Справа № 2а-707/10/0770
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/96273/11

№ К/9991/96273/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Закарпатській області

на постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04.10.2010

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2011

у справі № 2а-707/10/0770 Закарпатського
окружного адміністративного суду

за позовом громадянина ОСОБА_4

до Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції (МДПІ) у
Закарпатській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04.10.2010,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28.11.2011, позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 31.07.2009 №
72/17-2//10385, від 28.09.2009 №
72/17-2//10385/1, від 11.12.2009 №
109/17-2//15863 та від 18.02.2010

№ 109/17-2//15863/1.

У касаційній скарзі Ужгородська МДПІ у
Закарпатській області просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Позивач не реалізував процесуальне
право надання заперечення на
касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що
Ужгородською МДПІ у Закарпатській
області проведено невиїзну
документальну перевірку з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2007 по 31.12.2007 громадянином
ОСОБА_4, результати якої оформлені
актом перевірки від 20.07.2009 №
55/17-2/НОМЕР_1.

За наслідками перевірки та
адміністративного оскарження
податковим органом прийняті податкові
повідомлення-рішення від 31.07.2009 №
72/17-2//10385 та від 28.09.2009 №
72/17-2//10385/1 - про визначення
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у сумі 1200000,00 грн.;
від 11.12.2009 № 109/17-2//15863 та від 18.02.2010
№ 109/17-2//15863/1 - про визначення
податкового зобов`язання з податку з
доходів фізичних осіб у сумі 1192500,00 грн.

У судовому процесі встановлено, що
згідно з договором купівлі-продажу від
28.09.2007 між позивачем (покупець) і ТОВ
«Зет-Експорт» (продавець) позивач
придбав частку у статутному капіталі
ТОВ «Зет Експорт» (корпоративні права)
вартістю 8000000,00 грн.

29.12.2007 позивач продав частку в
статутному капіталі ТОВ «Зет-Експорт»
громадянину ОСОБА_5 за 50000,00 грн.

ОСОБА_5 та позивач станом на 29.12.2007 були
співзасновниками ТОВ «Міцний горішок»
та ТОВ «Енергія Старого Ужа», з
врахуванням чого податковий орган
прийшов до висновку, що вони є
пов'язаними особами, у зв'язку з чим
позивач в порушення норми абзацу
третього підпункту 9.6.5 пункту 9.6 ст. 9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» протиправно врахував
інвестиційний збиток від продажу
корпоративних прав при визначенні
загального фінансового результату
операцій з інвестиційними активами та
занизив оподатковуваний доход за 2007
рік.

При визначенні статусу позивача та
громадянина ОСОБА_5 як пов'язаних осіб
ДПІ керувалась нормою пункту 1.26 ст. 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Закон України «Про податок з доходів
фізичних осіб» не дає визначення
пов'язаних осіб, хоча в цьому Законі є
норми, які регулюють відносини з участю
пов'язаних осіб.

Згідно з пунктом 1.21 ст. 1 цього Закону
інші (ніж визначені в цій статті)
терміни використовуються у значеннях,
визначених законами з питань
оподаткування або іншими законами, що
не суперечать таким законам та цьому
Закону у частині визначення термінів.

Згідно з пунктом 1.26 ст.1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» пов'язаною особою
вважається особа, що відповідає
будь-якій з наведених нижче ознак:
юридична особа, яка здійснює контроль
над платником податку, або
контролюється таким платником податку,
або перебуває під спільним контролем з
таким платником податку; фізична особа
або члени сім'ї фізичної особи, які
здійснюють контроль над платником
податку. Членами сім'ї фізичної особи
вважаються її чоловік або дружина,
прямі родичі (діти або батьки) як
фізичної особи, так і її чоловіка або
дружини, а також чоловік або дружина
будь-якого прямого родича фізичної
особи або її чоловіка (дружини);
посадова особа платника податку,
уповноважена здійснювати від імені
платника податку юридичні дії,
спрямовані на встановлення, зміну або
зупинення правових відносин, а також
члени її сім'ї.

Під здійсненням контролю слід розуміти
володіння безпосередньо або через
більшу кількість пов'язаних фізичних
та юридичних осіб найбільшою часткою
(паєм, пакетом акцій) статутного
капіталу платника податку або
управління найбільшою кількістю
голосів у керівному органі такого
платника податку або володіння часткою
(паєм, пакетом акцій), не меншою 20
відсотків від статутного капіталу
платника податку.

Для фізичної особи загальна сума
володіння часткою статутного капіталу
платника податку (голосів у керівному
органі) визначається як загальна сума
корпоративних прав, що належить такій
фізичній особі, членам сім'ї такої
фізичної особи та юридичним особам, які
контролюються такою фізичною собою або
членами її сім'ї.

Суди першої та апеляційної інстанцій
зробили правильний висновок, що
позивач та ОСОБА_5 не є пов'язаними
особами за критеріями, встановленими в
чинному законодавстві, а отже у
податкового органу були відсутні
правові підстави для збільшення суми
оподатковуваного доходу позивача за 2007
рік на підставі норми абзацу третього
підпункту 9.6.5 пункту 9.6 ст. 9 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб».

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цього
висновку.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Закарпатській області
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04.10.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін В.П. Юрченко