Справа № 815/5736/14
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5736/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Єфіменка К.С., розглянувши в приміщенні
Одеського окружного адміністративного
суду в порядку письмового провадження
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Суворовському районі
м.Одесчи Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішення від
28.05.2014 року №4699-15, №4698-15, №4700-15 та
зобов'язання вчини ти певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м.Одесчи
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішення від
28.05.2014 року №4699-15, №4698-15, №4700-15 та
зобов'язання вчини ти певні дії.

В судовому засіданні 20.10.2014 року
зі згоди представника позивача судом
на підставі положень ч.6 ст.128 КАС
України було ухвалено рішення про
розгляд справи в порядку письмового
провадження 28.10.2014 року за наявними в
справі письмовими доказами, адже
представник відповідача був
сповіщений належним чином про день, час
та місце слухання справи (а.с.66), але він
не з'явився в судове засідання без
поважних причин.

Дослідивши наявні в справі
письмові докази суд встановив наступні
факти та обставини:

Відповідач ДПІ у Суворовському районі
м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, на
підставі ст.1 Закону України «Про
державну податкову службу», є місцевим
підрозділом центрального органу
державної виконавчої влади та згідно
ст.ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює
повноваження щодо встановлення
порушень податкового законодавства,
нарахування та стягнення
заборгованості з податків та зборів,
штрафних санкцій, надання висновків на
повернення з бюджету надмірно
сплачених податків та зборів, а тому
позовні вимоги щодо оскарження його
актів, дій чи бездіяльності з цього
приводу, на підставі положень ст.55
Конституції України, ч.1, п.1 ч.2 ст.17, ст.104
КАС України, підвідомчі
адміністративним судам та повинні
розглядатись у порядку
адміністративного судочинства.

Позивач - ОСОБА_1 є фізичною особою -
підприємцем та була зареєстрована
Виконавчим комітетом Одеської міської
ради 13.02.2000 року за №2010459.

21.02.2000 року була занесена до Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податків ДПІ у Київському районі м.
Одеси та отримала довідку про
присвоєння ідентифікаційного номеру
НОМЕР_1.

Позивач з 01.01.2012 року знаходиться на
спрощеній системі оподаткування, а
саме отримала свідоцтво серії НОМЕР_2
платника єдиного податку 2 групи.

20.08.2014 року на адресу Позивача надійшли
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від
28.05.2014 року №4699-15; №4698-15 та №4700-15
(а.с.12-13), кожним з яких нарахована сума
земельного податку з фізичних осіб у
розмірі 24230,05 гривень.

Представник позивача не погоджується з
прийнятими податковими
повідомленнями-рішенням оскільки
вважає, що в частині внесення плати за
землю по земельній ділянці, яка
розташована за адресою: м.Одеса,
Балтська дорога, №5 відсутній обов'язок
щодо її сплати, оскільки ще з 06.11.2010 року
договір оренди цієї земельної ділянки
між позивачем та Одеською міською
радою був припинений у зв'язку із
закінченням строку його дії.

Розглянувши оскаржений акт суб'єкту
владних повноважень, суд виходячи з
положень ч.3 ст.2 КАС України, проходить
до висновку, що оскаржувані позивачем
податкові повідомлення-рішення не
відповідають вимогам чинного
законодавства, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у

справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень

адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах

повноважень та й спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з

використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

18.04.2005 року у власність ОСОБА_1 перейшло
54/1000 частини нежитлового приміщення,
розташованого в місті Одесі, Балтська
дорога, №5, що підтверджується
договором дарування, внесеного до
Реєстру за №1125 (посвідчено приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_2В.) та
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно КП "ОМБТІ та РОН" за
№7033837 від 18.04.2005 року.

07.11.2006 року Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 уклала договір із Одеською
міською радою на дольову участь у
землекористуванні №4054, за умовами
якого ФОП ОСОБА_1 протягом 2006-2010 років
сплачувала орендну плату у розмірі 5888,64
гривні на рік, як землекористувач. У 2010
році договір за №4054 від 07.11.2006р.
припинив свою дію на підставі
закінчення терміну, на який він був
укладений. При цьому, Одеська міська
рада відмовилась пролонгувати дію
зазначеного договору, про що склала
відповідний лист заперечення від
06.10.2011р. №01-27/К-38-1070-04. Таким чином,
Позивач з 06.11.2010 року втратив свій
статус платника орендної плати за
користування земельною ділянкою.

В період з 2011 року по 2014 рік, ФОП ОСОБА_1
продовжувала здійснювати сплату
спочатку орендної плати за земельну
ділянку а потім земельний податок та
подавала відповідну звітність: у
податковій декларації за 2011 рік (що
була подана 28.01.2011р.) був зазначений
розмір орендної плати 7385,11 гривень; у
податковій декларації за 2012 рік (що
була подана 24.01.2012р.) був зазначений
розмір земельного податку 10359 гривень;
у податковій декларації за 2013 рік (що
була подана 28.01.2013р.) був зазначений
розмір земельного податку 10359 гривень.

Факт здійснення оплати орендної плати
та земельного податку підтверджується
квитанціями від 14.02.2012 року, 13.03.2012 року,
11.05.2012 року, 18.06.2012 року, 12.07.2012 року,
02.08.2012 року, 20.09.2012 року, 12.10.2012 року (усі
на суму 863,25 гривень), 11.12.2012 року на суму
1726,5 гривень, 21.02.2013 року на суму 5179,5
гривень та 15.07.2013 року на суму 5179,00
гривень.

Надалі позивачем були подані уточнюючі
розрахунки за 2012 та 2013 роки (прийняті
ДПІ 21.02.2014 року), в яких земельний
податок до сплати був зазначений у
розмірі 0 гривень. При цьому, 23.06.2014 року
до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси
були подані 2 заяви про переведення
переплати по земельному податку ФОП
ОСОБА_1 у загальному розмірі 20000 гривень
на інші види платежів (податок з
доходів фізичних осіб, єдиний податок,
єдиний соціальний внесок).

Необхідно зазначити, що нормами
діючого законодавства передбачено, що
фізична особа - підприємець, що
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування не є платником
земельного податку.

Так, статтею 206 Земельного кодексу
України встановлено, що використання
землі в Україні є платним. Об'єктом
плати за землю є земельна ділянка.
Плата за землю справляється відповідно
до закону.

Відповідно до пп.270.1.1 п.270.1 ст.270
Податкового кодексу України об'єктами
оподаткування є: земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні.

Згідно пп.14.1.72 ст.14 Податкового Кодексу
України, земельний податок - це
обов'язковий платіж, який стягується з
власників земельних ділянок.

Пунктом 274.1 ст.274 Податкового кодексу
України встановлено, що ставка податку
за земельні ділянки, нормативну
грошову оцінку яких проведено,
встановлюється у розмірі 1 відсотка від
їх нормативної грошової оцінки, за
винятком земельних ділянок, зазначених
у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу

Згідно ст.269 Податкового кодексу
України, платниками податку (плати за
землю) є: власники земельних ділянок,
земельних часток (паїв);
землекористувачі.

Пунктом 4 ч.1 ст.297 Податкового кодексу
України встановлено що, платники
єдиного податку звільняються від
обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності з таких
податків і зборів: земельного податку,
крім земельного податку за земельні
ділянки, що не використовуються ними
для провадження господарської
діяльності.

За таких умов навіть, якщо б земельна
ділянка під відповідним нерухомим
майном належала б позивачу на праві
приватної власності або перебували б у
її користуванні, вона б не була
платником податку за землю, оскільки
звільняється від сплати цього податку
згідно п.4 ч.1 ст. 297 Податкового кодексу
України.

Факт використання нерухомого майна (а
відповідно і земельної ділянки) для
ведення господарської діяльності
позивачем підтверджується як
свідоцтвом платника єдиного податку, в
якому зазначена адреса провадження
господарської діяльності - м.Одеса, вул.
Балтська дорога,5, так і іншими доказами
(знаходження за цією адресою
обладнання цеху для виробництва
трикотажних виробів та його
використання для зберігання залишків
ТМЦ).

Оскільки позивач не повинен був
сплачувати орендну плату та земельний
податок за земельну ділянку за адресою:
м.Одеса, вул. Балтська дорога,5 підстав
для нарахування плати за землю з боку
органу ДПС були відсутні, а тому, згідно
положень ч.2 ст.162 КАС України, суд
повинен позовні вимоги задовольнити
повністю, визнати протиправним та
скасувати оскаржені податкові
повідомлення-рішення у частині
нарахування земельного податку.

Разом з тим, суд вважає, що не
підлягають задоволенню позовні вимоги
позивача до відповідача ДПІ у
Суворовському районі м.Одеси щодо
проведення зарахування суми
сплаченого земельного податку та
орендної плати за землю за 2011-2014 роки в
розмірі 20000,00 грн. в рахунок уплати
інших своїх зобов'язань зі сплати інших
видів податків, оскільки зі вказаними
заявами (а.с.50-52) позивач звернувся до
ДПІ у Суворовському районі м.Одеси, де
він зареєстрований платником тільки
земельного податку. Основним місцем
реєстрації за іншими видами податків
податковим органом є ДПІ у Київському
районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області, де на обліку перебуває
позивач. Даних про те, що позивач
звертався до цього компетентного
органу ДПС України про вирішення
питання про повернення чи зарахування
надмірно сплачених податків та зборів
в рахунок погашення своїх податкових
зобов'язань по іншим податкам
позивачем не надано, а тому у
відповідача - ДПІ у Суворовському
районі м.Одеси відсутня компетенція
для вирішення цього питання, в зв'язку
із чим, в задоволенні позовних вимог
про зобов'язання відповідача вчинити
певні дії слід відмовити на підставі
положень ч.1 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у
відповідності до вимог ст.94 КАС
України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги
задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
28.05.2014 року №4699-15, №4698-15, №4700-15.

3. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання повного тексту
постанови.

Суддя
Єфіменко
К.С.