Справа № 810/2735/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/2735/14
інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого-судді - Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Алжеко Україна» до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Алжеко Україна»
(далі - позивач, ТОВ «Алжеко Україна»)
звернулося до суду з позовом до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (далі - відповідач, Броварська
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області)
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 05.12.2013 року
№ та №.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року адміністративний позов було
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову про відмову в
задоволенні позову, вважаючи, що судом
неповно з'ясовано обставини справи та
неправильно застосовано норми
матеріального і процесуального права.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Алжеко Україна» є юридичною особою,
яка перебуває на податковому обліку
Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області як платник податку
на додану вартість (далі - ПДВ).

Відповідачем було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Алжеко Україна» з
питань бюджетного відшкодування ПДВ у
зменшення податкових зобов'язань з ПДВ
наступних звітних (податкових)
періодів за серпень 2013 року, за
результатами якої складено акт від
27.11.2013 року №306/15-2/377394481.

Згідно з висновками вказаного акту
перевірки, позивачем завищено
податковий кредит за липень 2013 року на
суму 240705,00 грн., що призвело до
завищення суми бюджетного
відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з ПДВ наступних звітних
(податкових) періодів за серпень 2013
року у розмірі 205856,00 грн.

На підставі акту від 27.11.2013 року
№306/15-2/377394481 відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення від
05.12.2013 року №, яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ у розмірі 205856,00 грн.
та застосовано штрафні (фінансові)
санкції у сумі 102928,00 грн., та №,
згідно з яким позивачу зменшено
показник від'ємного значення з ПДВ на
суму 34849,00 грн.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
господарські операції, вчинені між
позивачем і його контрагентом ТОВ
«ФРАНСем», мають реальний характер, а
тому в даному випадку наявні правові
підстави для визнання протиправними та
скасування оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та здійснивши системний аналіз
чинного законодавства, погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Податкового кодексу України
(далі - ПК України).

Так, відповідно до п.198.1. ст.198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту, в силу вимог п.198.2.
ст.198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.6. ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

П.п.200.1, 200.4 ст.200 ПК України передбачено,
що 200.1. сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Порядок складення платником
податку-продавцем податкової
накладної та надання її покупцю
визначено статтею 201 ПК України.

Відповідно до п.201.1. ст.201 ПК України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Згідно до ч.1 ст.9 Закону №996-XIV,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Аналогічні правові приписи містяться у
п.2.4 Положення №88.

Отже, з наведених законодавчих
положень вбачається, що правильність
визначення платником податків суми
бюджетного відшкодування з ПДВ
безпосередньо залежить від наявності в
нього права на формування податкового
кредиту. При цьому, підставою для
виникнення права платника податків на
формування податкового кредиту є
наявність одночасно двох умов: 1)
первинної документації, зокрема,
належним чином оформлених податкових
накладних; 2) наявність в осіб, які
здійснюють нарахування податку та
складання податкових накладних,
статусу платника податку.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що впродовж 2012 - 2013 років
позивач здійснював продаж, включаючи
проектування, виготовлення, доставку і
монтаж, підключення до комунікацій та
передачу готового об'єкта з модульних
конструкцій замовнику за проектом
«Єнакієве 1400» на підставі контракту
від 12.06.2012 №00112/50-3371-01/007, укладеного з
іноземним підприємством «Ер Лікід
Інжиніринг і Сервіс Україна». У рамках
реалізації вказаного проекту позивач
залучав субпідрядників для виконання
певних робіт.

Так, з метою виконання своїх
зобов'язань за вказаним контрактом ТОВ
«Алжеко Україна» уклало з ТОВ
«ФРАНСем» договір підряду від 20.06.2012
року №01-С-06UT1402, реальність
господарських операцій за яким
підтверджується відповідною первинною
документацією, а саме: податковою
накладною, довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт, актом
приймання-передачі виконаних робіт,
технічною документацією,
оборотно-сальдовими відомостями.

При цьому, перелічені первинні
документи складені з дотриманням вимог
ст.9 Закону №996-XIV та п.2.4 Положення №88.

Крім того, судова колегія відзначає, що
зі змісту спірного договору підряду,
укладеного між позивачем і ТОВ
«ФРАНСем», вбачається, що роботи за цим
договором здійснювалися поетапно, а їх
оплата мала складатися з 70% авансового
платежу від ціни угоди та 30%
остаточного розрахунку, який повинен
здійснюватися після підписання
сторонами остаточного акту про здачу
робіт та передачі виконавцем замовнику
приймально-здавальної документації.

Водночас, у період «липень 2013 року», за
результати якого позивачем було
сформовано податковий кредит та в
наступному визначено суму бюджетного
відшкодування за серпень 2013 року, ТОВ
«Алжеко Україна» здійснило авансовий
платіж на користь свого контрагента, що
повністю підтверджується відповідною
банківською випискою по рахунку
товариства, наявною в матеріалах
справи.

Більш того, колегія суддів вважає
необхідним зазначити, що позивачем
також надано відповідну первинну
документацію, підтверджуючу
реальність господарських
правовідносин між позивачем і
іноземним підприємством «Ер Лікід
Інжиніринг і Сервіс Україна» за
контрактом від 12.06.2012 №00112/50-3371-01/007, з
метою забезпечення виконання якого ТОВ
«Алжеко Україна» уклало спірний
договір підряду з ТОВ «ФРАНСем».

Таким чином, оскільки витрати позивача
за договором, укладеним між ним і ТОВ
«ФРАНСем», були відображені у
відповідних податкових накладних,
складених на підставі правовідносин
між позивачем та зазначеним
контрагентом, який на момент
виникнення спірних правовідносин був
зареєстрований як платник ПДВ,
первинні документи виписані та
зареєстровані відповідно до вимог
чинного законодавства, а доказами,
наявними в матеріалах справи повністю
підтверджується реальність
господарських операцій за спірним
договором підряду, рух коштів між його
сторонами та реалізація мети, з якої
було укладено цю угоду, то колегія
суддів вважає, що невизнання
відповідачем реальності таких
господарських операцій є
безпідставним.

Посилання апелянта на те, що під час
проведення перевірки податкової
звітності позивача ним не було надано
контролюючому податковому органу акт
виконаних робіт, колегія суддів вважає
необґрунтованими і такими, що є
недостатніми для висновку про
фіктивність спірних
фінансово-господарських операцій
позивача, а свідчить лише про
поверхневе дослідження відповідачем
їх сутності та змісту.

Таким чином, оскільки правильність
визначення позивачем суми бюджетного
відшкодування з ПДВ за серпень 2013 року
повністю підтверджується матеріалами
справи, а відповідачем, у порушення
приписів ч.2 ст.71 КАС України, не надано
ні під час розгляду справи в суді
першої інстанції, ні в ході
апеляційного провадження жодних
належних і допустимих, у розумінні ст.70
КАС України, доказів, які б
спростовували зазначені обставини, то
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
наявності правових підстав для
задоволення адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає його без змін.

Керуючись ст.ст.41, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.