Справа № 500/3498/14-а
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

30 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 500/3498/14-а

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бурнусус О.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді -Яковлева Ю.В.судді -Вербицької
Н.В.судді -Скрипченка В.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області на
постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 17 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
Одеської області та виконавчого
комітету в особі комісії з питань
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
про визнання протиправними дій та
визнання незаконним і скасування
рішення,

встановила:

Позивач - ФОП ОСОБА_4 звернулась до суду
із позовом до ВК Ізмаїльської МР
Одеської області, в якому просила
визнати протиправними дії виконавчого
комітету в особі комісії з питань
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачів
щодо складання акту №7 про визначення
та відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам від 04
квітня 2014 року, а також визнати
незаконним та скасувати рішення
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради №372 «Про затвердження
акту про визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам №7» від 23 квітня 2014
року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що відповідачем
наголошуєвалось на тому, що позивачем
не було укладено договору оренди землі,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в
той час як такий договір було укладено
14.09.2007 року ОСОБА_4 з Ізмаїльською
міською радою, а також позивач
сплачував орендну плату за цим
договором. Розмір орендної плати може
визначатися лише у договорі оренди
земельної ділянки. Необґрунтованим на
думку позивача є також і посилання
відповідача як на підставу прийняття
спірного рішення, щодо визначення та
відшкодування розміру збитків від
неукладення договору оренди, на
Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам, затверджений
постановою КМ України від 19.04.1993 року
№284, оскільки відшкодування збитків у
вигляді неодержаних доходів від
орендної плати за землю зазначеним
Порядком не передбачено. Також позивач
зазначала, що розмір земельної ділянки,
якою вона користується, був визначений
відповідачем без належних доказів.
Відсутність переоформлених
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку, не може
кваліфікуватись як самовільне
зайняття земельної ділянки, а тому
підстав для відшкодування збитків,
передбачених чинним законодавством,
немає. При користуванні земельною
ділянкою не було завдано шкоди
територіальній громаді, оскільки до
місцевого бюджету сплачувалась
орендна плата у розмірі земельного
податку у встановлених розмірах, що
підтверджується відповідною
квитанцією.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача заперечував
проти позову та просив відмовити у його
задоволенні.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду від 17 вересня 2014
року адміністративний позов було
задоволено частково. Було визнано
незаконним та скасовано рішення
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради №372 від 23.04.2014 року «Про
затвердження акту про визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам №7 від 12.03.2014
року». В іншій частині позовних вимог
було відмовлено.

В апеляційній скарзі ВК Ізмаїльської
МР Одеської області, з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання щодо скасування
оскаржуваної постанови та прийняття
нової про відмову у задоволенні позову
в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що
договором дарування від 23.04.2004 року
ОСОБА_5. ОСОБА_6, ОСОБА_7 подарували
ОСОБА_4 11/60 частин житлового
домоволодінні з надвірними спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Договором дарування від 19.08.2004 року
ОСОБА_8 передала у власність ОСОБА_4
майно у вигляді 2/15 частин житлового
домоволодіння.

Земельна ділянка за вказаною адресою
належить територіальній громаді м.
Ізмаїла в особі Ізмаїльської міської
ради.

14.09.2007 року між Ізмаїльською міською
радою та ОСОБА_4 було укладено договір
оренди земельної ділянки площею 0,0519 га,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Цільове призначення земельної ділянки:
для будівництва та обслуговування
жилого будинку та господарських
будівель (п.14 договору). Згідно п.8
вказаного Договору орендну плату було
визначено у розмірі податку на землю.

05.04.2007 року рішенням виконкому
Ізмаїльської міської ради Одеської
області №467 було вирішено виключити зі
складу житлового фонду частину жилого
будинку літ. А, приміщення 1, 8, 9, 10, 11
розташованого по АДРЕСА_1, що належить
на праві приватної власності ОСОБА_4 та
зобов'язано позивача оформити
відповідні документи у зв'язку зі
зміною цільового призначення частини
жилого будинку під магазин по АДРЕСА_1.
Також було вказано, що розмір земельної
ділянки під магазин складає 0,0088 га
(землі комерційної діяльності).

Рішенням Ізмаїльської міської ради
Одеської області № 1030-У від 30.11.2007 року
було надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою, щодо відведення земельної
ділянки у довгострокову оренду
терміном на 25 років суб'єкту
підприємницької діяльності - ФОП
ОСОБА_4, площею 0,0088 га для експлуатації
магазину по АДРЕСА_1. Позивачкою була
розроблена землевпорядна документація
на вищевказану земельну ділянку площею
0,0088 га під магазин.

Рішенням Ізмаїльської міської ради
Одеської області №2092-У від 27.03.2009 року
було затверджено проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки в
довгострокову оренду терміном на 25
років ФОП ОСОБА_4 для експлуатації
магазину в зв'язку зі зміною цільового
призначення присадибної земельної
ділянки по АДРЕСА_1 та надано в
довгострокову оренду земельну ділянку
площею 0,0088 га для експлуатації
магазину. Також вищевказаним рішенням
було встановлено розмір орендної плати
- 6% від грошової оцінки земельної
ділянки в рік.

Окремо договір земельної ділянки
площею 0,0088 га Ізмаїльською міською
радою Одеської області з ФОП ОСОБА_4
укладено не було.

23 квітня 2014 року виконавчим комітетом
Ізмаїльської міської ради Одеської
області було прийнято рішення за № 372
про затвердження Акту про визначення
та відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам № 7 від
04.04.2014 року.

Вказаним рішенням виконавчим
комітетом Ізмаїльської міської ради
було затверджено збитки, нанесені
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 за
час користування земельною ділянкою
площею 0,0088 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з ухиленням
від укладення договору оренди землі, за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, в
розмірі 9889,96 грн. та затверджено Акт про
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
№ 7 від 04.04.2014 року.

Згідно вказаного Акту про визначення
та відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам № 7 від
04.04.2014 року ФОП ОСОБА_4 було завдано
збитків власнику землі або
землекористувачу за фактичне
використання земельної ділянки, які
визначаються відповідно до розрахунку
розміру втрат місцевого бюджету, який
проведений фінансовим управління
Ізмаїльської міської ради і складає
9889,96 грн. та було встановлено строк
сплати завданих збитків у місячний
термін. Розмір втрат місцевого бюджету
було визначено згідно відповідного
розрахунку - додатку до вищевказаного
Акту №7 від 04.04.2014 року.

У зв'язку із прийняттям вказаного
рішення, на адресу позивача було
надіслано повідомлення голови комісії
з питань визначення розміру збитків
власникам землі та землекористувачам в
місті Ізмаїлі, в якому, зокрема, було
зазначено про необхідність
відшкодування збитків, спричинених у
зв'язку з ухиленням від укладання
договору оренди землі (використання
земельної ділянки без оформлення
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку відповідно до закону,
використання земельної ділянки з
порушенням земельного законодавства,
законодавства про плату за землю).

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд 1-ї інстанції виходив з того, що при
неукладені договору оренди щодо
земельної ділянки 0,0088 га з цільовим
призначенням - для експлуатації
магазину, з визначенням розміру
орендної плати - 6% від грошової оцінки
земельної ділянки в рік, неодержаним
доходом в розумінні Порядку визначення
та відшкодування збитків власникам
землі та землекористувачам,
затвердженого постановою КМ України
від 19.04.1993 року №284, який міг одержати
відповідач, як орган, який
розпоряджається земельною ділянкою у
відповідності до вимог Податкового
кодексу України та Земельного кодексу
України, є земельний податок, а
підстави для нарахування збитків на
рівні орендної плати, розмір якої не
визначений відповідним договором
оренди, є необґрунтованими і не може
вважатись неодержаним доходом.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду 1-ї інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: зміни цільового
призначення земельних ділянок
відповідно до закону; надання у
користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості).

Частинами 1, 2 ст. 125 ЗК України
встановлено, що право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації. Право на
оренду земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

З огляду на викладені норми чинним
законодавством заборонено
використання земельної ділянки до
встановлення її меж на місцевості з
одержанням та державною реєстрацією
документу, що посвідчує право на
власності чи користування цією
ділянкою.

За правилами ст.377 Цивільного кодексу
України та ч. 1 с. 120 Земельного кодексу
України до особи, яка набула право
власності на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Положеннями п. 2 постанови КМ України
від 19.04.1993 року № 284 «Про Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам»
встановлено, що розміри збитків
визначаються комісіями, створеними
Київською та Севастопольською
міськими, районними державними
адміністраціями, виконавчими
комітетами міських (міст обласного
значення) рад.

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено
перелік збитків, які підлягають
відшкодуванню. Власне, власникам землі
та землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні вилученням (викупом)
та тимчасовим зайняттям земельних
ділянок, встановленням обмежень щодо
їх використання, погіршенням якості
ґрунтового покриву та інших корисних
властивостей земельних ділянок або
приведенням їх у непридатний для
використання стан та неодержанням
доходів у зв'язку з тимчасовим
невикористанням земельних ділянок (п.1);
розміри збитків визначаються
комісіями, створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад (п.2);
відшкодуванню підлягають: інші збитки
власників землі і землекористувачів, у
тому числі орендарів, включаючи і
неодержані доходи, якщо вони
обґрунтовані (неодержаний доход - це
доход, який міг би одержати власник
землі, землекористувач, у тому числі
орендар, із земельної ділянки і який
він не одержав внаслідок її вилучення
(викупу) або тимчасового зайняття,
обмеження прав, погіршення якості
землі або приведення її у
непридатність для використання за
цільовим призначенням у результаті
негативного впливу, спричиненого
діяльністю підприємств, установ,
організацій та громадян) (п.3); збитки
відшкодовуються власникам землі і
землекористувачам, у тому числі
орендарям, підприємствами, установами,
організаціями та громадянами, що їх
заподіяли, за рахунок власних коштів не
пізніше одного місяця після
затвердження актів комісій, а при
вилученні (викупі) земельних ділянок -
після прийняття відповідною радою
рішення про вилучення (викуп) земельних
ділянок у період до видачі документа,
що посвідчує право на земельну ділянку
підприємства, установи, організації
або громадянина (п.5)

Відповідно до п. 287.6 ст.286 ПК України при
переході права власності на будівлю,
споруду (їх частину) податок за
земельні ділянки, на яких розташовані
такі будівлі, споруди (їх частини), з
урахуванням прибудинкової території
сплачується на загальних підставах з
дати державної реєстрації права
власності на нерухоме майно.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання апелянта на постанову
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 року №6 у зв'язку з
тим, що не може вважатися неодержаним
доходом збитки на рівні орендної плати,
розмір якої не визначений відповідним
договором оренди.

З огляду на вищевказане колегія суддів
вважає, що суд 1-ї інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
зазначену постанову з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Підстав для скасування або зміни
вказаної постанови колегія суддів не
вбачає, а доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються та висновків
суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, ст. 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.
200 та п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія
суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
Одеської області - залишити без
задоволення.

Постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 17 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
Одеської області та виконавчого
комітету в особі комісії з питань
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
про визнання протиправними дій та
визнання незаконним і скасування
рішення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5-ть днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку у
відповідності до положень діючого
законодавства до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:/підпис/Ю.В.
ЯковлевСуддя:/підпис/Н.В.
ВербицькаСуддя:/підпис/В.О. Скрипченко