Справа № 826/8054/13-а
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/6948/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю
секретаря представників сторін: від
позивача: від відповідача:Муравйов О. В.
Вербицька О. В. Маринчак Н. Є. Горголь
І.С. Жуков Д. О. Лузя Л. О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Іфан» на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.01.2014 рокуу
справі№ 826/8054/13-аза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю «Іфан»до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва
Державної податкової
службипровизнання неправомірними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03.07.2013 року у справі № 826/8054/13-а позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби № від 18.02.2013 року, №
від 08.05.2013 року та № від 08.05.2013
року.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.01.2014 року
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва державної податкової
служби задоволено. Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03.07.2013 року у справі № 826/8054/13-а
скасовано та ухвалено нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із постановою
апеляційного суду, позивач звернувся
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
просить її скасувати, залишити в силі
постанову суду першої інстанції. Свої
вимоги заявник обґрунтовує порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем
документальної позапланової перевірки
ТОВ «Іфан» з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
операцій з ТОВ «Євросонік» за період з
01.10.2010 року по 31.12.2010 року складено акт
від 06.02.2013 року № 63/1-22-80-33777146, яким
зафіксовано порушення, зокрема, абз. 4
пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», у
зв'язку з чим занижено податок на
прибуток підприємства на загальну суму
98 282,00 грн., пп. пп. 7.2.3, 7.2.6 п. 7.2, пп. пп. 7.4.1,
7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», у зв'язку з
чим занижено податок на додану
вартість на загальну суму 78 626,00 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем 18.02.2013 року Державною
податковою інспекцією у
Голосіївському районі м. Києва
Державної податкової служби прийняті
податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено ТОВ «Іфан»
суму грошового зобов'язання в розмірі
122 853,00 грн., з якої: за основним платежем
- 98 282,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 24 571,00 грн. за платежем:
податок на прибуток приватних
підприємств,

- № , яким збільшено ТОВ «Іфан»
суму грошового зобов'язання в розмірі 97
474,00 грн., з якої: за основним платежем - 78
626,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 18 848,00 грн. за платежем:
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг),

За результатами адміністративного
оскарження Державною податковою
інспекцією у Голосіївському районі м.
Києва Державної податкової служби
08.05.2013 року винесено податкові
повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено ТОВ «Іфан»
суму грошового зобов'язання в розмірі 94
232,00 грн., з якої: за основним платежем - 75
385,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 18 847,00 грн. за платежем:
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг),

- № , яким зменшено ТОВ «Іфан» суму
від'ємного значення податку на додану
вартість у розмірі 3 241,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не навів жодних обставин та
доказів, які б свідчили про незвичність
цін за спірними операціями, або про
невідповідність господарських
операцій цілям та завданням статутної
діяльності сторін цих операцій,
незвичності цих операцій для цих осіб,
збитковості здійснених операцій, або
інших обставин, які б в сукупності
могли свідчити про фіктивність
вчинення операцій, а також того, що
вчинення зазначених операцій не було
обумовлено розумними економічними
причинами (цілями ділового характеру),
а дії позивача та його контрагента були
спрямовані на отримання
необґрунтованої податкової вигоди чи
заволодіння майном держави.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про відмову в позові, оскільки
відсутні підстави для включення до
складу валових витрат сум, сплачених за
цими угодами, а до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість,
сплачених відповідно до податкових
накладних, оформлених його
контрагентом, з огляду на те, що
відповідні документи не підписані
особою, яка належить до кола осіб,
наділених таким правом у визначеному
законом порядку.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком апеляційного суду,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

У справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють,
серед іншого, чи вчинені вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства передбачено, що судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до п. 1.32 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» господарська діяльність -
будь-яка діяльність особи, направлена
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі, коли безпосередня
участь такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою.

Згідно із п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податків у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх
подальшого використання у власній
господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються,
зокрема, суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті (пп. 5.2.1 п. 5.2
ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»).

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду. Якщо у подальшому
такі товари (послуги) починають
використовуватися в операціях, які не є
об'єктом оподаткування згідно зі
статтею 3 цього Закону або звільняються
від оподаткування згідно зі статтею 5
цього Закону, чи основні фонди
переводяться до складу невиробничих
фондів, то з метою оподаткування такі
товари (послуги), основні фонди
вважаються проданими за їх звичайною
ціною у податковому періоді, на який
припадає початок такого використання
або переведення, але не нижче ціни їх
придбання (виготовлення, будівництва,
спорудження).

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (пп. 7.4.5 п. 7.5
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість»).

Аналогічні положення містять ст.ст. 198,
201 Податкового кодексу України.

Отже, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
формування податкового кредиту з ПДВ
наступають лише у разі реального
(фактичного) вчинення господарських
операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

Судом першої інстанції встановлено, що
реальність господарських операцій по
виконанню договору № 04/10-ІФ від 01.10.2010
року, укладеного між ТОВ «Євросонік» та
ТОВ «Іфан» про поставку температурної
камери для маятникового копра,
підтверджується наявними у справі
документами, зокрема, видатковою
накладною № 10275 від 27.10.2010 року,
податковою накладною № 10275 від 27.10.2010
року на загальну суму 411 754,80 грн., в тому
числі ПДВ - 68 625,80 грн., випискою по
рахунку.

25.10.2010 року між ТОВ «Євросонік», як
виконавцем, та ТОВ «Іфан», як
замовником, укладено договір № 25/11-ІФ,
за умовами якого виконавець
зобов'язується налагодити
температурну камеру для маятникового
копра, вимоги до якої вказані в
«Технічних вимогах на температурну
камеру для маятникового копра».

Між сторонами договору погоджено
Технічні характеристики на
температурну камеру для маятникового
копра, які є додатком № 1 до договору
від 01.10.2010 року № 04/10-ІФ.

Виконання умов договору № 25/11-ІФ
підтверджується податковою накладною
№ 122201 від 22.12.2010 року на загальну суму 60
000,00 грн., в тому числі ПДВ - 10 000,00 грн.,
актом здачі-прийняття робіт (виконання
послуг) № 122201, згідно якого виконавцем
проведено роботу по налагодженню
маятникового копра, випискою по
рахунках.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем укладено договори з ТОВ
«Євросонік» з метою виконання своїх
зобов'язань, згідно з укладеним 03.03.2010
року договором № 426/41-НТЦ з ДП
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом», за умовами
якого ТОВ «Іфан» зобов'язується в
порядку і на умовах, визначених в
даному договорі, поставити
температурну камеру для маятникового
копра, (обладнання для дослідження
зразків-свідків корпусів реакторів
енергоблоків ХАЕС-2/РАЕС-4), вимоги до
якої вказані в «Технологічних вимогах
на температурну камеру для
маятникового копра», здійснити його
наладку і провести навчання
спеціалістів згідно умов, позначених в
пунктах 8.1 і 8.4.

15.11.2010 року між ДП «Науково-технічний
центр» ДП «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
та ТОВ "Іфан" підписано акт № 2
здачі-приймання виконаних робіт,
згідно з яким ТОВ "Іфан" виконано роботи
по монтажу, наладці, запуску,
випробуванню температурної камери для
маятникового копра, проведено навчання
персоналу покупця з роботою
обладнання. В акті зазначено, що роботи
виконані в повному обсязі,
відповідають умовам договору від 03.03.2010
року № 426/41-НТЦ.

15.11.2010 року між ДП «Науково-технічний
центр» ДП «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
та ТОВ «Іфан» затверджено акт вводу в
випробувально-промислову експлуатацію
температурної камери для маятникового
копра у відповідності до договору №
426/41-НТРЦ від 03.03.2010 року (№ від
03.03.2010 року), згідно з яким в період з 10
по 12 листопада 2010 року в Інституті
ядерних випробувань Національної
академії наук України, який є кінцевим
користувачем поставленого обладнання,
виконано введення в
випробувально-промислову експлуатацію
температурної камери для маятникового
копра.

Посилання відповідача на обставини,
встановлені в актах Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби від 31.03.2011 року № 337/23-6/37240875 про
результати документальної невиїзної
перевірки ТОВ «Євросонік» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2011 року по
28.02.2011 року, від 09.03.2011 року № 174/23-6/37240875
про результати документальної
невиїзної перевірки ТОВ «Євросонік» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за грудень 2010 року, від
08.12.2011 року № 1587/2306/37240875 про результати
документальної невиїзної перевірки
ТОВ «Євросонік» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
жовтень-грудень 2010 року відносно
відсутності юридичної особи ТОВ
«Євросонік» за її місцезнаходженням та
неподання юридичною особою з січня 2011
року до податкового органу фінансової
звітності, не є безумовною підставою
для висновків про безтоварність
спірних операцій за умови наявності
первинних документів, які спростовують
такі доводи.

Чинне законодавство України не ставить
в залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання, зокрема тим, який не
був постачальником товарів (послуг), на
вартість яких нарахований ПДВ, що
включений платником податку до
податкового кредиту.

Посилання відповідача на висновки
спеціалістів Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
від 14.06.2011 року № 427 та від 11.04.2011 року №
574, підлягають відхиленню, враховуючи
положення ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якими визначено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Під час розгляду справи, на момент
складання податкових накладних
позивач та його контрагент були
зареєстровані як платники податку на
додану вартість та мали свідоцтва
платника податків на додану вартість.

Враховуючи, що позивачем надано
первинні документи, що стосуються
господарських операцій за участю ТОВ
«Євросонік», які фактично
підтверджують реальне здійснення
правочину і досягнення позивачем
законної мети його здійснення, а
відповідачем в порушення ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
не доведено висновки акта перевірки
щодо наявності порушень з боку
платника, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
задоволення позову.

Отже, прийняте апеляційним судом нове
рішення у справі про відмову в
задоволенні позову підлягає
скасуванню, а постанова суду першої
інстанції - залишенню в силі відповідно
до ст. 226 Кодексу адміністративного
судочинства України.

За таких обставин касаційна скарга
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Іфан»
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.01.2014 року
у справі № 826/8054/13-а скасувати.

Постанову Окружного адміністративного
міста Києва від 03.07.2013 року у справі №
826/8054/13-а залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак