Справа № 826/19445/13-а
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Бабенка К.А.,
суддів: Кобаля М.І., Петрика І.Й.,
секретаря Чепурко Н.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві на Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агромашлізинг» до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
форми «Р», визнання незаконним Акта, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 лютого 2014 року адміністративний
позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, Відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
судове рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог
скасувати та прийняти в цій частині
нове судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити,
Постанову суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нову Постанову,
якою в задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю з наступних
підстав.

Відповідно до частини першої ст.195
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції може вийти
за межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку Позивача
з питань підтвердження від'ємного
фінансового результату від операцій з
цінними паперами та дотримання ним
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства при

здійсненні фінансово-господарських
операцій з цінними паперами за період з
01.01.2012 по 30.06.2012, за результатом якої
складено відповідний Акт від 01.06.2013 №
365/1/22-40-31566322 (надалі - Акт), копія якого
наявна в матеріалах справи (Т.1,а.с.98-110).

Перевіркою встановлено, зокрема,
порушення Позивачем вимог пп.14.1.56 п.14.1
ст.14, п.135.5 ст.135, ст.3 Підрозділу 4 Розділу
XX Податкового кодексу України від
02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого на
4263842 грн. у I кварталі 2012 року та на 2778164
грн. за результатами I півріччя 2012 року
занижено податку на прибуток;

На підставі вищезазначених порушень,
Відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від 17
червня 2013 року №00072240, копія якого також
наявна в матеріалах справи (Т.1,а.с.118), та
якими збільшено на 3472705,00 грн. суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток, у тому числі на 2778164,00 грн. за
основним платежем та на 694541,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Позивач скористався правом
адміністративного оскарження, за
результатами якого Головним
управлінням Міндоходів у м.Києві та
Міністерством доходів і зборів України
прийнято Рішення «Про результати
розгляду первинної скарги» від 27.08.13
№3674/10/26-15-10-04-04 та «Рішення про
результати розгляду скарги» від 08.11.2013
№14304/6/99-99-10-01-15, копія яких наявні в
матеріалах справи (Т. І, а.с.27-33), та якими
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Голосіївському районі м.Києва від 17
червня 2013 року №00072240 та зазначене
Рішення Головного управління
Міндоходів у м.Києві залишено без змін,
а скарги - без задоволення.

Колегія суддів погоджується з доводами
суду першої інстанції щодо
неправомірного збільшення
Відповідачем Позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток та
нарахування відповідного розміру
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
у зв'язку з тим, що ним не подано додатку
К3 до рядка 01.4 Декларації з податку на
прибуток підприємств за I квартал 2011
року, не задекларовано показники в
рядку 1 «Збиток від операцій з акціями
та іншими, ніж цінні папери,
корпоративними правами» додатка К3 до
рядка 01.4 Декларації з податку на
прибуток підприємства, які було
перенесено Позивачем до ряд.1.3
«Від'ємний фінансовий результат
попереднього звітного (податкового)
періоду додатку ЦП до рядків 03.20 та 03.21
додатка ІД до Податкової декларації з
податку на прибуток підприємств за ІІ
квартал 2011 року та застосування до
операцій з цінними паперами вимог п.п. 3
Підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних
положень Податкового кодексу.

Проте, як вбачається з Декларацій з
податку на прибуток підприємств за
період 2010 рік - I півріччя 2012 року і
підтверджується Висновком (звітом
аудитора) стосовно розміру доходів та
витрат Позивача по операціях з цінними
паперами за період з 01.07.2010 р. по 30.06.2012 р.
та відповідність цих доходів та витрат
вимогам Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та Податкового кодексу України
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АБК - Аудит», копія
якого також наявна в матеріалах справи
(Т.1,а.с.73-87), та в якому зазначено, що за
визначенням початкового фінансового
результату від операцій з цінними
паперами станом на 01.07.2010 року, згідно з
даними Декларації з податку на
прибуток підприємств Позивача I
півріччя 2010 року та даними Додатку К3
«Розрахунок фінансових результатів
від операцій з цінними паперами та
деривативами» до цієї Декларації
станом на 30.06.2010 року, Позивач мав
від'ємний результат від операцій з
цінними паперами у сумі 86006280 грн., у
тому числі за видами цінних паперів:
збиток від операцій з акціями та
корпоративними правами - 63073131 грн.;
збиток від операцій з облігаціями - 13170
грн.; збиток від операцій з векселями
3017979 грн.; збиток від операцій з
іпотечними сертифікатами - 19902000 грн. За
визначенням фінансового результату по
операціям з цінними паперами і
корпоративними правами станом на 31.12.2010
року фінансовий від'ємний результат за
операціями з цінними паперами і
корпоративними правами наростаючим
підсумком складає 102577095 грн., у тому
числі за видами цінних паперів: збиток
від операцій з акціями та
корпоративними правами - 80124196 грн.;
збиток від операцій з облігаціями - 12620
грн.; збиток від операцій з векселями -
2538279 грн.; збиток від операцій з
іпотечними сертифікатами - 19902000 грн. За
визначенням фінансового результату по
операціям з цінними паперами станом на
31.12.2011 року фінансовий від'ємний
результат за операціями з цінними
паперами і корпоративними правами
наростаючим підсумком складає 97401835
грн., у тому числі за видами цінних
паперів: збиток від операцій з акціями
та корпоративними правами - 74949936 грн.;
збиток від операцій з облігаціями - 12620
грн.; збиток від операцій з векселями -
2537279 грн.; збиток від операцій з
іпотечними сертифікатами - 19902000 грн. За
визначенням фінансового результату по
операціям з цінними паперами станом на
31.06.2012 року фінансовий від'ємний
результат за операціями з цінними
паперами і корпоративними правами
наростаючим підсумком складає 84172985
грн., у тому числі за видами цінних
паперів: збиток від операцій з акціями
та корпоративними правами - 81899886 грн.;
збиток від операцій з облігаціями - 12620
грн.; збиток від операцій з векселями -
2260479 грн.; Тобто, Позивач у зазначені
періоди здійснював операції з цінними
паперами: акціями та корпоративними
правами, облігаціями, векселями,
іпотечними сертифікатами, результат
від яких мав збитковий характер, в
зв'язку з чим, колегія суддів дійшла
висновку, що ним з операцій з цінними
паперами здійснювалась регулярна
(системна) збиткова діяльність та він
не мав на меті отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах.

Згідно з п.1.32. ст.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
№334/94-ВР від 28 грудня 1994 року (надалі -
Закон), чинного у період здійснення
Позивачем частини операцій з цінними
паперами, господарська діяльність -
будь-яка діяльність особи, направлена
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Під безпосередньою участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи.

А відповідно до п.5.1. Закону, валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності. А відповідно до о складу
валових витрат включаються, зокрема,
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Згідно з пп.14.1.36. п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України №2755-VI від 02 грудня 2010
року (надалі - Кодекс), господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

А відповідно до пп.14.1.27. п.14.1. ст.14
Кодексу, витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Таким чином, однією з обов'язкових умов
для віднесення витрат підприємства є
зв'язок цих витрат з господарською
діяльністю платника.

Аналіз наведених законодавчих норм дає
підстави для висновку, що для цілей
оподаткування визначальним критерієм
для кваліфікації діяльності платника
як господарської є спрямованість такої
діяльності на отримання доходу. І хоча
збитковість господарської діяльності
не може бути підставою для визначення
такої діяльності як негосподарської,
тому, як при здійсненні господарських
операцій існує звичайний комерційний
ризик не отримати дохід від конкретної
операції, втім визначальною ознакою
господарської діяльності є наявність
ділової мети, що полягає в намірі
отримати економічний ефект від
операції.

Позивачем не надано жодних пояснень
щодо того, у чому саме полягала
господарська його мета у здійсненні
операцій з цінними паперами, не надано
жодних доказів, які б дозволили виявити
факт економічної вигоди від здійснених
ним операцій з цінними паперами, як
підставу для висновку про зв'язок
здійснених ним витрат з його
господарською діяльністю.

Господарська діяльність не може
здійснюватись без мети отримання
прибутку, оскільки поняття
некомерційної господарської
діяльності властиве господарським
правовідносинам, тоді як у податкових
правовідносинах неодмінною
характерною ознакою господарської
діяльності є її спрямованість на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній чи нематеріальних формах.

Отже, відсутність будь-яких фактичних
даних щодо підтвердження наміру
Позивача отримати економічну вигоду
від здійснення ним операцій з цінними
паперами спростовує висновок суду
першої інстанції.

Проте, збільшення грошового
зобов'язання з будь-яких податків є
дискреційним повноваженням податкових
органів.

Згідно зі ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є, зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини справи, судове
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, тому,
Постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 лютого 2014 року
скасовується та ухвалюється нова
Постанова, якою в задоволенні
адміністративного позову
відмовляється повністю.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві задовольнити,
Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 лютого 2014 року -
скасувати, ухвалити нову Постанову,
якою у задоволенні адміністративного
позову Товариству з обмеженою
відповідальністю «Агромашлізинг»
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення її в повному обсязі
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Постанову складено у повному обсязі
27.10.2014 року.

Головуючий суддя

Бабенко К.А.

Судді:
Кобаль
М.І.

Петрик
І.Й.

Головуючий суддя

Бабенко К.А

Судді:

Кобаль М.І.

Петрик І.Й.