Справа № 809/2702/14
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"10" жовтня 2014 р.
Справа № 809/2702/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Боброва Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання
Дмитрашко О.М.,

позивача - не з'явився,

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до департаменту соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14.08.2014 року ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до департаменту соціальної
політики Івано-Франківської обласної
державної адміністрації (надалі -
відповідач) про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем в порушення вимог статті
41 Конституції України, пункту 42 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №999 від 08.09.1997 року, у
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин, безпідставно
відмовлено позивачу в наданні дозволу
на зняття з обліку в органах ДАІ УМВС
України в Івано-Франківській області
та перереєстрації автомобіля марки
Мерседес-Бенц, 1994 року випуску, кузов
НОМЕР_2, який, нині покійний, чоловік
позивачки - ОСОБА_3 отримав безоплатно
від громадянина Німеччини як
гуманітарну допомогу.

Позивачка в судове засідання не
з'явилась. На адресу суду подала
клопотання про розгляд справи без її
участі у зв'язку з поганим
самопочуттям. Позовні вимоги підтримує
в повному обсязі. Просила позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. На адресу суду
подав клопотання про розгляд справи
без його участі. Проти позову заперечив
та просив відмовити у його задоволенні.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, дослідивши і
оцінивши докази, суд дійшов висновку
про те, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою:
АДРЕСА_1. З 07.12.1963 року перебувала в
шлюбі з громадянином ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб та
паспортом громадянина України (а.с. 13,
15).

01.12.2003 року громадянин Німеччини ОСОБА_6
надав через Головне управління праці
та соціального захисту населення
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації інваліду третьої групи
ОСОБА_3 в якості гуманітарної допомоги
автомобіль марки Мерседес-Бенц С180, 1994
року випуску, кузов НОМЕР_2.

Згідно наказу Головного управління
праці та соціального захисту населення
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації від 22.03.2004 року за №58
ОСОБА_3 як інваліду третьої групи
безоплатно видано вказаний вище
автомобіль без права продажу або
передачі іншій особі (а.с. 48-69).

26.03.2005 року вказаний автомобіль
зареєстровано на ОСОБА_3
Івано-Франківським МРЕВ ДАІ в
Івано-Франківській області та видано
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3, яке
містить обмеження щодо заборони його
продажу (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 24.12.2014 року серії НОМЕР_4. Згідно
довідки Обертинської селищної ради
Тлумацького району Івано-Франківської
області від 10.07.2014 року за №875 ОСОБА_5
проживала разом з ОСОБА_3 до дня його
смерті та вела з ним спільне
господарство (а.с. 12, 16, 71).

17.06.2014 року позивачка звернулася до
управління праці та соціального
захисту населення Тлумацької районної
державної адміністрації із заявою про
перереєстрацію на неї зазначеного вище
автомобіля. Заява передана на
вирішення на адресу відповідача (а.с. 70).

Разом з тим, розглянувши вказане
звернення, Департамент соціальної
політики Івано-Франківської обласної
державної адміністрації своїм листом
від 01.07.2014 року №1918/0501-43/10-14 відмовив їй
у наданні дозволу на перереєстрацію
автомобіля марки Мерседес-Бенц, 1994 року
випуску, кузов НОМЕР_2, мотивуючи це тим,
що в силу вимог пункту 41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19.07.2006 року № 999,
після смерті інваліда транспортний
засіб, який був в експлуатації менше
ніж 10 років, може бути переданий у
власність одному з членів сім'ї
інваліда за рішенням Мінсоцполітики
тільки за умови сплати податків і
зборів (а.с. 47).

Однак, таке рішення відповідача, що
викладене у зазначеному вище листі,
прийняте ним неправомірно,
необґрунтовано, без урахування всіх
обставин, що мали значення для його
прийняття, з порушенням прав позивача,
закріплених Конституцією України та
законами України, з огляду на наступне.

Нормами частини 1 статті 46 Конституції
України закріплено право кожного
громадянина на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини 2 статті 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані.

Постановою Кабінету Міністрів України
№999 від 08.09.1997 року затверджено Порядок
забезпечення інвалідів автомобілями
(надалі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку №999
позачергове безплатне забезпечення
автомобілями інвалідів війни,
інвалідів внаслідок Чорнобильської
катастрофи, а також продаж автомобілів
на пільгових умовах інвалідам від
загального захворювання, з дитинства,
батькам чи родичам дітей-інвалідів
здійснюється за місцем їх постійного
проживання та прописки Міністерствомм
праці та соціального захисту
Автономної Республіки Крим, головним
управлінням праці та соціального
захисту населення обласних, Київської
міської державної адміністрації і
управліннями праці та соціального
захисту населення Севастопольської
міської державної адміністрації у
межах фондів, виділених Міністерством
праці та соціальної політики.

Вказаний Порядок доповнено розділом
«Порядок надання автомобілів,
отриманих як гуманітарна допомога»
згідно з постановою Кабінету Міністрів
України №128 від 07.02.2001 року. Згідно
пункту 42 даного Порядку у редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, автомобілі, отримані
органами соціального захисту
населення як гуманітарна допомога,
видаються інвалідам (за їх бажанням)
безоплатно згідно з чергою за умови
зняття з обліку для забезпечення
автомобілем.

Автомобіль, отриманий органом
соціального захисту населення як
гуманітарна допомога для конкретної
фізичної особи, що перебуває на обліку
для забезпечення автомобілем в органах
соціального захисту населення,
видається такій особі (за її згодою)
незалежно від черги.

Аналіз Порядку №999 свідчить про те, що
першопочатково, а саме на час його
затвердження, безоплатне забезпечення
інвалідів автомобілями здійснювалося
виключно за рахунок державних коштів: у
межах фондів, виділених Міністерством
праці та соціальної політики, за
рахунок коштів, що передбачаються у
Державному бюджеті України на ці цілі,
а також Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань.

Із змісту пункту 4 Порядку випливає, що
цей пункт регламентує безоплатне
забезпечення інвалідів автомобілями
або їх продаж на пільгових умовах за
рахунок коштів Державного бюджету
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, тобто за рахунок
державних коштів. Передбачено, що таке
забезпечення провадиться на
десятирічний термін експлуатації без
права продажу, дарування і передачі
іншій особі. Разом з тим, пункт 42
Порядку передбачає не безоплатне
забезпечення або продаж на пільгових
умовах, а виключно безоплатну видачу
автомобілів, отриманих як гуманітарна
допомога, тобто за рахунок недержавних
коштів, і не містить жодних обмежень ні
щодо терміну експлуатації, ні щодо
відчуження такого автомобіля.

Правові, організаційні, соціальні
засади отримання, надання, оформлення,
розподілу і контролю за цільовим
використанням гуманітарної допомоги
врегульовано Законом України «Про
гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 року
за №1192-XIV, зі змінами та доповненнями
(надалі - Закон №1192-XIV).

Статтею 1 цього Закону №1192-XIV, у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, визначено, що
гуманітарна допомога - це цільова
адресна безоплатна допомога в грошовій
або натуральній формі, у вигляді
безповоротної фінансової допомоги або
добровільних пожертвувань, або
допомога у вигляді виконання робіт,
надання послуг, що надається
іноземними та вітчизняними донорами із
гуманних мотивів отримувачам
гуманітарної допомоги в Україні або за
кордоном, які потребують її у зв'язку з
соціальною незахищеністю,
матеріальною незабезпеченістю, важким
фінансовим становищем, виникненням
надзвичайного стану, зокрема внаслідок
стихійного лиха, аварій, епідемій і
епізоотій, екологічних, техногенних та
інших катастроф, які створюють загрозу
для життя і здоров'я населення, або
тяжкою хворобою конкретних фізичних
осіб.

Частиною 2 статті 6 Закону №1192-XIV
установлено, що комісія з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України може визнати
гуманітарною допомогою, із звільненням
від оподаткування та обов'язкових
платежів до бюджету, такі підакцизні
товари, зокрема, легкові автомобілі,
які на момент ввезення на митну
територію України були виготовлені не
більш як 10 років тому, з об'ємом двигуна
не більш як 1800 куб. см, що отримуються
Міністерством праці та соціального
захисту населення Автономної
Республіки Крим, управліннями
соціального захисту населення
обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій або Міністерством праці
та соціальної політики України для
подальшої передачі інвалідам, які
перебувають в установленому порядку на
обліку для отримання спеціального
автотранспорту.

Як зазначалось вище, судом установлено,
що громадянин Німеччини ОСОБА_6
подарував для інваліда третьої групи
ОСОБА_3 автомобіль марки Мерседес-Бенц
С180, 1994 року випуску, кузов НОМЕР_2 як
гуманітарну допомогу. Даний
транспортний засіб дарувався
конкретно особі, а тому право власності
на спірний автомобіль згідно з
волевиявленнями дарувальника набув
саме ОСОБА_3 на підставі, встановленій
законом, а саме, на підставі
одностороннього правочину.

Частиною 1 статті 41 Конституції України
закріплено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності.

Згідно статті 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

ОСОБА_1 згідно довідки Обертинської
селищної ради Тлумацького району
Івано-Франківської області від 10.07.2014
року за №875 є жінкою померлого ОСОБА_3,
яка проживала разом з ним до дня смерті,
вела з ним спільне господарство та в
розумінні Цивільного кодексу України є
першою спадкоємицею за законом на
майно покійного, у тому числі на
автомобіль марки Мерседес-Бенц, 1994 року
випуску, кузов НОМЕР_2.

Посилання відповідача на пункт 41
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року №999, яким визначено,
що за бажанням інвалідів головні
управління соціального захисту можуть
забезпечувати їх автомобілями,
ввезеними в Україну і визнаними в
установленому порядку гуманітарною
допомогою, без права продажу,
дарування, передачі (в тому числі за
довіреністю) іншій особі, суд не
приймає до уваги з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 26 Закону
України «Про реабілітацію інвалідів в
Україні» постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 року
№999 затверджено Порядок забезпечення
інвалідів автомобілями, пунктом 41
якого встановлені обмеження щодо
відчуження транспортного засобу
переданого інваліду як гуманітарну
допомогу. Вказана стаття Закону
України «Про реабілітацію інвалідів в
Україні» набрала чинності з 01 січня 2007
року, а відтак встановлені пунктом 41
цього Порядку обмеження щодо продажу,
дарування, передачі (в тому числі за
довіреністю) автомобіля, отриманого
інвалідом як гуманітарну допомогу,
іншій особі в силу положень статті 58
Конституції України не мають зворотної
дії у часі і не могли бути застосовані
до правовідносин щодо отримання
транспортного засобу позивачем та
встановлення обмеження (заборони
перереєстрації) при його реєстрації
26.03.2005 року.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 цієї статті КАС України
встановлено, що в справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Отже, судом установлено, що оскаржуване
рішення прийняте відповідачем:
неправомірно; необґрунтовано, тобто
без урахування всіх обставин, що мали
значення для його прийняття;
непропорційно, зокрема без дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав та
інтересів позивача і цілями, на
досягнення яких було спрямовано це
рішення та, крім того, з порушенням прав
позивачки, закріплених Конституцією
України та законами України

Враховуючи викладене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими та
правомірними, тому позов слід
задовольнити в повному обсязі.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 11, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії
Департаменту соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації щодо відмови громадянці
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків - НОМЕР_1) у
видачі документів, необхідних для
реєстрації у власність автомобіля
марки Mercedes-Benz С180, 1994 року випуску, кузов
НОМЕР_2.

Зобов'язати Департамент соціальної
політики Івано-Франківської обласної
державної адміністрації видати
громадянці ОСОБА_1 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків -
НОМЕР_1) документи, необхідні для
реєстрації у власність автомобіля
марки Mercedes-Benz С180, 1994 року випуску, кузов
НОМЕР_2.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, установлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
/підпис/
Ю.О. Бобров

Постанова в повному обсязі складена
15.10.2014 року.