Справа № 9/17/7-2А
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/21811/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук
Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Приватного акціонерного товариства
«Готель Лучеськ»

на постанову Господарського суду
Волинської області від 02.04.2009 та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2011

у справі №9/17/7-2А

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Готель Лучеськ»

до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду
Волинської області від 02.04.2009,
залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2011, в
задоволенні позову відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про задоволення позову,
з підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Підставою для прийняття оспорюваного
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 22.02.2006, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов?язання з податку на додану
вартість в сумі 970000,5 грн., у т.ч.
основного платежу 646667 грн. та штрафних
(фінансових) санкцій 323333,5 грн., стали
висновки акта перевірки №01156 від 10.02.2006
з питань підтвердження правомірності
відшкодування позивачу податку на
додану вартість за березень 2004 року в
рахунок платежів.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення вимог п.4.8 ст.4, пп.7.4.2
п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість», внаслідок чого зайво
включено до податкового кредиту ПДВ в
сумі 646667 грн. та донараховано ПДВ за
березень 2004 року в сумі 266729 грн.

Зазначений висновок пов'язаний з
обставинами справи, відповідно до яких
ВАТ «Готель «Лучеськ» згідно договору
№59/03 від 25.03.2004 на проведення
товарообмінної (бартерної) операції
зобов'язався передати у власність
бавовняне волокно 387,5 т. за ціною 10012,90
грн. у т.ч. ПДВ на загальну суму
3880000,00грн., а ПФ «Західконтракт» передає
у власність простий вексель (8шт.)
загальною номінальною вартістю 3880000,00
грн.

У березні 2004 року ВАТ «Готель Лучеськ»
відвантажено ПФ «Західконтракт»
бавовняне волокно згідно податкової
накладної №623 від 29.03.2004 на суму
3880000,00грн. в т.ч. ПДВ -646 666,67 грн.

За отримане бавовняне волокно ПФ
«Західконтракт» розрахувалась за
допомогою простих векселів: № 165,
№166, №167, №168,
№169, №170, №171, №
172, випущених - 18.03.2004, термін
погашення -17.03.2034, номінальною вартістю
1 шт. - 485000,00 грн. (8шт.х 485000,00 грн., всього
на суму 3880000,00грн.), емітованих СП
«Укрбашнафта» (акт прийому-передачі
векселів від 25.03.2004 №2).

ПФ «Західконтракт» виписано податкову
накладну №2503/1 від 25.03.2004, де значиться в
графі «найменування товару» векселі в
кількості 8 шт. на суму 3233333,33 грн., ПДВ -
646666,67 грн., на загальну суму 3880000,00 грн.

Згідно даних бухгалтерського обліку
позивачем продаж бавовняного волокна
віднесено в Д-т 36.1 «Розрахунки з
вітчизняними покупцями» на суму 3880000,00
грн. Оплата проведена проводкою К-т 36.1
Д-т 63. Станом на 01.04.2004 заборгованість із
ПФ «Західконтракт» відсутня. Векселі в
кількості 8 шт. в Д-т 28.1 «Товари» на суму
3233333,33 грн. та Д-т 64 «Розрахунки по
податку на додану вартість» на суму
646666,67 грн. із К-та рах.63.1 «Розрахунки з
вітчизняними постачальниками».

Таким чином, при відвантаженні
бавовняного волокна ПФ
«Західконтракт» у березні 2004 року
позивачем сформовано податкове
зобов?язання на суму ПДВ - 646666,67 грн., а
при отриманні векселів від ПФ
«Західконтракт» - податковий кредит на
суму ПДВ - 646666,67 грн.

Згідно пункту 1.4 статті 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» встановлено, що цінний
папір це документ, що засвідчує право
володіння або відносини позики та
відповідає вимогам, установленим
законодавством про цінні папери.

Відповідно до пункту 1.6 статті 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» передбачено, що товарами
є матеріальні та нематеріальні активи,
а також цінні папери та деривативи, що
використовуються у будь-яких
операціях, крім операцій з їх випуску
(емісії) та погашення. Зазначене
правило поширюється на всі цінні
папери, в тому числі і векселі. Таким
чином, в усіх операціях, крім операцій з
випуску та погашення, векселі
виступають як товар згідно з правилами
податкового законодавства, а відтак
передача векселя, раніше емітованого
третьою особою, не є формою грошових
розрахунків за придбані платником
податку товари та послуги.

Це відповідає положенням абзацу
третього пункту 4.8 статті 4 Закону
України «Про податок на додану
вартість», відповідно до якого векселі
для цілей оподаткування не вважаються
засобом платежу. Зазначена норма
податкового законодавства є
переважною для застосування під час
визначення правил оподаткування
порівняно з нормами інших галузей
законодавства, зокрема фінансового та
банківського.

У свою чергу, господарська операція,
яка передбачає проведення розрахунків
за товари (роботи, послуги) у будь-якій
формі, іншій, ніж грошова, включаючи
будь-які види заліку та погашення
взаємної заборгованості, в результаті
яких не передбачається зарахування
коштів на рахунки продавця для
компенсації вартості таких товарів
(робіт, послуг), є бартерною згідно з
пунктом 1.19 статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

За таких обставин в операціях з
використанням векселів, раніше
емітованих третіми особами, такі
векселі виступають як товар, що
передається в межах бартерних
операцій.

При цьому передача векселя (зокрема, в
порядку індосаменту), раніше
емітованого третьою особою, для
компенсації вартості придбаних
платником податку товарів чи послуг
супроводжується переходом права
власності на такий вексель, з огляду на
що така операція є поставкою товару
згідно з пунктом 1.4 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Що ж стосується виникнення у позивача
права на податковий кредит за
наслідками такої операції, то
особливості оподаткування податком на
додану вартість операцій з
використанням векселів установлені
пунктом 4.8 статті 4 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин). Зазначений пункт
регулює нарахування податку на додану
вартість під час здійснення операцій з
поставки товарів (послуг), які є
об?єктом оподаткування згідно з
пунктом 3.1 статті 3 цього Закону, під
забезпечення боргових зобов?язань
покупця, надане такому платнику
податку у формі простого або
переказного векселя або інших боргових
інструментів, випущених таким покупцем
або третьою особою.

Відповідно до абзацу третього пункту 4.8
статті 4 зазначеного Закону для цілей
оподаткування векселі отримані, але не
оплачені платником податку, або видані,
але не оплачені платником податку, не
змінюють сум податкових зобов'язань
або податкового кредиту такого
платника податку, незалежно від видів
операцій, по яких такі векселі
використовуються. Отже, видача векселя
не супроводжується виникненням
будь-яких додаткових податкових
зобов?язань платника податку, зокрема,
у вигляді нарахувань податку на додану
вартість на вартість векселя. Наведене
поширюється на всі векселі, визначені у
пункті 4.8 статті 4 Закону України «Про
податок на додану вартість»: векселі,
видані безпосередньо платником
податку чи емітовані третіми особами
та в подальшому передані в розрахунок
за товари чи послуги, зокрема в порядку
індосаменту. При цьому норма пункту 4.8
статті 4 вказаного Закону є спеціальною
відносно інших норм Закону, які
визначають об?єкти оподаткування
(пункт 3.1 статті 3 цього ж Закону), а
також правила оподаткування податком
на додану вартість цінних паперів
(підпункт 3.2.1 пункту 3.2 статті 3 Закону
України «Про податок на додану
вартість»).

Бартерний характер операцій з
використанням векселів для
компенсації вартості придбаних
товарів чи послуг не впливає на
необхідність нарахування податкових
зобов?язань у розглядуваних операціях,
оскільки пункт 4.8 статті 4 Закону
України «Про податок на додану
вартість» не ставить у залежність
незмінність податкових зобов?язань під
час видачі (передачі) векселів від
способу розрахунків. Пункт 4.8 статті 4
Закону є імперативною нормою, яка
встановлює відсутність додаткових
податкових зобов?язань для всіх
випадків використання векселів
платниками податку, в тому числі в
межах бартерних операцій. Крім того, як
випливає зі змісту пункту 3.1 статті 3
Закону, бартерні операції не є окремим
самостійним об?єктом оподаткування, а
тому на бартерні операції повинні
поширюватися ті самі правила
оподаткування податком на додану
вартість, що і на операції із
застосуванням грошових розрахунків.

З огляду на наведене законодавче
регулювання спірних правовідносин,
висновок контролюючого органу про
відсутність у позивача права на
включення до складу податкового
кредиту податку на додану вартість з
операції поставки векселів до часу їх
погашення узгоджується з вимогами п. 4.8
ст. 4 Закону України «Про податок на
додану вартість».

За встановлених обставин судова
колегія не вбачає порушень судами
попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права
на які посилається позивач у
касаційній скарзі, та підстав для
скасування оскаржуваних судових
рішень, з наведених в ній мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Готель
Лучеськ» відхилити, а постанову
Господарського суду Волинської
області від 02.04.2009 та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун