Справа № 809/2780/14
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р.
Справа № 809/2780/14

м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.,

За участю секретаря Дубінської І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Григоріва
В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до відповідача: Державної податкової
інспекції у м.Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення № від 08.04.2014
року ,-

ВСТАНОВИВ:

20.08.2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом
до Державної податкової інспекції (
далі-ДПІ) у м.Івано-Франківську
Головного управління ( далі-ГУ)
Міндоходів в Івано-Франківській
області про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення №
від 08.04.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
результатами камеральної перевірки,
зафіксованими в акті від 08.04.2014 року,
податковим органом було встановлено
порушення ФОП ОСОБА_3 термінів сплати
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість( далі-ПДВ), визначених
податковими повідомленнями-рішеннями
№ /0 та № /0 від 13.05.2009 року та
узгоджених згідно ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2011 року по справі № 2а-1997/09/0970 за
позовом ОСОБА_3 до ДПІ в
м.Івано-Франківську про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень №/0 та №
/0 від 13.05.2009 року.

На підставі даного акту відповідачем
прийнято повідомлення-рішення за №
від 24.04.2014 року, яким позивачу
нараховано 37792,98 грн. штрафних санкцій.

Вищевказане повідомлення-рішення від
24.04.2014 року позивач вважає
протиправним, оскільки повідомлення
-рішення № /0 та № /0 від
13.05.2009 року,які стали підставою для
винесення оскаржуваного рішення,
скасовані постановою Вищого
адміністративного суду України від
11.06.2014 року по справі К/9991/25513/11.

За таких обставин податкове
повідомлення № від 08.04.2014 року на
думку позивача слід скасувати.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав викладених у позовній заяві.
Крім того заявив вимогу щодо
відшкодування витрат на правову
допомогу в розмірі 10000 грн. Позов просив
задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав з підстав, наведених у поданому
запереченні. Вказав, що підставою
винесення податкового
повідомлення-рішення № від 08.04.2014
року стала несвоєчасна сплата
позивачем грошових зобов'язань з
податку на додану вартість, визначених
податковими повідомленнями-рішеннями
№ /0 та № /0 від 13.05.2009 року,
узгодженими згідно ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2011 року по справі № 2а-1997/09/0970. В
задоволенні позовних вимог просив
відмовити.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши наявні в матеріалах
адміністративної справи письмові
докази судом встановлено наступне.

08.04.2014 року ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ
Міндоходів в Івано-Франківській
області проведено камеральну
перевірку податкової звітності з
податку на додану вартість платника
податку ФОП ОСОБА_3 за період з травня
по грудень 2011 року.

За результатами перевірки складено акт
за №1889/09-15-17-02-02-10-1/НОМЕР_2 від 08.04.2014
року, в якому посадовими особами ДПІ
зафіксовано, що позивачем порушено
встановлені чинним законодавством
терміни сплати узгодженого грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість. ( а.с.33-34).

На підставі вищевказаного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення- рішення за №
від 24.04.2014 року, яким ФОП ОСОБА_3
нараховано 37792,98 грн. штрафних санкцій
за несвоєчасну сплату грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість.( а.с.6).

За наслідками судового розгляду суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення з
огляду на нижченаведене.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно вимог ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства (далі-
КАС) України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Судом встановлено, що підставою для
прийняття контролюючим органом
податкового повідомлення-рішення №
від 24.04.2014 року стала несвоєчасна
сплата ФОП ОСОБА_3 грошових зобов'язань
з податку на додану вартість,
донарахованих
повідомленнями-рішеннями №/0 та
№/0 від 13.05.2009 року.

Вказані рішення були оскаржені
платником в судовому порядку.

Так постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
03.12.2009 року по справі №2а-1997/09/0970
відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції в м.Івано-Франківську про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень №/0 та №/0
від 13.05.2009 року. Дану постанову залишено
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2011 року. ( а.с.40-42).

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 11.06.2014 року по справі
К/9991/25513/11 вищевказані постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 03.12.2009 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24.02.2011 року
скасовано та задоволено позовні вимоги
ОСОБА_3 про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 13.05.2009 в частині
визначення основного платежу з
податку на додану вартість в розмірі
125195 грн. та штрафних ( фінансових)
санкцій у розмірі 62597,50 грн.( а.с.37-39).

Листом ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ
Міндоходів в Івано-Франківській
області від 24.07.2014 року №
12305/10/09-15-17-01-22/7102 ФОП ОСОБА_3
повідомлено про те, що податкове
повідомлення- рішення №/0 від
13.05.2009, винесене на підставі акту №
5356/17-3/НОМЕР_2 від 28.04.2009 року, в частині
визначення основного платежу з
податку на додану вартість в розмірі
125195 грн. та штрафних ( фінансових)
санкцій у розмірі 62597,50 грн. скасовано.

Згідно п.57.3 ст.57 ПК України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу. У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження. При цьому
згідно п. 57.4 ст.57 ПК України пеня та
штрафні санкції, нараховані на суму на
суму грошового зобов'язання ( її
частку) скасовану за результатами
адміністративного чи судового
оскарження, також підлягають
скасуванню, а якщо такі пеня та
санкції були сплачені, вони підлягають
зарахуванню в рахунок погашення
податкового боргу, грошових
зобов'язань або поверненню в порядку,
встановленому статтею 34 цього Кодексу.

У відповідності до п.п. 60.1.4. п.60.1 ст.60 ПК
України податкове
повідомлення-рішення або вимога
вважаються відкликаними, якщо
рішенням суду, що набрало законної
сили, скасовується
повідомлення-рішення контролюючого
органу або сума податкового боргу,
визначена в податковій вимозі.

Таким чином на підставі вищенаведеного
суд дійшов висновку про відсутність
правових підстав для нарахування
позивачу штрафних санкцій за
несвоєчасну сплату грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, визначеного податковим
повідомлення-рішенням, скасованим в
судового порядку.

За таких обставин податкове
повідомлення-рішення № від 08.04.2014
року слід визнати протиправним та
скасувати.

Щодо заявлених в судовому засіданні
вимог представника позивача про
відшкодування витрат на правову
допомогу в розмірі 10000 грн. то суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України,
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

На підтвердження понесених позивачем
витрат на правову допомогу
представником позивача суду надано
Договір №2 про надання послуг
правового характеру від 19.08.2014 року(
а.с.31), платіжні доручення про оплату
послуг за надання правової допомоги
№49 від 05.09.2014 року, №52 від 07.10.2014 року (
а.с.62,63).

Згідно вимог ч.3 ст.90 КАС України,
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Так, відповідно до вимог статті 1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Абзацом 2 ст.2 вказаного Закону,
встановлено, що компенсація витрат на
правову допомогу виплачується за
рахунок державного бюджету в межах
видатків, передбачених Державній
судовій адміністрації України на
здійснення правосуддя місцевими
загальними та місцевими
адміністративними судами.

Судом встановлено, що на час прийняття
рішення загальна тривалість судових
засідань у яких приймав участь
представник позивача ОСОБА_1 становить
1 годину 23 хвилини, що відображено в
журналах судових засідань ( а.с.17-18, 24-25,
55-57, 65-66), окремих процесуальних дій поза
судовим засіданням під час розгляду
даної справи судом не вчинялось, заяв
про ознайомлення з матеріалами справи
представником позивача на ім'я
головуючого судді не направлялось.

Тому, з урахування положень
вищевказаного Закону, за умови, що на
час розгляду даної справи мінімальний
розмір заробітної плати у місячному
розмірі становив 1218,00 грн. та з
урахування встановленого часу участі
представника позивача у судових
засіданнях по даній справі, суд
приходить до висновку, що слід стягнути
на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати
на правову допомогу у розмірі 599,26 грн. (
1218*40/100=487,2*1,23=599 грн.26 коп.), за рахунок
державного бюджету в межах видатків,
передбачених Державній судовій
адміністрації України на здійснення
правосуддя місцевими загальними та
місцевими адміністративними судами.

На підставі ст.124 Конституції України,
керуючись ст.с.158-163,167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Податкове повідомлення-рішення
№ 000999102 від 08.04.2014 року визнати
протиправним та скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 599 ( п'ятсот
дев'яносто дев'ять) грн. 26 коп. витрат
на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Кафарський В.В.

Постанова складена в повному
обсязі 27.10.2014 року.