Справа № К/9991/51530/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/51530/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Заводської районної ради
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області про
стягнення допомоги на дитину, за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Заводської районної ради м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області на постанову Заводського
районного суду м.
Дніпродзержинська від 5 травня 2009 року
і постанову Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23
березня 2011 року,-

у с т а н о в и л а :

У березні 2009 року позивач звернулась із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що здійснювала догляд за дитиною до
трьох років у 2007 році, а відтак має
право на допомогу по її догляду за
вказаний період виходячи з розміру
прожиткового мінімуму, відповідно до
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», в редакції
від 22 березня 2001 року №2334-ІІІ (далі
Закон №2334-ІІІ).

Посилаючись на те, що вимоги Закону
№2334-ІІІ не виконані, а звернення про
виплату допомоги по догляду за дитиною
до трьох років у відповідності з її
вимогами залишено без задоволення,
просила стягнути з відповідача таку за
2007 рік.

Постановою Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська від 5 травня 2009
року, зміненої постановою Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 23
березня 2011 року позовні вимоги
задоволено частково, зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок і
виплату позивачу допомогу по догляду
за дитиною до трьох років з 9 липня по 31
грудня 2007 року, виходячи з розміру
визначеного статтею 15 Закону №2334-ІІІ.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати та відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач є особою
яка здійснювала догляд за дитиною до
трьох років та отримувала допомогу по
її догляду у 2007 році, відповідно до
статті 15 Закону № 2334-ІІІ.

Задовольняючи частково позов суди, на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що з дня набрання Рішенням
Конституційного Суду України від 9
липня 2007 року №6-рп/2007 чинності, до
спірних правовідносин підлягає
застосуванню стаття 15 Закону №2334-ІІІ, у
редакції даного періоду.

За приписами частини першої статті 15
Закону №2334-ІІІ допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Дію зазначеної статті було зупинено на
2007 рік згідно із Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V.

Так, за приписами абзацу третього
частини другої статті 56 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» від 19 грудня 2006 року №489-У,
допомога при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» здійснюється за рахунок коштів
відповідної субвенції з державного
бюджету місцевим бюджетам у таких
розмірах: допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку - у розмірі, що дорівнює різниці
між 50 відсотками прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 90 гривень для
незастрахованих осіб та не менше 23
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
для застрахованих осіб у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Однак, Рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007
(справа про соціальні гарантії
громадян) визнані неконституційними
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року №489-У, у частині
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, а тому
органи праці зобов'язані були діяти в
межах вимог статті 15 Закону №2334-ІІІ.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Не може бути підставою для відмови у
позові і відсутність коштів для
забезпечення виплат допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, оскільки відсутність
коштів не є підставою невиконання
зобов'язань, покладених на органи праці
законодавством.

Таким чином, суди дійшли правильного
висновку щодо права позивача на
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виходячи з розміру встановленого
законом прожиткового мінімуму,
відповідно до вимог статті 15 Закону
№2334-ІІІ, після набрання чинності
Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року №6-рп/2007.

За таких обставин, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, судовій
практиці, доводи касаційної скарги їх
висновків не спростовують, такі
ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судових рішень
колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Заводської районної ради м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області відхилити, а постанову
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 5 травня 2009 року
і постанову Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23
березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало