Справа № 808/5577/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

02 жовтня 2014 року (11 год. 20 хв.) Справа №
808/5577/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді - Киселя Р.В.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Приазовської
районної державної адміністрації
Запорізької області про визнання
протиправним рішення та зобов'язання
вчинити певні дії.

04.09.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1 (далі -
позивач) до Приазовської районної
державної адміністрації Запорізької
області (далі - відповідач), в якому
позивач просить визнати протиправним
рішення відповідача про відмову у
затвердженні проекту відведення
позивачу земельної ділянки зі зміною
її цільового призначення на «ведення
індивідуального садівництва» площею
0,2400 га (кадастровий № :02:004:0573) на
території Приморсько-Посадської
сільської ради Приазовського району
Запорізької області, викладеному у
листі №74/05-12 від 16.07.2014; зобов'язати
відповідача затвердити проект
землеустрою щодо відведення позивачу
земельної ділянки площею 0,2400 га
(кадастровий №:02:004:0573) на
території Приморсько-Посадської
сільської ради Приазовського району
Запорізької області, розроблений
фізичною особою - підприємцем,
сертифікованим інженером -
землевпорядником ОСОБА_2.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відмова відповідача у затвердженні
проекту відведення позивачу земельної
ділянки зі зміною її цільового
призначення, площею 0,2400 га (кадастровий
№ :02:004:0573) на території
Приморсько-Посадської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області, складена за результатами
розгляду заяви позивача від 16.06.2014, є
протиправною та такою, що протирічить
вимогам чинного законодавства України.

Ухвалою від 08.09.2014 провадження у справі
було відкрите, судове засідання
призначене на 22.09.2014.

17.09.2014 від представника відповідача до
суду надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

У судове засідання, призначене на
22.09.2014, представник відповідача не
прибув.

22.09.2014 за клопотанням відповідача
розгляд справи було відкладено до
02.10.2014.

02.10.2014 від представника позивача та
представника відповідача до суду
надійшли заяви про розгляд справи в
письмовому провадженні, без їх участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо можливості розгляду справи за
відсутності представників сторін на
підставі наявних у справі матеріалів в
порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2014 позивач звернувся до відповідача
із заявою про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки зі зміною цільового
призначення з ведення особистого
селянського господарства на
індивідуальне садівництво, загальною
площею 0,2400 га на території
Приморсько-Посадської сільської ради,
кадастровий номер :02:004:0573.

Відповіддю від 16.07.2014 №75/05-12 відповідач
повідомив, що вздовж річок, морів і
навколо озер, водосховищ та інших
водойм, відповідно до вимог ст.ст. 60,61
Земельного кодексу України, ст.ст. 87, 88,
89 Водного кодексу України в межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги шириною не менше 2
кілометрів від урізу води з метою
охорони поверхневих водних об'єктів
від забруднення і засмічення та
збереження їх водності.
Вищезазначеними нормами законодавства
України передбачено обмеження
господарської діяльності при
використанні земельних ділянок
прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та островах, а
саме забороняється садівництво та
городництво. З урахуванням наведеного
заява позивача була залишена без
задоволення.

Не погоджуючись з відмовою відповідача
у затвердженні проекту відведення
позивачу зазначеної земельної ділянки,
позивач звернувся до суду із цим
позовом.

Надаючи правову оцінку обставинами
справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 20 Земельного
кодексу України віднесення земель до
тієї чи іншої категорії здійснюється
на підставі рішень органів державної
влади, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
провадиться:

щодо земельних ділянок, розташованих у
межах населеного пункту, - сільською,
селищною, міською радою;

щодо земельних ділянок, розташованих
за межами населених пунктів, - районною
державною адміністрацією, а щодо
земельних ділянок, розташованих за
межами населених пунктів, що не входять
до території району, або в разі якщо
районна державна адміністрація не
утворена, - Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, обласною державною
адміністрацією.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки приватної власності,
цільове призначення якої змінюється,
розробляється на замовлення власника
земельної ділянки без надання дозволу
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органу виконавчої влади, органу
місцевого самоврядування на його
розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється в
порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
цього Кодексу.

Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування у місячний
строк з дня отримання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, погодженого в порядку,
встановленому статтею 186-1 цього
Кодексу, приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та зміну
її цільового призначення.

Відмова Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, органу виконавчої
влади чи органу місцевого
самоврядування у зміні цільового
призначення земельної ділянки або
залишення клопотання без розгляду
можуть бути оскаржені до суду.

Види використання земельної ділянки в
межах певної категорії земель (крім
земель сільськогосподарського
призначення та земель оборони)
визначаються її власником або
користувачем самостійно в межах вимог,
встановлених законом до використання
земель цієї категорії, з урахуванням
містобудівної документації та
документації із землеустрою.

Земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
використовуються їх власниками або
користувачами виключно в межах вимог
щодо користування землями певного виду
використання, встановлених статтями 31,
33-37 цього Кодексу.

За приписами ст. 186-1 Земельного кодексу
України проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у межах населеного
пункту або земельної ділянки за межами
населеного пункту, на якій розташовано
об'єкт будівництва або планується
розташування такого об'єкта, подається
також на погодження до структурних
підрозділів районних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій у сфері містобудування
та архітектури, а якщо місто не входить
до території певного району, - до
виконавчого органу міської ради у
сфері містобудування та архітектури, а
в разі, якщо такий орган не утворений, -
до органу виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань
містобудування та архітектури чи
структурного підрозділу обласної
державної адміністрації з питань
містобудування та архітектури.

Розробник подає на погодження до
органу, визначеного в частині першій
цієї статті, за місцем розташування
земельної ділянки оригінал проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, а до органів, зазначених у
частинах другій і третій цієї статті, -
завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій -
третій цієї статті, зобов'язані
протягом десяти робочих днів з дня
одержання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або копії
такого проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Органам, зазначеним у частинах першій -
третій цієї статті, при погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки забороняється
вимагати:

додаткові матеріали та документи, не
включені до проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
відповідно до статті 50 Закону України
"Про землеустрій" ;

надання погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки будь-якими іншими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень,
експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
самостійно та незалежно від погодження
проекту іншими органами, зазначеними у
частинах першій - третій цієї статті, у
визначений законом строк.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
на право власності на нерухоме майно
№10225045 від 03.10.2013 позивачу на праві
приватної власності належить земельна
ділянка площею 0,2400 га на території
Приморсько-Посадської сільської ради,
цільове призначення - для ведення
особистого селянського господарства
(кадастровий номер :02:004:0573).

На замовлення позивача на підставі
договору від 10.04.2014 №102 про виконання
робіт та надання послуг ФОП ОСОБА_2
(кваліфікаційний сертифікат
інженера-землевпорядника №011131) було
розроблено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (зміна
цільового призначення). Зазначений
проект було погоджено відділом
містобудування та архітектури
Приазовської РДА Запорізької області,
Відділом Держземагенства у
Приазовському районі Запорізької
області ГУ Держземагенства у
Запорізькій області, Департаментом
екології та природних ресурсів ЗОДА, ДП
«НДЦ «Охоронна археологічна служба
України» Інституту археології НАН
України, що підтверджується наявними в
матеріалах справи висновками
зазначених погоджувальних
організацій.

16.06.2014 позивач звернувся до відповідача
із заявою про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки зі зміною цільового
призначення з ведення особистого
селянського господарства на
індивідуальне садівництво, загальною
площею 0,2400 га на території
Приморсько-Посадської сільської ради,
кадастровий номер :02:004:0573, проте
відповіддю від 16.07.2014 №75/05-12 відповідач,
із посиланням на норми ст.ст. 60, 61
Земельного кодексу України, ст.ст. 87, 88,
89 Водного кодексу України, відмовив у
задоволенні заяви позивача.

Відповідач в оскаржуваній відмові
посилається на вимоги ст.ст. 60, 61
Земельного кодексу України, ст.ст. 87, 88,
89 Водного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 Земельного
кодексу України вздовж річок, морів і
навколо озер, водосховищ та інших
водойм з метою охорони поверхневих
водних об'єктів від забруднення і
засмічення та збереження їх водності
встановлюються прибережні захисні
смуги.

Прибережні захисні смуги
встановлюються по берегах річок та
навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) шириною:

а) для малих річок, струмків і потічків,
а також ставків площею менш як 3 гектари
- 25 метрів;

б) для середніх річок, водосховищ на
них, водойм, а також ставків площею
понад 3 гектари - 50 метрів;

в) для великих річок, водосховищ на них
та озер - 100 метрів.

При крутизні схилів більше трьох
градусів мінімальна ширина
прибережної захисної смуги
подвоюється.

Згідно ч. 1, 2 ст. 61 Земельного кодексу
України прибережні захисні смуги є
природоохоронною територією з режимом
обмеженої господарської діяльності.

У прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та на островах
забороняється:

а) розорювання земель (крім підготовки
ґрунту для залуження і залісення), а
також садівництво та городництво;

б) зберігання та застосування
пестицидів і добрив;

в) влаштування літніх таборів для
худоби;

г) будівництво будь-яких споруд (крім
гідротехнічних, навігаційного
призначення, гідрометричних та
лінійних), у тому числі баз відпочинку,
дач, гаражів та стоянок автомобілів;

ґ) влаштування звалищ сміття,
гноєсховищ, накопичувачів рідких і
твердих відходів виробництва,
кладовищ, скотомогильників, полів
фільтрації тощо;

д) миття та обслуговування
транспортних засобів і техніки.

Об'єкти, що знаходяться у прибережній
захисній смузі, можуть
експлуатуватися, якщо при цьому не
порушується її режим. Не придатні для
експлуатації споруди, а також ті, що не
відповідають встановленим режимам
господарювання, підлягають винесенню з
прибережних захисних смуг.

Режим господарської діяльності на
земельних ділянках прибережних
захисних смуг уздовж річок, навколо
водойм та на островах встановлюється
законом.

Відповідно до ст. 87 Водного кодексу
України для створення сприятливого
режиму водних об'єктів, попередження їх
забруднення, засмічення і вичерпання,
знищення навколоводних рослин і
тварин, а також зменшення коливань
стоку вздовж річок, морів та навколо
озер, водосховищ і інших водойм
встановлюються водоохоронні зони.

Водоохоронна зона є природоохоронною
територією господарської діяльності,
що регулюється.

На території водоохоронних зон
забороняється:

1) використання стійких та сильнодіючих
пестицидів;

2) влаштування кладовищ,
скотомогильників, звалищ, полів
фільтрації;

3) скидання неочищених стічних вод,
використовуючи рельєф місцевості
(балки, пониззя, кар'єри тощо), а також у
потічки.

Зовнішні межі водоохоронних зон
визначаються за спеціально
розробленими проектами.

Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Виконавчі комітети сільських,
селищних, міських рад зобов'язані
доводити до відома населення, всіх
заінтересованих організацій рішення
щодо меж водоохоронних зон і
прибережних захисних смуг, а також
водоохоронного режиму, який діє на цих
територіях.

Контроль за створенням водоохоронних
зон і прибережних захисних смуг, а
також за додержанням режиму
використання їх територій
здійснюється виконавчими комітетами
сільських, селищних, міських рад і
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

За приписами ст. 88 Водного кодексу
України з метою охорони поверхневих
водних об'єктів від забруднення і
засмічення та збереження їх водності
вздовж річок, морів і навколо озер,
водосховищ та інших водойм в межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги.

Прибережні захисні смуги
встановлюються по берегах річок та
навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) шириною:

для малих річок, струмків і потічків, а
також ставків площею менше 3 гектарів -
25 метрів;

для середніх річок, водосховищ на них
та ставків площею більше 3 гектарів - 50
метрів;

для великих річок, водосховищ на них та
озер - 100 метрів.

Якщо крутизна схилів перевищує три
градуси, мінімальна ширина прибережної
захисної смуги подвоюється.

Прибережні захисні смуги
встановлюються на земельних ділянках
всіх категорій земель, крім земель
морського транспорту.

Землі прибережних захисних смуг
перебувають у державній та комунальній
власності та можуть надаватися в
користування лише для цілей,
визначених цим Кодексом.

У межах існуючих населених пунктів
прибережна захисна смуга
встановлюється з урахуванням
містобудівної документації.

Прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою.

Проекти землеустрою щодо встановлення
меж прибережних захисних смуг (з
установленою в них пляжною зоною)
розробляються в порядку, передбаченому
законом.

Уздовж морів та навколо морських заток
і лиманів встановлюється прибережна
захисна смуга шириною не менше двох
кілометрів від урізу води.

Згідно ст. 89 Водного кодексу України
прибережні захисні смуги є
природоохоронною територією з режимом
обмеженої господарської діяльності.

У прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та на островах
забороняється:

1) розорювання земель (крім підготовки
грунту для залуження і залісення), а
також садівництво та городництво;

2) зберігання та застосування
пестицидів і добрив;

3) влаштування літніх таборів для
худоби;

4) будівництво будь-яких споруд (крім
гідротехнічних, навігаційного
призначення, гідрометричних та
лінійних), у тому числі баз відпочинку,
дач, гаражів та стоянок автомобілів;

5) миття та обслуговування транспортних
засобів і техніки;

6) влаштування звалищ сміття,
гноєсховищ, накопичувачів рідких і
твердих відходів виробництва,
кладовищ, скотомогильників, полів
фільтрації тощо.

Об'єкти, що знаходяться у прибережній
захисній смузі, можуть
експлуатуватись, якщо при цьому не
порушується її режим. Не придатні для
експлуатації споруди, а також ті, що не
відповідають встановленим режимам
господарювання, підлягають винесенню з
прибережних захисних смуг.

Відповідач у оскаржуваній відмові
зазначає, що вищезазначеними нормами
законодавства України передбачено
обмеження господарської діяльності
при використанні земельних ділянок
прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та островах, а
саме забороняється садівництво та
городництво.

Суд зазначає, що із зазначених норм
чинного законодавства України не
вбачається заборони здійснення
садівництва та городництва при
використанні земельних ділянок
прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та островах.

Судом встановлено, що розпорядженням
відповідача від 27.06.2002 №15 було
затверджено розмір площі прибережної
захисної смуги вздовж берегу
Азовського моря для
Приморсько-Посадської сільської ради
довжиною 3447 м, шириною 50 м, площею 11,68 га.

Рішенням Приморсько-Посадської
сільської ради від 30.05.2002 №14 про
затвердження розміру і площі
прибережної захисної смуги вздовж
берега Азовського моря було
затверджено прибережну захисну смугу
довжиною 3447 м, шириною 50 м від урізу
води, загальною площею 11,68 га.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

За приписами ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що рішенням
Господарського суду Запорізької
області від 10.06.2013 у справі №908/1719/13,
залишеним без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 03.09.2013 та
постановою Вищого господарського суду
України від 07.11.2013, було відмовлено у
задоволенні позовної заяви Прокурора
Приазовського району Запорізької
області в інтересах держави в особі
Державної інспекції сільського
господарства в Запорізькій області
щодо визнання недійсним рішення
Приазовської районної ради від 27.06.2002
№15.

Згідно зазначеного рішення ширина
прибережної захисної смуги в 50 метрів
від урізу води, встановлена виходячи з
конкретних умов планування та забудови
Приазовського району. Для встановлення
меж прибережної захисної смуги в
натурі була створена комісія, за
результатами роботи якої складені
відповідні акти. Згідно цих актів, при
встановлені меж прибережної захисної
смуги в натурі ніяких зауважень з боку
зацікавлених осіб не надходило, в актах
зафіксовано, що земельна ділянка може
використовуватись тільки за цільовим
призначенням.

Твердження щодо межі прибережної
захисної смуги уздовж морів та навколо
морських заток і лиманів у два
кілометри від урізу води не відповідає
вимогам законодавства, оскільки
відповідно до законодавства, в
населених пунктах прибережна захисна
смуга може встановлюватися лише з
урахуванням того, як була здійснена
забудова на момент встановлення
захисної смуги.

Отже, судовим рішенням, яке набрало
законної сили, було встановлено
правомірність встановлення
Приазовською районною радою ширини
прибережної захисної смуги в 50 метрів
від урізу води.

Суд зазначає, що з наявної в матеріалах
справи схеми розташування земельної
ділянки, загальною площею 0,2400 га, яка
розташована на території
Приморсько-Посадської сільської ради,
вбачається, що відстань від земельної
ділянки до урізу води Азовського моря
становить - 417 м.

Враховуючи вищезазначене, земельна
ділянка, належна позивачу, не
знаходиться у межах затвердженої 50-ти
метрової прибережної захисної смуги, а
тому посилання відповідача, в
обґрунтування оскаржуваної відмови, на
вимоги ст.ст. 60, 61 Земельного кодексу
України, ст.ст. 87, 88, 89 Водного кодексу
України є необґрунтованим та
безпідставним.

З наведених підстав, суд доходить
висновку про протиправність рішення
відповідача щодо відмови у
затвердженні проекту відведення
позивачу земельної ділянки площею 0,2400
га (кадастровий № :02:004:0573) на
території Приморсько-Посадської
сільської ради Приазовського району
Запорізької області, що була викладена
у листі №74/05-12 від 16.07.2014, а тому позовні
вимоги, в наведеній частині, підлягають
задоволенню.

Стосовно вимоги позивача, зобов'язати
відповідача затвердити проект
землеустрою щодо відведення позивачу
земельної ділянки площею 0,2400 га
(кадастровий №:02:004:0573) на
території Приморсько-Посадської
сільської ради Приазовського району
Запорізької області, суд зазначає
наступне.

Як зазначалося вище, відповідно до ст. 20
Земельного кодексу України зміна
цільового призначення земельних
ділянок приватної власності,
розташованих за межами населених
пунктів провадиться районною
державною адміністрацією.

Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування у місячний
строк з дня отримання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, погодженого в порядку,
встановленому статтею 186-1 цього
Кодексу, приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та зміну
її цільового призначення.

Отже, питання про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, розташованої за межами
населеного пункту, та зміну її
цільового призначення належать до
виключної компетенції районної
державної адміністрації.

Таким чином, вирішення питання про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки позивача,
площею 0,2400 га (кадастровий №
:02:004:0573) на території
Приморсько-Посадської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області належить до виключної
компетенції відповідача.

Відповідно до ст. 6 Конституції України
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Таким чином, суд, що є судовою гілкою
державної влади, не може брати на себе
повноваження, що належать до виключної
компетенції органу виконавчої влади, а
отже в задоволені позовних вимог
позивача про зобов'язання відповідача
затвердити проект землеустрою щодо
відведення позивачу земельної ділянки
площею 0,2400 га (кадастровий
№:02:004:0573) на території
Приморсько-Посадської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області, слід відмовити.

Разом з тим, для захисту прав позивача у
спірних правовідносинах, суд вважає за
необхідне зобов'язати відповідача у
місячний строк з дня набрання судовим
рішенням у даній справі законної сили
провести повторний розгляд заяви
позивача від 16.06.2014.

З урахуванням вище викладеного, суд
доходить висновку про необхідність
часткового задоволення вимог позивача,
а саме в наведеній вище частині.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Доданою до матеріалів справи
квитанцією №99206.28.3 від 01.09.2014
документально підтверджується факт
сплати позивачем судового збору в сумі
73,08 грн.

З врахуванням часткового задоволення
позовних вимог присудженню з
Державного бюджету України користь
позивача підлягає сума 36,54 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 158-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Приазовської районної державної
адміністрації Запорізької області про
визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Приазовської районної державної
адміністрації Запорізької області
ОСОБА_1, викладену у формі листа від
16.07.2014 №75/05-12, у затвердженні проекту
відведення позивачу земельної ділянки
зі зміною її цільового призначення на
«ведення індивідуального садівництва»
площею 0,2400 га (кадастровий №
:02:004:0573) на території
Приморсько-Посадської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області.

Зобов'язати Приазовську районну
державну адміністрацію Запорізької
області у місячний строк з дня набрання
даним судовим рішенням законної сили
провести повторний розгляд заяви
ОСОБА_1 від 16.06.2014.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, зареєстрований:
ІНФОРМАЦІЯ_1) судовий збір у сумі 36,54
грн. (тридцять шість гривень 54 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль