Справа № К/9991/45563/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/45563/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 червня 2011
року у справі за його позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Селидове Донецької області про
перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року позивач звернувся в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що після призначення пенсії
за віком продовжує працювати. У
листопаді 2010 року звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії відповідно до вимог статей 40, 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», проте отримав відмову.

Вважаючи такі дії відповідача
незаконними просив скасувати рішення
про відмову в перерахунку пенсії,
зобов'язати здійснити перерахунок
пенсії з 01 грудня 2010 року.

Постановою Селидівського міського
суду Донецької області від 12 квітня 2011
року позов задоволено: зобов'язано
провести перерахунок пенсії з 01 грудня
2010 року в порядку та в розмірі, що
передбачені чинним законодавством.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 червня 2011
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про відмову
у задоволенні позову.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просив скасувати рішення апеляційного
суду та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 призначено
пенсію за віком та він продовжував
працювати.

01 жовтня 2008 року відповідно до
розпорядження Управління Пенсійного
фонду України в місті Селидове
Донецької області від 18 листопада 2008
року №153099 позивачу проведено
перерахунок пенсії згідно зі статтею 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

29 листопада 2010 року позивач звернувся
до Управління Пенсійного фонду України
в місті Селидове Донецької області із
заявою про перерахунок пенсії згідно
зі статтею 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Рішенням від 29 листопада 2010 року йому
відмовлено в перерахунку пенсії,
оскільки його страховий стаж після
попереднього перерахунку пенсії
становив 01 рік 01 місяць замість
необхідних 2-х років, що обумовлено
несплатою відокремленим підрозділом
«Автобаза» державного підприємства
«Селидіввугілля» щомісячних страхових
внесків до Пенсійного фонду України за
період з 01 листопада 2009 року по 31 жовтня
2010 року.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що у позивача
виникло право на перерахунок пенсії, з
його заробітної плати щомісячно
утримуються страхові внески, за
несплату яких підприємством, на якому
працює, він відповідальності не несе.

Скасовуючи рішення районного суду та
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог апеляційний суд виходив з того,
що відсутні правові підстави для
такого перерахунку з урахуванням
показника середньої заробітної плати
по Україні за 2009 рік.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Частиною четвертою статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено, що в разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Абзацом першим частини першої статті 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що страховий
стаж - це період (строк), протягом якого
особа підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
найманих працівників та інших осіб, які
належать до кола осіб, що підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та зазначені у
статті 11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», сплачуються їх
роботодавцями та безпосередньо
застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного
страхування передбачає відповідні
державні гарантії реалізації
застрахованими особами своїх
пенсійних прав.

Зокрема, згідно з частиною першою
статті 16 Закону України «Про
загально-обов'язкове державне пенсійне
страхування» застрахована особа має
право отримувати від страхувальника
підтвердження про сплату страхових
внесків, вимагати від страхувальників
сплати внесків, у тому числі в судовому
порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок
страхувальника нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески (пункт 6 частини другої статті 17
Закону) незалежно від фінансового
стану платника (частина дванадцята
статті 20 Закону).

Таким чином, страхові внески є
складовою умовою існування солідарної
системи і підлягають обов'язковій
сплаті. Однак, застраховані особи без
сприяння державних органів позбавлені
можливості безпосередньо і оперативно
впливати на повноту і своєчасність
такої сплати, що, фактично, у випадку
неповної чи несвоєчасної сплати,
означатиме порушення їх прав на
призначення (перерахунок) пенсії.

Оскільки, в даному випадку, несплата
страхових внесків призвела до
порушення принципу рівності особи
перед законом, а пенсійні органи не
вжили дієвих заходів для забезпечення
гарантованого державою права на пенсію
(її перерахунок), то суд першої
інстанції обґрунтовано скасував
рішення про відмову в перерахунку
пенсії позивача.

Апеляційний суд ухвалюючи нове рішення
помилково виходив з того, що позовними
вимогами є перерахунок пенсії з
урахуванням показника середньої
заробітної плати по Україні за 2009 рік,
що призвело до неправильного
застосування норм матеріального права.

Таким чином рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону, скасовано помилково, що
відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування судового
рішення суду апеляційної інстанції та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 червня 2011
року скасувати, залишивши в силі
постанову Селидівського міського суду
Донецької області від 12 квітня 2011 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/