Справа № 821/3467/14
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3467/1411
год. 31 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Марковської
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Державтоінспекції УМВС України в
Херсонській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання поновити
реєстрацію автомобіля,

встановив:

ОСОБА_1 ( далі - позивач, ОСОБА_1.)
звернулась до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Державтоінспекції УМВС
України в Херсонській області ( далі -
відповідач, УДАІ в Херсонській
області), у якому просить визнати
протиправними дії Міського відділу
реєстраційно - екзаменаційної роботи
Державної автоінспекції м. Херсона
Управління ДАІ в Херсонській області
щодо видачі дубліката свідоцтва про
реєстрацію автомобіля не його власнику
та зобов'язати УДАІ в Херсонській
області внести зміни до
автоматизованої інформаційної системи
обліку транспортних засобів та їх
власників - АІС "Автомобіль" у частині
виключення із бази даних
зареєстрованих транспортних засобів
відомостей стосовно зняття з обліку у
зв'язку з скасуванням державної
реєстрації автомобіля марки "Nissan Qashqai"
державний номер НОМЕР_1, що належить на
праві власності ОСОБА_1. на підставі
довідки-рахунку ДДР №573439 від 13.02.2009
року.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує
порушенням службовими особами MB PEP ДАІ
м. Херсона УДАІ в Херсонській області
пунктів 4.4, 3.1, 3.2, 3.16 Інструкції "Про
порядок здійснення підрозділами
Державтоінспекції МВС державної
реєстрації, перереєстрації та обліку
транспортних засобів, оформлення і
видачі реєстраційних документів,
номерних знаків на них", а саме, щодо
видачі дубліката технічного паспорту
на автомобіль марки "Nissan Qashqai" державний
номер НОМЕР_1 за підробленим підписом
власника автомобіля та за відсутності
підтверджуючих даних про його втрату.
Позивач також вказує, що на зазначений
вище автомобіль було накладено арешти
ВДВС Суворовського РУЮ, Комсомольським
РВУ МВС, проте ці факти також не було
взято до уваги відповідачем при
здійсненні видачі дубліката
технічного паспорту та подальшої
перереєстрації вказаного автомобіля
на ім'я колишнього чоловіка позивача
згідно рішення суду.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
та просили їх задовольнити.

Відповідач надав письмові заперечення,
в яких зазначив, що позивач пропустив
строк для звернення до суду з вказаним
позовом, а тому просить суд відмовити у
задоволені позовних вимог.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав письмові
заперечення та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши позивача та представників
позивача та відповідача, які брали
участь у судовому засіданні, з'ясувавши
обставини справи, перевіривши доводи
та давши їм належну правову оцінку,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, оцінивши їх у
сукупності, суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог,
виходячи з наступного.

Суд вказує, що частиною першою статті 6
КАС України встановлено, що кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно з приписами частини першої
статті 55 Конституції України, пункту
другого мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України №9-зп від
25 грудня 1997 року (справа за зверненням
жителів міста Жовті Води) будь-яка
особа має право звернутись до суду,
якщо її права порушуються, створено або
створюються перешкоди для їх
реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

З аналізу наведених норм та висновку
Конституційного Суду України
вбачається, що адміністративний суд
під час розгляду справи повинен
встановити факт або обставини, які б
свідчили про порушення прав, свобод чи
інтересів позивача з боку відповідача.

При цьому, суд вказує, що, вирішуючи по
суті спірні правовідносини, суд
зобов'язаний надати об'єктивну оцінку
наявності порушеного права чи
інтересу позивача на момент звернення
до суду, яке пов'язано безпосередньої з
вчиненням з боку суб'єкта владних
протиправних дій або прийняття
протиправного рішення або
протиправної бездіяльності, а також
визначити, чи відповідає обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права тим, що передбачені
законодавством та чи забезпечить такий
спосіб захисту відновлення порушеного
права позивача.

Як встановлено судом та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, у 2011 році позивач отримала
від Прокуратури м. Херсона лист від
16.11.2011 р. за №94/49-11 щодо незаконного
скасування постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи за
зверненням ОСОБА_1, у тому числі з
підстав здійснення працівниками
Державтоінспекції перереєстрації
належного їй автомобіля. З вказаного
листа Прокуратури м. Херсона позивачу
стало відомо, що 15.07.2011 року (колишній
чоловік позивача - ОСОБА_5 звернувся до
Херсонського міського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Державної автоінспекції міста Херсона
УДАІ в Херсонській області (MB PEP ДАІ м.
Херсона УДАІ в Херсонській області) з
заявою про реєстрацію на його ім'я за
рішенням суду автомобіля марки "Nissan
Qashqai" державний номер НОМЕР_1, який
належав ОСОБА_1 Цього ж дня, до MB PEP ДАІ м.
Херсона УДАІ в Херсонській від імені
ОСОБА_1 надійшла заява щодо видачі
дубліката свідоцтва про реєстрацію,
яка була подана не уповноваженою від
імені ОСОБА_1. особою. Крім того, даним
листом Прокуратура м. Херсона
повідомила позивача про те, що службові
особи MB PEP ДАІ м. Херсона УДАІ в
Херсонській області порушили пункти 4.4,
3.1, 3.2, 3.16 Інструкції "Про порядок
здійснення підрозділами
Державтоінспекції МВС державної
реєстрації, перереєстрації та обліку
транспортних засобів, оформлення і
видачі реєстраційних документів,
номерних знаків на них", оскільки не
встановивши особу заявника за
паспортом, за відсутності будь-яких
підтверджень втрати власником
свідоцтва про реєстрацію автомобіля та
на підставі заяви не власника
транспортного засобу видали іншій
особі дублікат свідоцтва про
реєстрацію зазначеного транспортного
засобу, який в подальшому було
використано при перереєстрації
зазначеного автомобіля на ОСОБА_5

У 2014 році позивач також отримала від
Управління МВС України в Херсонській
області лист від 28.03.2014 р. №8/11-251, яким
повідомлено про аналогічні порушення
службовими особами MB PEP ДАІ м. Херсона
УДАІ в Херсонській області встановлені
за наслідками розгляду звернення
ОСОБА_1 щодо неналежного розслідування
слідчими СВ Суворовського РВ ХМУ
кримінального провадження №0000040,
що стало підставою для її звернення до
суду з вказаними вимогами.

В ході розгляду даної справи судом
встановлено, що позивач не
заперечувала, що на теперішній час
колишній її чоловік ОСОБА_5 є законним
власником марки "Nissan Qashqai" і спір про
право на автомобіль відсутній, проте
вважає, що оскаржувані дії MB PEP ДАІ м.
Херсона УДАІ в Херсонській області
порушили її майнові права, як
попереднього власника вказаного
автомобіля, внаслідок видачі дубліката
технічного паспорту на автомобіль за
підробленим підписом попереднього
власника автомобіля, що підтверджено
висновком почеркознавчої експертизи,
зробленої в межах кримінального
провадження.

Суд вказує, що відносини, які виникають
у сфері державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів (далі - транспортні
засоби), оформлення та видачі
реєстраційних документів і номерних
знаків регулюються Законом України від
30 червня 1993 року №3353-XII "Про дорожній
рух", Порядком державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.1998 р. №1388 (у редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 23
грудня 2009 р. №1371) (далі - Порядок №1388),
Інструкцією "Про порядок здійснення
підрозділами Державтоінспекції МВС
державної реєстрації, перереєстрації
та обліку транспортних засобів,
оформлення і видачі реєстраційних
документів, номерних знаків на них",
затвердженою наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 11.08.2010 р.
№379, зареєстрованою в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2011 р. за №123/18861
(далі Інструкція №379).

Відповідно до частини четвертої статті
34 Закону України від 30 червня 1993 року
№3353-XII "Про дорожній рух" (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) державна реєстрація та облік
автомобілів, автобусів, мотоциклів та
мопедів усіх типів, марок і моделей,
самохідних машин, причепів та
напівпричепів до них, мотоколясок,
інших прирівняних до них ТЗ
здійснюються підрозділами ДАІ МВС. Для
автоматизованого обліку
зареєстрованих ТЗ та відомостей про їх
власників ведеться Єдиний державний
реєстр, держателем якого є ДАІ МВС.

Згідно пункту 1 Порядку №1388 на
території України встановлено єдину
процедуру державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів (далі - ТЗ),
оформлення та видачі реєстраційних
документів і номерних знаків.

Пунктом 8 цього Порядку передбачено, що
державна реєстрація (перереєстрація)
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів. Не допускаються до
державної реєстрації транспортні
засоби з правим розташуванням керма (за
винятком транспортних засобів, які
були зареєстровані в підрозділах
Державтоінспекції до набрання
чинності Законом України "Про дорожній
рух"). Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, є засвідчені
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою, зокрема копія
рішення суду, засвідчена в
установленому порядку, із зазначенням
юридичних чи фізичних осіб, які
визнаються власниками транспортних
засобів, марки, моделі, року випуску
таких засобів, а також
ідентифікаційних номерів їх складових
частин. Для державної реєстрації
транспортних засобів, що перебували в
експлуатації і зняті з обліку в
підрозділах Державтоінспекції, крім
зазначених у цьому пункті документів,
що підтверджують правомірність їх
придбання, подається свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) та копія
реєстраційної картки, що додається до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу на пластиковій
основі, з відміткою підрозділу
Державтоінспекції про зняття
транспортного засобу з обліку.

Аналогічні приписи містяться в
Інструкції № 379, зокрема, реєстрація ТЗ
проводиться працівниками Центру
відповідно до вимог пунктів 6 - 32
Порядку № 1388 для проведення реєстрації
ТЗ посадовими особами Центру
приймаються до розгляду письмові заяви
власників ТЗ - фізичних або юридичних
осіб, зразки яких наведено в додатках 1,
2 до цієї Інструкції. Реєстрація ТЗ
здійснюється на підставі заяви
власника, документа, що посвідчує його
особу, правомірність придбання ТЗ,
відповідність конструкції ТЗ
встановленим вимогам безпеки
дорожнього руху. При зверненні особи,
уповноваженої в установленому порядку
власником - фізичною особою ТЗ
здійснювати реєстрацію ТЗ, обов'язково
подається примірник нотаріально
посвідченої довіреності. Після
прийняття заяви посадовою особою
Центру проводяться огляд ТЗ, перевірка
документів та транспортного засобу за
наявними базами даних АІС та в разі
прийняття рішення щодо реєстрації
після сплати їх власниками
передбачених законодавством податків
і зборів (обов'язкових платежів), а
також внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортних засобів, державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку, відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків (п. 3.1. Інструкції). Особа
власника ТЗ або уповноваженої ним
особи встановлюється на підставі
паспорта громадянина України або
іншого документа, що його замінює, для
іноземців або осіб без громадянства -
на підставі документів, визначених
законодавством України (п. 3.2.
Інструкції).

За результатами дослідження
документів, наданих відповідачем до
матеріалів справи, судом встановлено,
що рішенням Суворовського районного
суду м. Херсону від 03.02.2011 р., яке набрало
законної сили 13.05.2011 р., у цивільній
справі №2-183/11 за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5, ОСОБА_7 про
розподіл майна та зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_5,
ОСОБА_7 було виділено з майна подружжя
у власність ОСОБА_5 автомобіль марки
"Nissan Qashqai" державний номер НОМЕР_1.

На підставі вказаного рішення суду,
11.07.2011 року ОСОБА_5 звернувся до УДАЇ в
Херсонській області з заявою про
реєстрацію на його ім'я автомобіля
марки "Nissan Qashqai" державний номер НОМЕР_1
та без свідоцтва про реєстрацію
(технічного паспорту) у зв'язку з його
втратою при поділу майна.

Висновком УДАЇ в Херсонській області
від 15.07.2011 р. " Про результати розгляду
заяви ОСОБА_5." було визнано, що у зв'язку
з втратою свідоцтва про реєстрацію
серії НОМЕР_2 та з метою проведення
реєстрації автомобіля на підставі
рішення суду, ОСОБА_5 необхідно
отримати дублікат свідоцтва про
реєстрацію, який відповідно до п. 5.9.
Інструкції "Про порядок здійснення
підрозділами Державтоінспекції МВС
державної реєстрації, перереєстрації
та обліку транспортних засобів,
оформлення і видачі реєстраційних
документів, номерних знаків на них"
повинен бути виписаний на ім'я
попереднього власника ОСОБА_1

15.07.2011 р. ОСОБА_5, від імені позивача
ОСОБА_1, звернувся до УДАЇ в Херсонській
області з заявою №22572904 (961836) про видачу
дубліката свідоцтва про реєстрацію
автомобіль марки "Nissan Qashqai" державний
номер НОМЕР_1.

16.07.2011 р. УДАІ в Херсонській області
отримало від ОСОБА_5, в особі довіреної
особи ОСОБА_8, заяву №22572904 (961850) про
видачу тимчасового талону у зв'язку з
уточненням реєстраційних даних та за
наслідками розгляду якої ОСОБА_5 було
видано тимчасовий талон ДАП №904309.

29.07.2011 р. УДАІ в Херсонській області
отримало заяву від ОСОБА_5 про
реєстрацію ТЗ за новим власником
згідно рішення суду та за наслідками
розгляду якої було видано на його ім'я
свідоцтво про реєстрацію автомобіля
"Nissan Qashqai".

Судом також встановлено, згідно ухвали
слідчого судді Комсомольського
районного суду м. Херсона від 24.06.2014
року у справі №667/5002/14-к, яке набрало
законної сили згідно ухвали
Апеляційного суду Херсонської області
від 21.07.2014 року, відмовлено у
задоволенні скарги ОСОБА_1 про
скасування постанови старшого
слідчого відділу прокуратури
Херсонської області від 25.04.2014 р. про
закриття кримінального провадження
від 01.04.2014 р. №0000077 за ознаками
кримінального правопорушення
передбаченого ч.1 ст. 367 КК України у
зв'язку з тим, що оформлення дублікату
свідоцтва про реєстрацію автомобіля та
його подальша перереєстрація на
ОСОБА_5, відбулася виключно на підставі
рішення суду, яким визнано право
власності за ОСОБА_5 на автомобіль "Nissan
Qashqai" державний номер НОМЕР_1., а
відомості про обставини втрати
попереднього свідоцтва про реєстрацію
цього автомобіля не впливають на
перереєстрацію транспортного засобу у
зв'язку зі зміною власника.

Відповідно до частини четвертої статті
72 Кодексу адміністративного
судочинства України вирок суду у
кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, наведена процесуальна
норма встановлює обов'язковість для
врахування адміністративним судом
фактів, наведених, зокрема, у постанові
у справі про адміністративний
проступок, щодо часу, місця та
об'єктивного характеру відповідного
діяння тієї особи, правові наслідки,
дій чи бездіяльності якої є предметом
розгляду в адміністративній справі.

Водночас правова кваліфікація діяння
особи, наведена у такій постанові
(тобто застосування тих чи інших
правових норм до відповідної
поведінки), не є обов'язковою для
адміністративного суду.

Висновки та оцінки іншого суду щодо
правомірності поведінки особи, її
винуватості у вчиненні правопорушення
тощо не позбавляють адміністративний
суд, який розглядає по суті справу,
предмет якої пов'язаний із
відповідними діяннями цієї особи,
права надати їм власну оцінку.

В ході розгляду даної справи позивач та
його представник стверджували, що під
час досудового розслідування
об'єднаного кримінального провадження
було проведено почеркознавчу
експертизу підпису позивача на заяві №
22572904 (961836) від 15.07.2011 р. про видачу
дубліката свідоцтва про реєстрацію
автомобіль марки "Nissan Qashqai" державний
номер НОМЕР_1, якою встановлено, що
підпис на вказаній заяві зроблено не
ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що згідно довідки
Старшого слідчого Слідчого відділу
Суворовського РВ ХМУ УМВС України в
Херсонській області від 16.09.2014 р. за
№36/18650 зареєстровано заяву ОСОБА_1 про
кримінальне правопорушення за
№000040 за ст. 358 ч. 1 КК України, в
ході досудового розслідування
проведено почеркознавчу експертизу
підпису ОСОБА_1 та отримано висновок
експерт №2357 від 02.09.2013 р., згідно якого
підпис від імені ОСОБА_1 в графі "Підпис
власника (довіреної особи)", наданої до
дослідження заяви №22572904 (961836) від 15.07.2011
р. виконаний не гр. ОСОБА_1

При цьому, суд вказує, що публічний
порядок держави порушується у разі
недотримання нормативних актів, у яких
він закріплений, а підробка документів
(підробка підпису іншої особи), на факт
якого позивач посилається, як на
підставу позовних вимог, є злочином,
відповідальність за який встановлена
Кримінальним кодексом України, тому
суд вважає, що за обставин, які склалися
у даній справі, визначенню
протиправних дій відповідача, які є
предметом спору, повинен передувати
вирок суду про встановлення факту
підробки документів.

Отже, суд вважає, що посилання позивача
на вчинення відповідачем дій за
підробленими документами є
безпідставними, оскільки не
підтверджені допустимими доказами.

Суд вказує, що відповідно до п. 4.4.
Інструкції № 379 у разі втрати
(викрадення) свідоцтва про реєстрацію
ТЗ (технічного паспорта) посадовими
особами Центру приймаються до розгляду
письмові заяви власників ТЗ, зразки
яких наведено в додатках 1, 2. Такі заяви
можуть прийматись від осіб,
уповноважених у встановленому порядку
отримувати нові свідоцтва про
реєстрацію ТЗ, за винятком випадків,
коли в Центрі наявна інформація про
анулювання таких повноважень. При
цьому виконуються дії, передбачені
пунктами 3.1 - 3.6, 3.9, 3.11 - 3.13, 3.15 - 3.18 глави 3
цієї Інструкції. Попередньо до бази
даних АІС "Документ" вноситься
інформація про втрату (викрадення)
свідоцтва про реєстрацію ТЗ
(технічного паспорта), про що на заяві
(додаток 1 або 2) робиться відповідний
запис та ставиться підпис
уповноваженої посадової особи Центру
із зазначенням дати та часу внесення
інформації до бази даних АІС. До
матеріалів справи долучається
пояснення власника ТЗ (акт службового
розслідування для юридичної особи)
щодо його втрати.

Підпунктом 4.4.1. п. 4.4. цієї Інструкції
передбачено, що власнику ТЗ
(уповноваженій особі) видається нове
свідоцтво про реєстрацію ТЗ згідно з
пунктом 18 Порядку.

Пунктом 18 Порядку №1388 передбачено, що
замість утраченого свідоцтва про
реєстрацію (технічного паспорта)
знятого з обліку транспортного засобу
на підставі заяви власника або його
представника підрозділ
Державтоінспекції, в якому проводилося
зняття з обліку, видає копію
реєстраційної картки, яка
засвідчується підписом посадової
особи, що скріплений печаткою
підрозділу Державтоінспекції, із
внесенням відповідних службових
відміток. Знайдені свідоцтва про
реєстрацію (технічні паспорти) і
номерні знаки після видачі нових
вважаються недійсними і здаються до
підрозділів Державтоінспекції.

Відповідно до пункту 40 вказаного
Порядку зняття з обліку ТЗ проводиться
після їх огляду в підрозділах ДАІ на
підставі заяви власника, документа, що
посвідчує особу, виконавчого напису
нотаріуса, постанови державного
виконавця або рішення суду. У разі
встановлення факту знищення,
фальсифікації або підроблення
ідентифікаційних номерів складових
частин ТЗ, виявлення ТЗ, зареєстрованих
(перереєстрованих), знятих з обліку в
підрозділах ДАІ, у тому числі
тимчасово, за фіктивними чи
підробленими документами або таких, що
розшукуються правоохоронними органами
України у зв'язку з незаконним
заволодінням, працівники підрозділів
ДАІ оформляють в установленому порядку
необхідні документи, скасовують
державну реєстрацію (перереєстрацію),
зняття з обліку ТЗ і передають усі
відповідні документи та за наявності
ТЗ до органів внутрішніх справ для
подальшого проведення перевірки. Якщо
виявлено факт підроблення митних
документів, їх ксерокопії з необхідним
поясненням надсилаються до митних
органів, у зоні діяльності яких
проживають особи, за якими
зареєстровані відповідні ТЗ.

З огляду на вказані правові приписи суд
приходить до висновку, що у разі
встановлення факту, що документи, на
підставі яких знято з обліку ТЗ, є
фіктивними чи підробленими, органи ДАІ
відмовляють у реєстрації ТЗ, а якщо
такий факт встановлено в період
експлуатації автомобіля після його
реєстрації, відповідно до абзацу
третього пункту 40 Порядку скасовують
реєстрацію незалежно від того, хто є
власником автомобіля.

Проте, суд вказує, що на момент розгляду
даної справи судові рішення щодо
встановлення факту підробки підпису
ОСОБА_1 у заяві №22572904 (961836) від 15.07.2011 р.
відсутні, що не заперечувалось
позивачем в судовому засіданні, а тому
висновок експерта №2357 від 02.09.2013 р.,
зроблений в рамках кримінального
провадження, не може бути доказом у
розумінні ст. 69 КАС України.

Таким чином, суд вважає, що на момент
розгляду даної справи наведені
позивачем обставини є недостатніми для
висновку про наявність у діях
відповідача протиправних дій щодо
зняття з обліку автомобіля за
підробленими документами.

Щодо доводу позивача про видачу
відповідачем дубліката технічного
паспорту при наявності арешту ВДВС
Суворовського РУЮ (ухвала № 2-7821. УДАІ в
Херсонській області №6/3-2047.
Суворовським РУЮ №45924, Комсомольським
РВУ МВС №386910, №35/5110) на зазначений вище
автомобіль, то суд вказує на наступне.

Відповідно до змісту частини другої
статті 11 КАС України суд розглядає
адміністративні справи не інакше, як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог.

Враховуючи наведену норму, суд вирішує
спір в межах заявлених позовних вимог
та обраного способу захисту порушених
прав.

Суд вказує, що предметом розгляду у
даній справі є протиправність дій
відповідача щодо видачі дубліката
свідоцтва про реєстрацію автомобіля за
підробленими документами та як
наслідок зобов'язання УДАІ в
Херсонській області вчинити певні дії
з метою поновлення порушених прав
позивача.

З огляду на викладене, суд вважає, що
наявність арешту на зазначений вище
автомобіль становлять самостійні
правові підстави для позовних вимог
щодо скасування зняття з обліку та/або
перереєстрації на нового власника
транспортних засобів, проте вказана
вимога не була заявлена позивачем до
початку розгляду справи по суті, як це
передбачено ст.ст.51, 137 КАС України.

Оцінка судом обставин справи базується
на наданих доказах, їх належності та
переконливості, в поєднанні з
принципами КАС України.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
УДАІ в Херсонській області внести
зміни до автоматизованої
інформаційної системи обліку
транспортних засобів та їх власників -
АІС "Автомобіль" у частині виключення
із бази даних зареєстрованих
транспортних засобів відомостей
стосовно зняття з обліку у зв'язку з
скасуванням державної реєстрації
автомобіля марки "Nissan Qashqai" державний
номер НОМЕР_1, що належить на праві
власності ОСОБА_1 на підставі
довідки-рахунку ДДР №573439 від 13.02.2009
року, то такі вимоги є похідними від
позовних вимог про визнання дій УДАІ в
Херсонській області протиправними і
тому не підлягають задоволенню.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в
Україні є практика Європейського суду
з прав людини, яка статтею 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" визнана джерелом
права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифіковано Україною 17.07.1997 року,
набула чинності для України 11.09.1997 року)
"Кожен має право на ... розгляд його
справи упродовж розумного строку ...
судом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру...".

Вирішуючи питання стосовно
застосування ч.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, суд бере до уваги, що в рішенні
Європейського суду з прав людини по
справі "Бендерський проти України"
(Заява №22750/02§42) суд нагадує, що
відповідно до практики, яка відображає
принцип належного здійснення
правосуддя, судові рішення мають в
достатній мірі висвітлювати мотиви, на
яких вони базуються. Межі такого
обов'язку можуть різнитися залежно від
природи рішення та мають оцінюватись в
світлі обставин кожної справи. Право
може вважатися ефективним, тільки якщо
зауваження сторін насправді
"заслухані", тобто належним чином
вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень, з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини першої статті 70
КАС України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмета
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи
наявні у матеріалах справи докази в
сукупності, суд дійшов висновку, що
позивач передчасно звернувся до суду з
вказаними вимогами, оскільки належними
доказами не підтверджено обставини, на
які він посилається, натомість наявні в
матеріалах справи докази не дають суду
підстав для висновку про
протиправність дій відповідача, що є
підставою для відмови у задоволені
позовних вимог.

При цьому, суд вказує, що передчасне
звернення позивача до суду з вказаними
вимогами спростовує довід відповідача
щодо відмови у задоволені позовних
вимог з підстав пропуску позивачем
строку звернення до суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України у
разі ухвалення судового рішення на
користь сторони, яка є суб'єктом
владних повноважень, сплачений судовий
збір позивачу не повертається.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-163 КАС України, суд -

постановив:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 28 жовтня 2014 р.

Суддя
Дубровна
В.А.

кат. 3.7.2