Справа № 2а/2570/1621/12
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/78618/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І., Шипуліної
Т.М.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Державної
податкової служби

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 24.05.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.11.2012

у справі № 2а/2570/1621/2012

за позовом Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Олстас-льон»

до Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Державної податкової служби

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 24.05.2012,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08.11.2012, задоволено позовні вимоги
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Олстас-льон» (надалі - позивач, СгТОВ
«Олстас-льон») до Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Державної
податкової служби (надалі - відповідач,
ДПІ у м. Чернігові ДПС) про визнання
нечинним податкового
повідомлення-рішення від 29.12.2011 №
.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального права,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
24.05.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08.11.2012 і відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі.

Позивач надав письмові заперечення на
касаційну скаргу, в яких обґрунтовує
законність винесення оскаржуваних
судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 14.12.2011 відповідачем
було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку СгТОВ
«Олстас-льон» з питань застосування
спеціального режиму оподаткування
відповідно до ст. 8-1 Закону України від
03.04.1997 № 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (надалі - Закон України «Про
податок на додану вартість») за період
з 01.01.2010 по 31.12.2010, за результатами якої
було складено акт № 3629/23/31314574 від 14.12.2011.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.8-1.6, п.8-1.13, п.8-1.14, пп. 8-1.15.1,
пп.8-1.15.2 п.8-1.15 ст.8, пп.3.1.1 п.3.1 ст.3, п.4.1 ст.4
Закону України «Про податок на додану
вартість», внаслідок чого по загальній
декларації з податку на додану
вартість встановлено його заниження
всього у сумі 6 419 грн., у тому числі: за
січень 2010 р. - 2 389 грн., за травень 2010 р. -
360 грн., за червень 2010 р. - 1 028 грн., за
серпень 2010 р.- 2 642 грн., та по скороченій
декларації встановлено завищення сум
податку на додану вартість всього на 6
419 грн. за ті ж періоди.

На підставі акта перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
29.12.2011, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 8 024,00 грн., а
саме: 6 419 грн. - за основним платежем та 1
605 грн. - за штрафними санкціями.

Суди першої та апеляційної
інстанцій, задовольняючи позов, дійшли
висновку, що позивачем, як
сільськогосподарським
товаровиробником, надано послуги
(вчинено операції), що стосуються
спеціального режиму, установленого
статтею 8-1 Закону України «Про податок
на додану вартість», тому вартість цих
послуг правомірно була зазначена ним в
скороченій податковій декларації з
податку на додану вартість.

Переглянувши судові рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Перевіркою достовірності відображення
показників у поданій декларації з
податку на додану вартість (рядки 1,9) за
період з 01.01.2010 по 31.12.2010 встановлено, що
СгТОВ «Олстас-льон» за допомогою
власної сільськогосподарської техніки
надавало послуги (навантаження зерна
кукурудзи, послуги по обробітку
засобами захисту рослин з
використанням матеріалів виконавця,
послуги мульчування, послуги
комбайнування, оранка городів) іншим
підприємствам, а саме: ДП «МТС-Олстас»,
ЗАТ «Олстас», ТОВ «Вагро» та фізичним
особам.

У свідоцтві № 100198430 про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
СгТОВ «Олстас-льон», як суб'єкта
спеціального режиму оподаткування
податком на додану вартість, вказано
види діяльності згідно КВЕД 01.11.0 та
01.41.0. По коду 01.41.0 СгТОВ «Олстас-льон» за
січень-грудень 2010 року здійснено
послуг на 23 975,00 грн.

Статтею 8-1 Закону України «Про податок
на додану вартість» в редакції, що була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин, передбачено
спеціальний режим оподаткування
діяльності у сфері сільського і
лісового господарства та рибальства.

Відповідно до п. 8-1.1 цієї статті
резидент, який провадить
підприємницьку діяльність у сфері
сільського і лісового господарства та
рибальства та відповідає критеріям,
встановленим у пункті 8-1.6 цієї статті,
може обрати спеціальний режим
оподаткування.

Пунктом 8-1.2 цієї статті визначено, що
згідно із спеціальним режимом
оподаткування сума податку на додану
вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів
(послуг), не підлягає сплаті до бюджету
та повністю залишається у
розпорядженні такого
сільськогосподарського підприємства
для відшкодування суми податку,
сплаченої (нарахованої) постачальнику
на вартість виробничих факторів, а за
наявності залишку такої суми податку -
для інших виробничих цілей.

Відповідно до п. 8-1.6 ст. 8-1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» сільськогосподарським
вважається підприємство, основною
діяльністю якого є поставка вироблених
(наданих) ним сільськогосподарських
товарів (послуг) на власних або
орендованих виробничих потужностях, а
також на давальницьких умовах, в якій
питома вага вартості
сільськогосподарських товарів (послуг)
становить не менше 75 відсотків
вартості всіх товарів (послуг),
поставлених протягом попередніх
дванадцяти послідовних звітних
податкових періодів сукупно.

Підпунктом 8-1.15.7 п. 8-1.15 ст. 8-1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» передбачено, що Кабінет
Міністрів України визначає та
оприлюднює повний перелік видів
діяльності, на які поширюються норми
цієї статті, згідно з Національним
класифікатором України «Класифікація
видів економічної діяльності»,
затвердженим відповідно до Закону
України «Про стандартизацію».

На виконання вимог пп. 8-1.15.7 п. 8-1.15 ст. 8-1
Закону України «Про податок на додану
вартість» Постановою Кабінету
Міністрів України від 21.01.2009 № 23
затверджено Перелік видів діяльності,
на які поширюються норми статті 8-1
Закону України «Про податок на додану
вартість».

Так, п. 13 зазначеного Переліку
передбачено надання послуг у
рослинництві; зокрема, надання послуг у
рослинництві за винагороду або на
договірній основі; передпосівна
підготовка полів і насіння
сільськогосподарських культур; посів і
садіння сільськогосподарських
культур; обприскування
сільськогосподарських культур, у тому
числі з повітря; обрізання плодових
дерев та винограду; надання послуг із
збирання врожаю та підготування
продукції до первинної реалізації:
очищення, різання, сортування, сушіння,
дезінфекція, покривання воском,
полірування, пакування, лущення,
замочування, охолодження чи пакування
навалом включно з фасуванням у
безкисневому середовищі; захист рослин
від хвороб і шкідників; агрохімічне
обслуговування; надання послуг
сільськогосподарською технікою разом
з обслуговуючим персоналом;
експлуатація зрошувальних і
осушувальних систем тощо) (код згідно
КВЕД підклас 01.41.0).

Відповідно до п. 1.2 Порядку заповнення
та подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
30.05.1997 № 166, платники податку, у яких
згідно з чинним законодавством (стаття
8-1 вказаного Закону) суми податку на
додану вартість, нараховані
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів
(послуг), повністю залишаються у
розпорядженні таких
сільськогосподарських підприємств для
відшкодування сум податку, сплачених
(нарахованих) постачальникам на
вартість виробничих факторів, а за
наявності залишку таких сум податку -
для інших виробничих цілей, подають
податкову декларацію з податку на
додану вартість (скорочену), яка є
невід'ємною частиною звітності за
відповідний звітний період. До такої
податкової декларації включаються
лише ті операції, що стосуються
спеціального режиму, установленого
указаною статтею.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, СгТОВ «Олстас-льон» у 2010
році надавало послуги по КВЕД 01.11.0 та
01.41.0, які, згідно Постанови Кабінету
Міністрів № 23 від 21.01.2009, належать до
видів діяльності
сільськогосподарських підприємств з
відповідним оподаткуванням згідно ст.
8-1 Закону України «Про податок на
додану вартість».

Будь-яких обмежень для застосування
спеціального режиму оподаткування ПДВ
в залежності від споживачів
сільськогосподарських послуг ні Закон
України «Про податок на додану
вартість», ні Постанова Кабінету
Міністрів України № 23 від 21.01.2009 не
містять.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується із висновком судів
попередніх інстанцій про те, що надання
послуг сільськогосподарською технікою
позивача належить до видів діяльності,
на які поширюється дія спеціального
режиму ст. 8-1 Закону України «Про
податок на додану вартість». Відтак,
позивач правомірно відобразив в
податкових деклараціях з податку на
додану вартість (в тому числі, в
скороченій) суми ПДВ, які виникли
внаслідок надання таких послуг іншим
підприємствам та фізичним особам.

Вказане підтверджує правильність
позиції судів першої та апеляційної
інстанцій про недоведеність факту
порушення податкового законодавства з
боку позивача та про незаконність
спірного податкового
повідомлення-рішення, яке обґрунтовано
визнано нечинним в повному обсязі.

Наведене доводами касаційної скарги не
спростовується.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

2. Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 24.05.2012 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.11.2012 у
справі № 2а/2570/1621/2012 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис)
Т.М. Шипуліна