Справа № 2а-0770/3385/12
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м.Львів Справа №
876/4758/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й.,

суддів
Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу міського відділу
державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2012 року в адміністративній
справі № 2a-0770/3385/12 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до міського
відділу державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови,

В С Т А Н О В И
В :

У листопаді 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП
ОСОБА_2.) звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду із
вказаним позовом та просив визнати
неправомірними дії державного
виконавця міського відділу державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області (далі -
міськвідділ ДВС Ужгородського МРУЮ),
які виявилися у винесенні постанови №
1-35097936/12 від 07 листопада 2012 року про
арешт коштів боржника, і скасувати
зазначену постанову.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вимога управління Пенсійного фонду
України в м.Ужгороді Закарпатської
області (далі - УПФУ в м.Ужгороді) № 1636
від 10.11.2011 р. про стягнення на користь
останнього з позивача недоїмки зі
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 39111,37 грн, на
підставі якої було відкрито виконавче
провадження та винесено оскаржувану
постанову, у зв'язку зі змінами до
законодавства, не є виконавчим
документом.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2012
року позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано
постанову державного виконавця
міськвідділу ДВС Ужгородського МРУЮ за
№ 1-35097936/12 від 07.11.2012 року про арешт
коштів боржника. У решті позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою,
її оскаржив міськвідділ ДВС
Ужгородського МРУЮ, який вважає, що
дане рішення є незаконним та
необґрунтованим, винесене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Тому, з підстав, викладених у
апеляційній скарзі, просить
оскаржувану постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до
пункту 2 частини першої статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів вважає можливим
здійснювати розгляд справи у
письмовому провадженні за наявними у
ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити з наступних
підстав.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_2 є
фізичною особою-підприємцем, перебуває
на обліку в УПФУ в м.Ужгороді.

10 листопада 2011 року УПФУ в м.Ужгороді
винесло вимогу за № 1636 про стягнення з
ФОП ОСОБА_2 на користь УПФУ в м.Ужгороді
недоїмку зі сплати страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування у розмірі 39111,37
грн.

Вказана вимога була надіслана до
міськвідділу ДВС Ужгородського МРУЮ
для примусового виконання.

13 вересня 2012 року за цією вимогою
державним виконавцем міськвідділу ДВС
Ужгородського МРУЮ винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
та надано боржнику строк для
самостійного виконання до 20 вересня 2012
року.

Однак, божником вказану заборгованість
добровільно погашено не було, у зв'язку
з чим державним виконавцем
міськвідділу ДВС Ужгородського МРУЮ
винесено постанову за № 1-35097936/12 від 07
листопада 2012 року про арешт коштів
боржника з метою виконання, зокрема,
вищевказаної вимоги і накладено арешт
на кошти в сумі 54008,19 грн (в тому числі
14896,82 грн - на підставі наказу № 7/232-2007
від 25.01.2012 р., виданого господарським
судом Закарпатської області), що
містяться на банківських рахунках і
належать боржнику.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції мотивував його тим, що абзац
другий частини 3 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», яким
було встановлено, що вимога про сплату
недоїмки є виконавчим документом,
втратив чинність з 01.01.2011 р. на підставі
Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI.

Тому, на час відкриття виконавчого
провадження вимога про сплату недоїмки
не була виконавчим документом.

Проте, колегія суддів вважає такі
висновки суду першої інстанції
помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції, чинній на момент відкриття
виконавчого провадження) державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону, у тому числі на підставі
рішення органу державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу, тобто на
підставі вимоги Пенсійного фонду
України.

Статтею 25 цього Закону встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Згідно із пунктом 8 статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження» та
п.п.1.1 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 15.12.1999
р. № 74/5, відповідно до цього Закону
державною виконавчою службою
підлягають виконанню, зокрема, рішення
інших органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

Оскільки вимога про сплату недоїмки №
1636 від 10.11.2011 року отримана позивачем у
строк, встановлений законом, доказів її
оскарження в адміністративному або
судовому порядку позивачем не надано,
то вона вважається узгодженою та
підлягає виконанню в примусовому
порядку.

За змістом частини 5 статті 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» вимога
територіального органу Пенсійного
фонду про сплату недоїмки або рішення
суду щодо стягнення суми недоїмки
виконується державною виконавчою
службою в порядку, встановленому
законом.

Згідно із частиною першою статті 22
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчі документи
можуть бути пред'явлені до виконання в
такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом
року, якщо інше не передбачено законом.

З огляду на вищевказані норми
законодавства, вимога про сплату
недоїмки № 1636 від 10.11.2011 року є
виконавчим документом, який правомірно
пред'явлений для виконання до
відповідача у строк, встановлений
законом для пред'явлення виконавчого
документу для примусового виконання.

Колегія суддів вважає помилковими
покликання суду першої інстанції в
обгрунтування своїх висновків на те, що
з 01.01.2011 року абзац другий частини 3
статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині того, що вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом, втратив чинність
відповідно до Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки, як
вже вказувалось вище, положення про те,
що вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом й платник
єдиного внеску зобов'язаний протягом
десяти робочих днів з дня надходження
вимоги про сплату недоїмки сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею закріплене в частині
4 статті 25 зазначеного Закону.

Крім того, частиною 5 вказаної статті
цього Закону передбачено, що вимога
територіального органу Пенсійного
фонду про сплату недоїмки або рішення
суду щодо стягнення суми недоїмки
виконується державною виконавчою
службою в порядку, встановленому
законом.

За таких обставин, колегія суддів суду
апеляційної інстанції приходить до
висновку про те, що постанова
державного виконавця міськвідділу ДВС
Ужгородського МРУЮ за № 1-35097936/12 від
07.11.2012 року про арешт коштів боржника
прийнята в межах визначених
Конституцією та законами України
повноважень, у визначений законом
спосіб та з урахування усіх обставин,
що мали значення для прийняття
оскаржуваного рішення.

Статтею 198 КАС України передбачено, що
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом норм матеріального
права й невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанову суду необхідно скасувати
з прийняттям нової постанови про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 ч.1 п.3, 202 п.4, 205
ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О
В И В :

Апеляційну скаргу міського відділу
Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2012
року в адміністративній справі №
2a-0770/3385/12 скасувати.

У задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до міського
відділу Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя
Р.Й.Коваль

Судді
В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк