Справа № 802/4842/13-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

16 жовтня 2014 р.
Справа № 802/4842/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання:
Середюка М.А.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

відповідача:
Рудого В.С., Дерун А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду місті Вінниці
адміністративну справу за позовом

ОСОБА_6

до Вінницької районної державної
адміністрації,

начальника відділу містобудування та
архітектури Вінницької районної
державної адміністрації Рудого
Володимира Степановича

про визнання дій протиправними та
зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
ОСОБА_6 з позовом до Вінницької
районної державної адміністрації,
начальника відділу містобудування та
архітектури Вінницької районної
державної адміністрації Рудого
Володимира Степановича про визнання
дій протиправними та зобов'язати
вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
начальником відділу містобудування та
архітектури Вінницької районної
державної адміністрації Рудим
Володимиром Степановичем безпідставно
за наслідками подання заяви від
30.10.2013р., листом від 08.11.2013р. № 01-04-116
проінформовано про неможливість
видачі паспорту на забудову земельної
ділянки, у зв'язку з відсутністю
затвердженого детального плану
території.

На думку позивача та його представника
зазначені дії суперечать вимогам
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", Закону
України "Про містобудування", "Порядку
розроблення містобудівної
документації" затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України №290 від 16.11.2011р. та
"Порядку видачі будівельного паспорта
забудови земельної ділянки"
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку будівництва
житлово-комунального господарства
України №103 від 05.07.2011р., тому позивач
змушена була звернутись до суду за
захистом своїх прав.

Представники позивача в судовому
засіданні позов підтримали та просили
позов задовольнити на підставі та в
межах заявлених позовних вимог.

Представник відповідача Вінницької
районної державної адміністрації у
судовому засіданні щодо позову
заперечувала та просила відмовити в
його задоволенні, з огляду на надані
письмові заперечення (а.с.76-77).

Відповідач начальник відділу
містобудування та архітектури
Вінницької районної державної
адміністрації Рудий Володимир
Степанович в судовому засіданні щодо
позову також заперечував та просив
відмовити в їх задоволенні на підставі
письмових пояснень (а.с.130-131).

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 05.12.2012р.
Вінницькою районною державною
адміністрацією Вінницької області
винесено розпорядження №789 "Про
передачу у власність земельних ділянок
громадянам для ведення садівництва на
території Якушинецької сільської ради,
за межами населеного пункту", зокрема,
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
загальною площею 2,1805 га, з них 2,00 га у
власність громадянам для ведення
садівництва, 0,1793 га проектні дороги,
0,0012 інші землекористувачі (опори
садівництва) на території Якушинецької
сільської ради за межами населеного
пункту та передано громадянам у
власність земельні ділянки загальною
площею 2,0000 га для ведення садівництва,
за рахунок земель
сільськогосподарського призначення.

На підставі чого, ОСОБА_7 як власник
земельної ділянки площею 0,1000 га
розташованої на території
Якушинецької сільської ради,
Вінницького району, Вінницької області
за межами населеного пункту, цільове
призначення для індивідуального
садівництва, отримав акт на право
власності на земельну ділянку серії
НОМЕР_1 від 13.07.2012р. (а.с.14).

У відповідності до договору купівлі -
продажу земельної ділянки від 30.08.2013р.
продавець ОСОБА_7 передав у власність, а
покупець ОСОБА_6 прийняла земельну
ділянку та сплатила за неї кошти,
кадастровий номер земельної ділянки
:01:004:0158, місце розташування
Вінницька область, Вінницький район,
Якушинецька сільська рада, площа
земельної ділянки 0,1000 га, цільове
призначення земельної ділянки для
індивідуального садівництва (а.с.11-12).

Як свідчить витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, земельна ділянка площею 0,1000 га
розташована на території Якушинецької
сільської ради, Вінницького району,
Вінницької області, на підставі
вищезазначеного договору купівлі -
продажу земельної ділянки, перебуває
на праві власності у ОСОБА_6 (а.с.13).

30.10.2013р. позивач звернулась до
начальника відділу містобудування та
архітектури Вінницької районної
державної адміністрації Рудого
Володимира Степановича з заявою про
видачу будівельного паспорту забудови
зазначеної вище земельної ділянки
(а.с.16).

Листом від 08.11.2013р. за вих. №01-04-116
начальником відділу містобудування та
архітектури Вінницької районної
державної адміністрації Рудим В.С., з
підстав відсутності затвердженого
детального плану забудови території,
відмовлено у видачі будівельного
паспорту (а.с.34).

Оскільки, зазначені дії, на думку
представників позивача, суперечить
чинному законодавству, тому ОСОБА_6
звернулась до суду з позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд виходив з наступного.

Стаття 2 Земельного кодексу України
встановлює, що земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади. Об'єктами земельних
відносин є землі в межах території
України, земельні ділянки та права на
них, у тому числі на земельні частки
(паї).

Згідно з ч.1 ст.22 Земельного кодексу
України землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури, у тому
числі інфраструктури оптових ринків
сільськогосподарської продукції, або
призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського
призначення, у відповідності до п.а) ч.3
ст. 22 Земельного кодексу України,
передаються у власність та надаються у
користування громадянам - для ведення
особистого селянського господарства,
садівництва, городництва, сінокосіння
та випасання худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Як свідчать матеріали справи, цільове
призначення земельної ділянки
розташованої на території
Якушинецької сільської ради,
Вінницького району, Вінницька область
площею 0,1000га, що належить на праві
власності ОСОБА_6, для індивідуального
садівництва.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 35 Земельного кодексу
України громадяни України із земель
державної і комунальної власності
мають право набувати безоплатно у
власність або на умовах оренди
земельні ділянки для ведення
індивідуального або колективного
садівництва. Іноземці та особи без
громадянства, а також юридичні особи,
можуть мати земельні ділянки для
ведення індивідуального або
колективного садівництва на умовах
оренди.

Земельні ділянки, призначені для
садівництва, у відповідності до ч.3
вищезазначеної норми Земельного
кодексу України, можуть
використовуватись для закладання
багаторічних плодових насаджень,
вирощування сільськогосподарських
культур, а також для зведення
необхідних будинків, господарських
споруд тощо.

До земель загального користування
садівницького товариства належать
земельні ділянки, зайняті захисними
смугами, дорогами, проїздами, будівлями
і спорудами загального користування.
Землі загального користування
садівницького товариства безоплатно
передаються йому у власність за
клопотанням вищого органу управління
товариства до відповідного органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчує
право на земельну ділянку.
Приватизація земельної ділянки
громадянином - членом садівницького
товариства здійснюється без згоди на
те інших членів цього товариства.
Використання земельних ділянок
садівницьких товариств здійснюється
відповідно до закону та статутів цих
товариств (ч.ч.4,5 ст. 35 Земельного
кодексу України).

Приписи ч.1 ст. 26 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
передбачають, що забудова територій
здійснюється шляхом розміщення
об'єктів будівництва.

Положення ч. 1 ст. 27 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
закріплюють, що забудова присадибних,
дачних і садових земельних ділянок
може здійснюватися на підставі
будівельного паспорта забудови
земельної ділянки. Будівельний паспорт
визначає комплекс містобудівних та
архітектурних вимог до розміщення і
будівництва індивідуального
(садибного) житлового будинку,
садового, дачного будинку не вище двох
поверхів (без урахування мансардного
поверху) з площею до 300 квадратних
метрів, господарських будівель і
споруд, гаражів, елементів благоустрою
та озеленення земельної ділянки.
Будівельний паспорт складається з
текстових та графічних матеріалів. За
наявності плану зонування території
розроблення будівельного паспорта
здійснюється на його підставі.

Вказану норму також дублює п.1.2 р.1
"Порядку видачі будівельного паспорта
забудови земельної ділянки"
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України 05.07.2011р. №103, в редакції наказу
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 25.02.2013р. №66
(надалі - Порядок).

Тобто, факту забудови земельної
ділянки передує факт отримання
будівельного паспорту.

Позивач, керуючись встановленим правом
щодо будівництва будинку на земельній
ділянці призначеної для садівництва,
подала на ім'я начальника відділу
містобудування та архітектури
Вінницької районної державної
адміністрації Рудого В.С. заяву про
видачу будівельного паспорту від
30.10.2013р., в додаток якої долучено проект
житлового будинку, дві копії
державного акту на землю, викопіювання
з плану землекористування сільської
(селищної) ради, та ксерокопію паспорту.

Відповідно до ч.3 ст. 27 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" надання будівельного
паспорта здійснюється уповноваженим
органом містобудування та архітектури
на безоплатній основі протягом
десяти робочих днів з дня надходження
відповідної заяви та пакета
документів, перелік яких визначається
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Пакет документів для видачі
будівельного паспорта або внесення
змін до нього, згідно з п.2.4 р.2 Порядку,
повертається уповноваженим органом
містобудування та архітектури
замовнику з таких підстав: неподання
повного пакета документів, визначених
пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу;
невідповідність намірів забудови
земельної ділянки вимогам
містобудівної документації на
місцевому рівні, детальним планам
територій, планувальним рішенням
проектів садівницьких та дачних
товариств, державним будівельним
нормам, стандартам і правилам.

Листом від 08.11.2013р. за вих. №01-04-116
відділом містобудування та
архітектури Вінницької районної
державної адміністрації відмовлено
ОСОБА_6 у видачі будівельного паспорту
з підстав відсутності затвердженого
детального плану території.

Надаючи правову оцінку підставам, що
передували відмові у видачі
зазначеного паспорту, суд керувався
наступним.

Зі змісту п.2.3 р.2 Порядку вбачається, що
уповноважений орган містобудування та
архітектури на підставі отриманих
документів визначає відповідність
намірів забудови земельної ділянки
вимогам чинної містобудівної
документації на місцевому рівні,
детальним планам територій,
планувальним рішенням проектів
садівницьких та дачних товариств,
державним будівельним нормам,
стандартам і правилам.

У відповідності до п.1.3 р.1 Порядку
визначено, що параметри забудови
визначаються з урахуванням державних
будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 "Житлові
будинки. Основні положення", ДБН 360-92**
"Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень".

Зокрема, п.1.6 ДБН 360-92** "Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень" визначено, що
приміську зону слід проектувати
одночасно з генеральним планом міста
як єдиний господарський і
планувальний комплекс з розробкою
пропозицій, спрямованих на
економічний і соціально-культурний її
розвиток і структурно-територіальну
організацію.

Будівельні норми, згідно з ст.1 Закону
України "Про будівельні норми" це
затверджений суб'єктом нормування
підзаконний нормативний акт
технічного характеру, що містить
обов'язкові вимоги у сфері
будівництва, містобудування та
архітектури.

В контексті зазначеного, земельна
ділянка, яка розташована на території
Якушинецької сільської ради,
Вінницького району, Вінницька область
площею 0,1000га, що належить на прав
власності ОСОБА_6, слід використовувати
за цільовим призначенням. Тобто,
розміщення будівель та споруд на даній
земельній ділянці можливе тільки при
умові наявності містобудівної
документації, а саме, детального плану
території.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.1 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" детальний план території
це містобудівна документація, що
визначає планувальну організацію та
розвиток території.

Зі змісту положень ч.1 ст. 19 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" вбачається, що детальний
план у межах населеного пункту уточнює
положення генерального плану
населеного пункту та визначає
планувальну організацію і розвиток
частини території. Детальний план
розробляється з метою визначення
планувальної організації і
функціонального призначення,
просторової композиції параметрів
забудови та ландшафтної організації
кварталу, мікрорайону, іншої частини
території населеного пункту,
призначених для комплексної забудови
чи реконструкції.

Детальний план території за межами
населених пунктів розробляється
відповідно до схеми планування
території (частини території) району
та/або області з урахуванням
державних і регіональних інтересів.
Розроблення детального плану
території за межами населених пунктів
та внесення змін до нього
здійснюються на підставі
розпорядження відповідної районної
державної адміністрації, що передбачає
ч.2 зазначеної норми Закону.

Згідно з ч.5,6 ст.19 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
детальний план території складається
із графічних і текстових матеріалів.
Склад, зміст, порядок розроблення та
затвердження детального плану
території визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Матеріали детального плану території,
на підставі ч.7 ст. 19 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
не можуть містити інформацію з
обмеженим доступом та бути обмеженими
в доступі. Загальна доступність
матеріалів детального плану
території забезпечується шляхом
його розміщення на веб-сайті органу
місцевого самоврядування, у місцевих
друкованих засобах масової інформації,
а також у загальнодоступному місці у
приміщенні такого органу. Матеріали
детального плану території надаються
за запитом відповідно до Закону
України "Про доступ до публічної
інформації".

Абзацом 2 частини 9 статті 19 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" передбачено, що детальний
план території за межами населеного
пункту розглядається і затверджується
відповідною районною державною
адміністрацією протягом 30 днів з дня
його подання.

Відповідно до ч.3,4 ст. 25 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" режим забудови територій,
визначених для містобудівних потреб,
за межами населених пунктів
встановлюється відповідними районними
державними адміністраціями, а в разі
відсутності адміністративного району
- відповідно Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, обласною,
Севастопольською міською державними
адміністраціями. Узгодження питань
щодо забудови визначених для
містобудівних потреб територій
суміжних територіальних громад
здійснюється на підставі відповідних
угод, відображається у схемах
планування зазначених територій та
генеральних планах населених пунктів.

Зі змісту п. 4.2 р.4 Порядку розроблення
містобудівної документації
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 16.11.2011р. №290, рішення про
розроблення детального плану
території, яка розташована за межами
населеного пункту, або внесення змін
до нього приймає відповідна районна
державна адміністрація, а в разі
відсутності адміністративного району
- відповідно Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, обласна, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації.

В своїх поясненнях представники
позивача звернули увагу суду стосовно
того, що матеріали детального плану
відсутні на веб-сайті Вінницької
районної державної адміністрації,
більше того, такий детальний план
відсутній на ознайомчих стендах в
приміщенні Вінницької районної
державної адміністрації, що
унеможливлює його подання як такого.

В свою чергу, відповідач Рудий В.С. не
заперечував про відсутність такого
детального плану, однак пояснив, що
клопотань від власників земельних
ділянок про розробку та подальше
погодження детального плану територій
не надходило, при цьому послався на
протокол №1 від 05.11.2013р.

Так, у відповідності до протоколу № 1
від 05.11.2013р. засідання комісії з питань
ведення землевпорядної та
містобудівної діяльності в межах
проектної перспективної межі міста
Вінниці утвореної розпорядженням
голови Вінницької районної державної
адміністрації від 18.10.2013р. №431 "Про
створення комісії з питань ведення
землевпорядної та містобудівної
діяльності в межах проектної
перспективної межі міста Вінниці"
вирішено, що земельні ділянки для
ведення індивідуального садівництва
на територіях, що генпланом міста
Вінниці передбачені для ведення на
перспективу в межі міста, але згідно
Земельного кодексу України можуть
використовуватись для зведення
необхідних будівників, господарських
споруд, та відповідно Порядку видачі
будівельного паспорту забудови
земельної ділянки, забудова ділянки
повинна здійснюватись і відповідати
містобудівній документації
(детальному плану забудови) для
можливості здійснення забудови даних
земельних ділянок, яка б не суперечила
в подальшому планувальним рішенням
генплану міста Вінниці за клопотанням
власників ділянок районною державною
адміністрацією необхідно розробити та
після погодження з відповідними
службами та Вінницькою міською радою
затвердити детальні плани територій.

Зазначеним актом, на думку суду,
зобов'язано власників земельних
ділянок, які виявили бажання здійснити
будівництво на території Якушинецької
сільської ради для ведення садівництва
звернутись до повноважених органів
щодо розробки детального плану.

Судом встановлено, що з клопотанням про
розробку генерального плану власники
земельних ділянок у відповідності до
розпорядження Вінницької районної
державної адміністрації Вінницької
області №789 "Про передачу у власність
земельних ділянок громадянам для
ведення садівництва на території
Якушинецької сільської ради, за межами
населеного пункту" від 05.12.2012р., до
Вінницької районної державної
адміністрації не звертались.

Так, судом враховано те, що зазначений
обов'язок не закріплений Земельним
кодексом України, однак відмічає, що за
відсутності детального плану у
відповідача 2 відсутня можливість
видати будівельний паспорт власникам
земельних ділянок.

В своїх поясненнях представники
позивача зазначили про не
послідовність дій начальника відділу
містобудування та архітектури
Вінницької районної державної
адміністрації Рудого В.С., адже за
наслідками подачі заяви ОСОБА_6 від
30.10.2013р. необхідно застосовувати
приписи Порядку в редакції наказу
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 05.07.2011 р. №103,
керуючись при цьому, фактом набуття
ОСОБА_7 13.07.2012р. права власності на
земельну ділянку.

Визначаючись щодо даного посилання,
суд виходив з того, що п. 2.3 р.2 Порядку в
редакції наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 05.07.2011 р. №103, передбачено,
що підставою для відмови у наданні
будівельного паспорта є
невідповідність намірів забудови
земельної ділянки вимогам
містобудівної документації на
місцевому рівні, будівельним нормам,
державним стандартам і правилам.

Наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 25.02.2013р. №66 внесено зміни до
Порядку, зокрема п.2.3 р.2 визначено, що
уповноважений орган містобудування та
архітектури на підставі отриманих
документів визначає відповідність
намірів забудови земельної ділянки
вимогам чинної містобудівної
документації на місцевому рівні,
детальним планам територій,
планувальним рішенням проектів
садівницьких та дачних товариств,
державним будівельним нормам,
стандартам і правилам.

Тобто, однією із підстав для видачі
будівельного паспорту є відповідність
намірів забудови земельної ділянки
вимогам чинної містобудівної
документації на місцевому рівні,
детальним планам територій,
планувальним рішенням проектів
садівницьких та дачних товариств,
державним будівельним нормам,
стандартам і правилам

Як свідчать матеріали справи, позивач
звернулась до начальника відділу
містобудування та архітектури
Вінницької районної державної
адміністрації ОСОБА_4 з заявою про
видачу будівельного паспорту забудови
земельної ділянки 30.10.2013р., тобто, після
набрання чинності наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 25.02.2013р. №66.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного
Суду України від 09.02.1999р. № 1/99-рп, ч. 1
ст.58 Конституції України щодо дії
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права
особи, слід визначати із застосуванням
законодавства, яке діяло на момент
виникнення відповідного права.
Водночас неприпустимість зворотної
дії нормативно-правового акта полягає
в тому, що запроваджені ним нові норми
не можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності. Отже, приписи
нового нормативно-правового акта не
можуть змінити обсяг прав, який було
встановлено попередніми
нормативно-правовими актами.

В контексті зазначеного, суд не бере до
уваги посилання представників
позивача.

Вирішуючи питання щодо
наявності/відсутності правових
підстав, що передували відмові
позивачу у видачі будівельного
паспорту, судом враховано постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 20.08.2014р. у
справі №127/27702/13-а, якою постанову
Вінницького міського суду від 11.06.2014р.
за позовом Вінницької міської ради до
Вінницької районної державної
адміністрації, треті особи: ОСОБА_10,
ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_8, ОСОБА_23 про визнання
протиправним та скасування
розпорядження Вінницької районної
державної адміністрації Вінницької
області від 05.12.2012р. № 789 "Про передачу
у власність земельних ділянок
громадянам для ведення садівництва на
території Якушинецької сільської ради,
за межами населеного пункту" скасовано
та прийнято нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Частина 2 статті 14 КАС України
закріплює, що постанови та ухвали суду
в адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини (ч.1 ст. 72
КАС України).

Здійснивши системний аналіз правових
норм в розрізі наданих до суду доказів,
суд виходив з того, що відповідач при
формуванні листа від 08.11.2013р. №01-04-116,
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
оскільки відсутність детального плану
свідчить про не можливість видачі
будівельного паспорту позивачу.

Суд акцентує увагу позивача, що ч.1 ст. 11
Закону України "Про будівельні норми"
закріплено, що застосування
будівельних норм або їх окремих
положень є обов'язковим для всіх
суб'єктів господарювання незалежно від
форми власності, які провадять
будівельну, містобудівну, архітектурну
діяльність та забезпечують
виготовлення продукції будівельного
призначення.

Таким чином, надавши правову оцінку
всім обставинам справи, які знайшли
своє підтвердження в ході судового
засідання, доводяться як показами
сторін так і матеріалами справи, суд з
метою захисту прав та інтересів
позивача, в узгодження з вимогами
статті 162 КАС України, вважає, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд згідно ч.1 ст. 86 КАС
України, оцінює їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_6 до Вінницької районної
державної адміністрації, начальника
відділу містобудування та архітектури
Вінницької районної державної
адміністрації Рудого Володимира
Степановича про визнання дій
протиправними та зобов'язання видати
будівельний паспорт забудови
земельної ділянки відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький окружний адміністративний
суд, шляхом подачі в 10-ти денний строк,
з дня її проголошення, апеляційної
скарги у порядок і строки, передбачені
статтями 186 і 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова суду набирає
законної сили в порядку ст. 254 КАС
України.

Суддя
Крапівницька Н. Л.