Справа № 809/3248/14
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р.
Справа № 809/3248/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря: Руміша В.Я.,

представника позивача: Кічури Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у місті
Івано-Франківську Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України в Івано-Франківській
області до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в розмірі 659 242, 43
гривень, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2014 року Державна податкова
інспекція у місті Івано-Франківську
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України в
Івано-Франківській області (далі -
позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до ОСОБА_2
(далі - відповідач) про стягнення
заборгованості в розмірі 659 242, 43
гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач протиправно, в порушення
податкового обов'язку встановленого
підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16,
статтею 36 Податкового кодексу України
не сплатив узгоджені грошові
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 27 653, 43 гривень,
визначених податковим
повідомленням-рішенням за №/0 від
05.05.2008 року та з податку на додану
вартість в розмірі 420 928 гривень та
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
210 661 гривень, визначених податковим
повідомленням-рішенням за №/0 від
05.05.2008 року. Всього відповідачем
утворено 659 242, 43 гривень податкового
боргу, який ним не сплачено.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав вказаних в позовній заяві.
Просила позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча, у відповідності до
частини 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважається судом, про дату, час
та місце судового розгляду справи
належним чином повідомленим. Правом
подання письмового заперечення проти
заявленого позову не скористався, а
тому, у відповідності до положення
частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справу вирішено за
відсутності відповідача на підставі
наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши докази, суд прийшов до
висновку, що даний адміністративний
позов підставний та підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що 04.07.2006 року
виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради
Івано-Франківської області здійснено
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2.

З 05.07.2006 року відповідач перебуває на
податковому обліку в Державній
податковій інспекції у місті
Івано-Франківську Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України в Івано-Франківській
області, як платник податків та зборів.

16.04.2008 року позивачем проведено планову
виїзну комплексну документальну
перевірку з питань дотримання вимог
законодавства про оподаткування
приватного підприємця ОСОБА_2 за період
з 05.07.2006 року до 31.12.2007 року, за
наслідками якої складено акт за
№2316/17-3/НОМЕР_1 від 16.04.2008 року.

05.05.2008 року контролюючим органом,
на підставі вказаного акта від 16.04.2008
року за №2316/17-3/НОМЕР_1, за порушення
відповідачем статті 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку і звітності
суб'єктів малого підприємництва»,
статті 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян», пункту 19.1 статті 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», податковим
повідомленням-рішенням за №/0
визначено відповідачу суму
податкового зобов'язання за платежем:
податок з доходів фізичних осіб, що є
суб'єктами підприємницької діяльності
та незалежної професійної діяльності в
розмірі 27 653, 43 гривень.

Тоді ж, контролюючим органом, на
підставі зазначеного акта перевірки,
за порушення відповідачем пункту 4.7
статті 4, підпункту 7.2.8 пункту 7.2, пункту
7.3 статті 7, пункту 9.4 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість», підпункту «а» підпункту 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетними та
державними цільовими фондами»,
податковим повідомленням-рішенням за
№/0 визначено відповідачу суму
податкового зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість по
вітчизняних товарах (роботах,
послугах), за основним платежем в
розмірі 420 928 гривень та штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 210 661
гривня.

Позивачем, на виконання вимог
пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу
України, надіслано відповідачу
податкову вимогу №2762-25 від 29.05.2014 року
на суму 631 589 гривень, яку відповідач
залишив без реагування, а податковий
борг за нею не сплатив.

Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 прийнято рішення про припинення
підприємницької діяльності, про, що
21.07.2014 року державним реєстратором
реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області внесено до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
запис за №3009088 про державну
реєстрацію припинення підприємницької
фізичною особою-підприємцем, за
власним рішенням. Одночасно, ОСОБА_2 з
податкового обліку не знятий.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Статтею 8 Податкового кодексу України
встановлено, що в Україні
встановлюються загальнодержавні та
місцеві податки та збори. До
загальнодержавних належать податки та
збори, що встановлені цим Кодексом і є
обов'язковими до сплати на усій
території України, крім випадків,
передбачених цим Кодексом (пункт 8.2).

Відповідно підпунктів 9.1.2, 9.1.3 пункту 9.1
статті 9 Податкового кодексу України до
загальнодержавних належать податок на
доходи фізичних осіб, податок на додану
вартість.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України
встановлено обов'язок платника
податків сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Відповідно пункту 15.1 статті 15 цього
Кодексу платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Положенням статті 36 Податкового
кодексу України визначено суть
податкового обов'язку, згідно положень
якої податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи (пункт 36.1).
Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором
(пункту 36.2).

Згідно пункту 31.1 статті 31 Податкового
кодексу України строком сплати податку
та збору визнається період, що
розпочинається з моменту виникнення
податкового обов'язку платника податку
із сплати конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно пункту 63.1 статті 63
Податкового кодексу України облік
платників податків ведеться з метою
створення умов для здійснення
контролюючими органами контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю і повнотою сплати
податків, нарахованих фінансових
санкцій, дотримання податкового та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Згідно пункту 65.1 статті 65 Податкового
кодексу України взяття на облік
фізичних осіб - підприємців у
контролюючих органах здійснюється за
місцем їх державної реєстрації на
підставі відомостей з реєстраційної
картки, наданих державним реєстратором
згідно із Законом України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців".

Закон України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» регулює відносини, які
виникають у сфері державної реєстрації
юридичних осіб, а також фізичних осіб -
підприємців.

У відповідності до частини 1 статті 46
вказаного Закону державна реєстрація
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця
проводиться у разі прийняття фізичною
особою - підприємцем рішення про
припинення підприємницької
діяльності.

Згідно частини 3 статті 46 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Підпунктом 65.10.8 пункту 65.10 статті 65
Податкового кодексу України визначено,
що державна реєстрація (реєстрація)
припинення підприємницької чи
незалежної професійної діяльності
фізичної особи або внесення до
Державного реєстру запису про
припинення такої діяльності фізичною
особою не припиняє її зобов'язань, що
виникли під час провадження
підприємницької чи незалежної
професійної діяльності, та не змінює
строків, порядків виконання таких
зобов'язань та застосування санкцій за
їх невиконання.

Пунктом 97.3 статті 97 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи чи реєстрації у відповідному
уповноваженому органі припинення
незалежної професійної діяльності
фізичної особи (якщо така реєстрація
була умовою ведення незалежної
професійної діяльності), погашення
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу здійснюється за
рахунок майна зазначеної особи.

Підпунктом 97.4.3 пункту 97.4 статті 97
Податкового кодексу України
встановлено, що особою, відповідальною
за погашення грошових зобов'язань чи
податкового боргу платника податків, є
стосовно фізичної особи - підприємця
або фізичної особи, яка провадить
незалежну професійну діяльність, - така
фізична особа.

Статтею 102 Податкового кодексу України
встановлені строки давності та їх
застосування, пунктом 102.1, якої
передбачено, що контролюючий орган,
крім випадків, визначених пунктом 102.2
цієї статті, має право самостійно
визначити суму грошових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Кодексом, не пізніше
закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Відповідно пункту 102.4 статті 102
Податкового кодексу України у разі
якщо грошове зобов'язання нараховане
контролюючим органом до закінчення
строку давності, визначеного у пункті
102.1 цієї статті, податковий борг, що
виник у зв'язку з відмовою у
самостійному погашенні такого
грошового зобов'язання, може бути
стягнутий протягом наступних 1095
календарних днів з дня виникнення
податкового боргу. Якщо платіж
стягується за рішенням суду, строки
стягнення встановлюються до повного
погашення такого платежу або
визначення боргу безнадійним.

Як наслідок, припинення фізичною
особою-підприємцем підприємницької
діяльності не припиняє її зобов'язань,
що виникли під час провадження
підприємницької діяльності та не
змінює порядків виконання таких
зобов'язань, тобто не звільняє від
обов'язку погашувати податковий борг,
який виник за час здійснення
підприємницької діяльності, оскільки у
відповідності до підпункту 97.4.3 пункту
97.4 статті 97 Податкового кодексу
України особою відповідальною за
погашення грошових зобов'язань чи
податкового боргу платника податків,
стосовно фізичної особи-підприємця є
така фізична особа.

Таким чином, суд робить висновок, що
податковий борг фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, як суб'єкта
господарської діяльності, який
припинив підприємницьку діяльність,
підлягає стягненню з фізичної особи
ОСОБА_2.

Згідно пункту 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3
статті 54 цього Кодексу, платник
податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У відповідності до підпункту 56.17.5
пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу
України день закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження грошового
зобов'язання платника податків.

Таким чином, грошові зобов'язання
відповідача з сплати податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 27 653, 43 гривень,
визначених податковим
повідомленням-рішенням за №/0 від
05.05.2008 року, з сплати з податку на додану
вартість в розмірі 420 928 гривень,
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
210 661 гривень, визначених податковим
повідомленням-рішенням за №/0 від
05.05.2008 року, які відповідачем не
оскаржувалися, у відповідності до
підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56
Податкового кодексу України, є
узгодженими з моменту закінчення
процедури адміністративного
оскарження.

Відповідно до пункту 113.1 статті 113
Податкового кодексу України суми
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
зараховуються до бюджетів, до яких
згідно із законом зараховуються
відповідні податки та збори.

Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку , визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 статті 59 даного
Кодексу у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Згідно пункту 59.3 статті 59 Податкового
кодексу України податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Як зазначено судом вище, позивач на
виконання вимог пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України надіслав
податкову вимогу за №2762-25 від 29.05.2014
року на суму 631 589 гривень, яку
відповідач залишив без реагування, а
податковий борг за нею, на момент
виникнення вищевказаних податкових
зобов'язань, не сплатив.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14
Податкового кодексу України сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання утворює
податковий борг.

Таким чином, узгоджені грошові
зобов'язання з сплати податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 27 653, 43 гривень,
податку на додану вартість в розмірі 420
928 гривень, штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 210 661 гривень,
утворюють податковий борг відповідача,
який ним не сплачено.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, що
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового
Кодексу передбачено, що стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадиться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податків
вимоги.

Згідно статті 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

За таких обставин, суд робить висновок,
що ОСОБА_2, як відповідальна особа
стосовно суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи-підприємця,
не виконав обов'язку, передбаченого
статтями 16, 36 Податкового кодексу
України та не сплатив узгоджених
грошових зобов'язань, які являється
податковим боргом, а тому заявлена суму
підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вимоги позивача є обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в
дохід державного бюджету податковий
борг в розмірі 659 242 (шістсот п'ятдесят
дев'ять тисяч двісті сорок дві) гривні 43
копійки.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя:
Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному
обсязі 24.10.2014 року.