідач не
може погодитися з доводами викладеними
в акті перевірки, оскільки при
проведенні позапланової перевірки не
були враховані факти, а також норми
законодавства України, які виключають
можливість працевлаштування інвалідів
на деяких робочих місцях їх
підприємства, а саме:
- не прийнята до уваги специфіка
виробничої діяльності підприємства і
як наслідок не враховано об'єктивна
неможливість підприємства забезпечити
виконання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів на роботах
де є джерела шкідливих і небезпечних
виробничих факторів;
- не прийнятий до уваги той факт, що
підприємство забезпечує виконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів на роботах
в умовах не пов'язаних з впливом
небезпечних виробничих факторів;
- не були враховані вимоги ст.17 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
згідно з якою, при працевлаштуванні
інваліда стан здоров'я інваліда - не
повинен перешкоджати виконанню
професійних обов'язків; не повинен
створювати загрозу здоров'ю і безпеці
інших працівників; не повинен
створювати загрозу здоров'ю самого
- не були враховані вимоги ст.8 Закону
України «Про об'єкти підвищеної
небезпеки», згідно з якою, об'єкт
господарської діяльності зобов'язаний:
забезпечувати експлуатацію об'єктів
підвищеної небезпеки з мінімально
можливим ризиком для працівників;
вживати заходів, спрямованих на захист
людей від аварій та їх наслідків;
виконувати вимоги цього Закону та
інших нормативно-правових актів, які
регулюють діяльність об'єктів
підвищеної небезпеки;
- не були враховані вимоги ст.5 Закону
України «Про охорону праці», згідно з
якою, працівнику не може пропонуватися
робота, яка за медичними висновками
протипоказана йому за станом здоров'я.
До виконання робіт підвищеної
небезпеки та тих, які потребують
професійного добору, допускаються
особи за наявності висновку
психофізіологічної експертизи.
Представник відповідача також
зазначив, що обов'язок роботодавця щодо
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
особисто займатися пошуком та
підбирати інвалідів на створені робочі
місця. Згідно доданих до заперечення
копій документів вбачається, що
відповідачем було виконано обов'язок
передбачений ч.3 ст.18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», а саме: на протязі
2013 року до відповідного відділення
служби зайнятості направлялися звіти,
які містять інформацію про наявність
вакантних посад у формі Звіт № 3-ПН,
тобто звіти з інформацією щодо
можливості працевлаштування
інвалідів. Відмов у працевлаштуванні
на підприємство відповідача інвалідів
не було, самостійно інваліди для
працевлаштування на підприємство
відповідача на зверталися, а тому
представник відповідача просив суд у
задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників
сторін, що приймають участь у справі,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.
Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
зареєстроване у Дніпропетровському
обласному відділенні Фонду
соціального захисту інвалідів як
платник страхових внесків
У відповідності до ст.19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною 1 статті 19 і
забезпечують працевлаштування
Відповідно до ст.20 даного Закону
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлена нормативом,
передбаченим ст.19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, які
використовують найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 25 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю.
Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
На думку позивача, за 2013 рік за місця
призначених для працевлаштування
інвалідів і не зайнятих інвалідами,
відповідач повинен був самостійно
сплатити адміністративно-господарські
санкції у розмірі 1 092 189,30 грн. та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 327,66 грн.
Згідно п.п.11, 12 «Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів»
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2002 р. № 1434,
місцеві органи соціального захисту
населення: виявляють інвалідів, які
бажають працювати і спроможні
реалізувати свої здібності та
можливості на підставі індивідуальних
програм реабілітації; щомісячно
надсилають службі зайнятості заявки на
навчання інвалідів; ведуть банк даних
про інвалідів, які працюють і бажають
Так, основним видом діяльності ТОВ
«Восток-Руда» є видобуток шахтним
способом, в підземних умовах залізної
руди з наступною її переробкою.
Відповідно до постанови КМУ № 1107 від
26.10.2011 року підприємство належить до
категорії об'єктів підвищеної
небезпеки. ТОВ «Восток-Руда» є
підприємством з високим ступенем
ризику відповідно до п.3 Постанови КМУ
№ 306 від 29.02.2012 р., оскільки
зареєстровано і має свідоцтво об'єкта
підвищеної небезпеки, а також
свідоцтво про реєстрацію потенційно
небезпечного об'єкта.
З метою виконання ст.5 Закону України
«Про охорону праці», Закону України
«Про об'єкти підвищеної небезпеки»
підприємство виконує заходи і
проводить політику мінімізації
ризиків, пов'язаних з роботою персоналу
в зоні дії об'єктів підвищеної
небезпеки. До таких заходів належать:
працевлаштування працівників, які по
здоров'ю і психофізіологічному стану є
професійно придатними для роботи в
Усі працівники, у тому числі й інваліди,
проходять в обов'язковому порядку
попередній, при вступі на роботу і
періодичний, під час роботи медичні
огляди. Висновок медичної комісії про
можливість роботи в умовах
підприємства, для конкретного
працівника, є одним з основних чинників
при прийнятті адміністрацією рішення
про прийом на роботу працівника або
продовження використання його праці.
Ця ж вимога визначена і Законом України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».
Відповідно до ст.17 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» при
працевлаштуванні інваліда стан
здоров'я інваліда: не повинен
перешкоджати виконанню професійних
обов'язків; не повинен створювати
загрозу здоров'ю і безпеці інших
працівників; не повинен створювати
загрозу здоров'ю самого інваліда.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» № 2960-ІV в редакції
від 06.10.2005 року для підприємств,
установ, організацій, встановлюється
норматив, робочих місць для
працевлаштування інвалідів у розмірі
чотирьох відсотків середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу на рік.?
Так, загальна чисельність працівників
на підприємстві на 31.12.2013 рік становила
1081 осіб. Середньооблікова чисельність
штатних працівників за 2013 рік - 1081
чоловік. З них, робота 741 працівника
пов'язана з видобутком і збагаченням
корисних копалин, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
Кількість працівників, які працюють в
умовах не пов'язаних з впливом
небезпечних виробничих факторів,
становить 340 осіб. Середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність за 2013 рік - 14
осіб, що становить 4 % від чисельності 340
чол. Тобто кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на таких робочих місцях і
фактична кількість працюючих на
підприємстві інвалідів збігаються.
У відповідності до ст.8 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» забезпечення
соціальної захищеності інвалідів
здійснюється центральним органом
виконавчої влади з питань праці та
соціальної політики, Міністерством
охорони здоров'я України та органами
місцевого самоврядування.
Згідно ст.18 даного Закону забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом безпосереднього
звернення до підприємств, установ,
організацій чи до державної служби
зайнятості. Підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Так, відповідач протягом 2013 року
направляв до Державного центру
зайнятості м.Жовті Води звіти про
наявність вакансій форми статистичної
звітності 3-ПН за 2013 рік. Протягом 2013
року випадків безпідставної відмови
ТОВ «Восток-Руда» у прийнятті
інвалідів на роботу не було.
Також, відповідачем з метою пошуку та
працевлаштування інвалідів подавалися
об'яви до міської газети «Перспектива»,
що підтверджується витягом з газети
«Перспектива» № 15 (913) від 14.04.2013 року,
витягом з газети «Перспектива» № 34 (932)
від 25.08.2013 року.
Відповідно до ч.1 ст.216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
Згідно ч.1 ст.218 ГК України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення (ч.2 ст.218 ГК України).
У відповідності до ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у їх сукупності, суд
вважає, що надані позивачем докази та
обґрунтування позову не доведені,
оскільки згідно норм чинного
законодавства на підприємства
покладений обов'язок по створюванню
робочих місць інвалідів, а не обов'язок
по їх працевлаштуванню, отже
адміністративно-господарські санкції
та пеня нараховані безпідставно, а тому
у задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 158 - 163, 167 КАС України,
суд, -
У задоволенні позову
Дніпропетровського обласного
відділення фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Восток-Руда» про
адміністративно-господарських санкцій
та пені - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст.254 КАС України та
може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складений 20
жовтня 2014 року.

Суддя
Кучма К.С.