Справа № 813/4404/13-а
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
Справа №
876/13438/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань
Гелецького П.В.,

позивача
ОСОБА_2

представника позивача
ОСОБА_3,

представника відповідача
Чижевського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Миколаївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 25
жовтня 2013 року у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Миколаївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправними дій
та скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП)
звернувся до суду з адміністративним
позовом, у просив визнати
протиправними дії Миколаївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області (далі -
ОДПІ) щодо призначення та проведення
невиїзної документальної перевірки
без належних підстав, а також скасувати
податкові повідомлення-рішення
відповідача

№ від 20.12.2012 року, яким було
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість (далі - ПДВ)
у розмірі 80826,24 грн., з яких 62485,01 грн. за
основним платежем та 18341,23 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями;

№ від 13.03.2013 року, яким було
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ у розмірі 15621,25 грн., з яких 12497,00
грн. за основним платежем та 3124,25 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року у справі № 813/4404/13-а вказаний позов
було задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ОДПІ
просить вказану постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою у задоволенні позовних вимог ФОП
відмовити.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що за результатами
проведеної позапланової невиїзної
перевірки ФОП дотримання вимог
податкового законодавства, повноти
нарахування та своєчасності сплати ПДВ
за період з 01.08.2010 року по 30.11.2012 року
було складено акт № 184/1701/НОМЕР_3 від
06.12.2012 року та винесено податкове
повідомлення-рішення від 20.12.2012 №
про збільшення грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у сумі
80826,24 грн.

За результатами адміністративного
оскарження винесено податкове
повідомлення-рішення № від 13.03.2013
року, яким визначено грошове
зобов'язання з ПДВ у сумі 15621,25 грн.

При цьому перевіркою встановлено, що
ФОП не зареєстрований платником ПДВ у
податковому органі. Згідно з поданими
позивачем звітами про використання
реєстраторів розрахункових операцій
загальна сума розрахунків за період з
01.08.2010 року по 31.07.2011 року становить
304514,20 грн.

Тому, виходячи з приписів п.181.1 ст. 181
Податкового кодексу України (далі -
ПКУ), позивач підлягав обов'язковій
реєстрації як платник ПДВ. Відповідно
до поданих ФОП звітів про використання
реєстраторів розрахункових операцій
за період з 01.08.2011 року по 30.11.2012 року
сума, що підлягає оподаткуванню ПДВ,
становить 374910,07 грн.

Податкові декларації з ПДВ за період з
серпня 2011 року по листопад 2012 року ФОП
не подав, чим порушив пп. 49.18.1 п. 49.1 ст. 49
ПКУ.

Представник відповідача у ході
апеляційного розгляду підтримав
апеляційну скаргу, просив задовольнити
її у повному обсязі.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні апеляційного суду
заперечили обґрунтованість доводів
апелянта, просили залишити оскаржуване
судове рішення без змін, а подану
апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд приходить до переконання, що вимоги
апелянта не підлягають задоволенню з
таких мотивів.

Задовольняючи позов ФОП, суд першої
інстанції виходив із того, що при
визначенні загальної суми від
здійснення операцій з постачання
товарів за період з 01.08.2010 року по 31.07.2011
року податковим органом не було
враховано суму ПДВ, яка була сплачена
на користь постачальників та закладена
у ціні товару. З огляду на те, що всі
постачальники позивача є платниками
ПДВ, товарооборот за вказаний період не
перевищує суми 300000 грн., а тому він не
підлягав реєстрації платником ПДВ і
висновки відповідача є безпідставними.

Окрім того, відповідачем не доведено
наявності підстав для проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача, не спростовано
твердження ФОП про протиправність дій
податкового органу щодо призначення
невиїзної позапланової документальної
перевірки за відсутності передбачених
законом підстав.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, є правильними,
виходячи з таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої
інстанції, ОДПІ було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку вимог податкового
законодавства повноти нарахування та
своєчасності сплати ПДВ ФОП за період з
01.08.2010 року по 30.11.2012 року, за
результатами якої складено акт від
06.12.2012 року № 184/1701/НОМЕР_3.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем було прийнято оспорювані
податкові повідомлення-рішення №
від 20.12.2012 року та № від
13.03.2013 року.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПКУ контролюючі
органи мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПКУ
документальною позаплановою
вважається перевірка, що не
передбачається у плані роботи органу
ДПС і проводиться за наявності хоча б
однієї з обставин, визначених цим
кодексом.

Згідно пп. 79.1, 79.2 ст. 79 ПКУ документальна
невиїзна перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником контролюючого
органу рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів справи,
перевірка позивача була проведена без
наявності обставин, передбачених ст. 78
ПКУ, а лише з посиланням на приписи пп.
75.1.2 п.75.1 ст. 75, ст. 79, ст. 85 ПКУ (а.с. 7, 106).

З огляду на викладене апеляційний суд
погоджується із думкою суду першої
інстанції про те, що документальна
позапланова невиїзна перевірка ФОП
була безпідставною, дії податкового
органу є неправомірними, оскільки
вчинені не на підставі та не у спосіб,
що передбачені Податковим кодексом
України ( ч. 2 ст. 19 Конституції України,
пп. 21.1.1. п. 21.1 ст. 21 ПКУ).

Щодо тверджень відповідача про
порушення ФОП положень ПКУ через
відсутність реєстрації платником ПДВ
апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 2.3.1. п.2.3. ст. 2
Закону України «Про податок на додану
вартість» особа підлягає обов'язковій
реєстрації як платник податку у разі,
коли загальна сума від здійснення
операцій з поставки товарів (послуг), у
тому числі з використанням локальної
або глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань
третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців
сукупно перевищує 300000 гривень (без
урахування податку на додану вартість).

Пунктом 9.4. ст. 9 цього ж Закону
передбачено, що якщо обсяг
оподатковуваних операцій особи
протягом звітного податкового періоду
перевищує суму, визначену пп. 2.3.1 п. 2.3
ст. 2 цього Закону, не більше ніж у два
рази, така особа зобов'язана надіслати
податковому органу заяву про
реєстрацію протягом двадцяти
календарних днів, наступних за таким
звітним податковим періодом. Якщо
особа укладає одну чи більше
цивільно-правових угод (договорів),
унаслідок виконання яких планується
здійснення оподатковуваних операцій,
обсяг яких перевищуватиме протягом
звітного податкового періоду у два чи
більше разів суму, визначену пп. 2.3.1 п. 2.3
ст. 2 цього Закону, то така особа
зобов'язана зареєструватися як платник
цього податку до кінця такого звітного
податкового періоду.

Відповідачем не надано жодних доказів
того, що ФОП укладав чи мав намір
укласти цивільно-правові угоди
(договори), внаслідок виконання яких
планувалося б здійснення
оподатковуваних операцій, обсяг яких
перевищував би протягом звітного
податкового періоду у два чи більше
рази суму, визначену пп. 2.3.1 п.2.3. ст. 2
Закону, (тобто 600000,00 грн.), що стало би
причиною обов'язкової реєстрації
платником ПДВ.

Крім того, оскільки визначальною
умовою для обов'язкової реєстрації
особи платником ПДВ є перевищення суми
300000,00 грн. від здійснення операцій з
поставки товарів (послуг), що
підлягають оподаткуванню, то
перевищення цієї суми, згідно з пп. 2.3.1.
п.2.3. ст. 2 Закону України «Про податок на
додану вартість», обраховується без
врахування суми податку на додану
вартість, яка входить до ціни придбаних
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПКУ база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на вартість
послуг стільникового рухомого зв'язку).

Тому слід погодитися із твердженням
суду першої інстанції про те, що
оскільки виручка ФОП від реалізації
товару за період з 01.08.2010 року по 31.07.2011
року у розмірі 304514,20грн. містила у собі
ПДВ, то після його віднімання вона не
перевищувала 300000,00 грн., а тому у ФОП не
виникав обов'язок з реєстрації
платником ПДВ.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Миколаївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року у справі № 813/4404/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 23
жовтня 2014 року.