Справа № 2а-17775/11/2670
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/59017/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Житомирської області
Державної податкової служби (далі -
Бердичівська ОДПІ)

на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від
11.01.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2012

у справі № 2а-17775/11/2670

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Метан" (далі -
Товариство)

до Бердичівської ОДПІ

про визнання дій незаконними.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.01.2012, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2012,
позов задоволено; визнано
протиправними дії Бердичівської ОДПІ
щодо внесення змін до акта від 04.11.2011 №
4187/23-01/31434314 «Про результати планової
виїзної перевірки Товариства з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2010 по
30.06.2011» згідно з листом від 22.11.2011 №
18053/10/23-01.

У прийнятті цих судових актів
попередні судові інстанції виходили з
того, що чинним податковим
законодавством України не передбачено
можливості внесення контролюючим
органом змін до описової частини акта
перевірки та його висновків, у зв'язку з
чим оскаржувані дії Бердичівської ОДПІ
є проявом перевищення суб'єктом
владних повноважень його визначеної
законом компетенції.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів положенням чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи, Бердичівська ОДПІ звернулася
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати судові акти обох
попередніх інстанцій та у позові
відмовити. На обґрунтування касаційних
вимог скаржник зазначає, що у спірному
акті факти виявлених порушень з боку
позивача викладені у відповідності з
вимогами чинного законодавства, тоді
як внесення змін до акта перевірки не
заборонено.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне задовольнити розглядувані
касаційні вимоги виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що за
наслідками проведення планової
виїзної перевірки Товариства з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2010 по
30.06.2011 Бердичівською ОДПІ було складено
акт від 04.11.2011 № 4187/23-01/31434314.

У подальшому листом від 22.11.2011 №
18053/10/23-01 відповідачем було внесено
зміни до цього акта, що полягали у
зазначенні додатково установлених
фактів щодо порушення позивачем
порядку формування податкового
кредиту.

Як випливає зі змісту статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Згідно з частиною другою статті 17 цього
Кодексу юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

У контексті наведених законодавчих
приписів до адміністративного суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється, позаяк підставою для
звернення особи за до суду з позовом є
її суб'єктивне уявлення, особисте
переконання в порушенні прав чи свобод.
Однак обов'язковою умовою здійснення
такого захисту судом є об'єктивна
наявність відповідного порушення
права або законного інтересу на момент
звернення до суду.

Предметом даного позову фактично є дії
податкового органу з оформлення
результатів перевірки. Втім складення
акта перевірки та оформлення його
змісту не може порушувати права таабо
охоронювані законом інтереси особи в
публічно-правових правовідносинах. Дії
податкового органу з включення до акта
певних висновків не відповідають
критерію юридичної значимості, не
створюють для платника жодних правових
наслідків у вигляді виникнення, зміни
або припинення його прав та не
породжують для нього будь-яких
обов'язків.

Наведене виключає можливість
задоволення розглядуваних позовних
вимог.

З урахуванням викладеного Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне скасувати оскаржувані
судові акти та відмовити у позові
Товариства за безпідставністю.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Житомирської області
Державної податкової служби
задовольнити.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.01.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2012 у
справі № 2а-17775/11/2670 скасувати.

3. У позові відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку статей 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько