Справа № 756/3419/14-а
Суддя: Богдан О. О.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

07.10.2014 Справа № 756/3419/14-а
Справа №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року Оболонський
районний суд м. Києва у складі

головуючого судді
Богдан О.О.,

при секретарі
Каракаю О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання протиправною бездіяльності,
призначення, нарахування та виплату
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи,

ВСТАНОВИВ:

у березні 2014 року позивач
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що він є інвалідом ІІ групи та має
статус особи, яка віднесена до 1
категорії постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Зазначає, що він має право на
підставі положень ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» на
отримання одноразової компенсації як
інвалід ІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, та як учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, на той час
віднесений до категорії 2 отримувати
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

На звернення позивача до
Управління праці та соціального
захисту населення (далі УПСЗН)
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації про порушення
його прав, останнім була надана
відповідь 12.09.2013 року про те, що
одноразова компенсація позивачу, як
інваліду ІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат не виплачувалась, а
щорічна допомога на оздоровлення
призначена у відповідності до
положень чинного законодавства
України, підстав для перерахунку та
виплати допомоги в іншому розмірі
відповідач не вбачає.

Позивачем заявлено позову вимогу,
якою він просить визнати протиправною
бездіяльність та зобов»язати УПСЗН
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації і Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, в порядку та на
умовах, визначених положеннями ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 1996 року по 2013
рік включно, що дорівнює 85 розмірам
мінімальних заробітних плат.

Просить зобов»язати
відповідачів в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат в
порядку ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Позивач та представник позивача в
судове засідання не з»явилися, про
день, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, подали
заяву про розгляд справи у їх
відсутність.

Представники відповідачів в
судове засідання не з»явилися, про
день, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, подали до
суду заяви про розгляд справи у
відсутності їх представників.
Представниками відповідачів подані до
суду письмові заперечення, в яких
зазначили, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується позивачу
відповідно до Постанов Кабінету
Міністрів України №836 від 26.07.1996 року
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та № 562 від 12.07.2005 року «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» регулярно
з 01.09.2002 року по теперішній час у
відповідних розмірах. Одноразова
компенсація, як інваліду ІІ групи з
числа учасників ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС призначена в розмірі 284,40
грн.

Відповідачі вважають, що
оскільки допомога на оздоровлення, що
отримував ОСОБА_1 відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України є
щорічною, позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до
адміністративного суду з 1996 року по 2012
роки. Просили відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

Суд вважає можливим розглянути
справу у відсутності сторін.

Суд, дослідивши письмові докази у
справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи з
числа учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС,
віднесений до категорії 1 осів, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується, зокрема, інвалідам ІІ
групи в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Щорічна допомога на оздоровлення
виплачується працівникам за місцем
роботи при наданні відпустки,
непрацюючим громадянам - органами, які
виплачують пенсію, в кінці року, дітям -
за місцем основної роботи одного з
батьків до 1 червня кожного року. У разі

виникнення права на щорічну допомогу
з різних підстав, передбачених
частиною другою цієї статті, надається
одна з них, за вибором особи.

Згідно розпоряджень УПЗСН
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації в розмірах,
визначених постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року №562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щорічна
допомога на оздоровлення за 2012-2013 роки
ОСОБА_1 перерахована на його картковий
рахунок в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
за 2012 рік - 31.01.2013 року - 120 грн., за 2013 рік -
19.08.2013 року - 120 грн. Інформація про
виплату ОСОБА_1 одноразової
компенсації як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в центрі відсутня.

Згідно зі ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який обчислюється з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод, інтересів.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1
подано 11.03.2014 року, а щорічну допомогу
за 2013 рік він отримав 19.08.2013 року, та не
оскаржив своєчасно нарахування,
позивачем пропущено строк звернення до
суду, а тому позовні вимоги в частині
визнання протиправною бездіяльності
та зобов»язання відповідачів
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат в порядку ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період починаючи з 2006 року по 2013 рік
включно, що дорівнює 85 розмірам
мінімальних заробітних плат
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції
України при прийнятті нових законів
або внесення змін до чинних законів, не
допускається звуження змісту або
обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 48 Закону України
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чонобильської
катастрофи, та сім»ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов»язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується, зокрема,
інвалідам ІІ групи - 45 мінімальних
заробітних плат.

Крім того, відповідно до ст. 71
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» дія положень цього закону
не може призупинятися іншими законами,
крім законів про внесення змін до цього
Закону і зазначена норма, на думку суду,
має пріоритетне застосування.

Враховуючи викладене, оцінюючи у
сукупності зібрані у справі докази, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 в частині
зобов»язання відповідачів здійснити
перерахунок, нарахування та виплати
позивачу одноразової компенсації як
інваліду ІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в розмірі 45 мінімальних
підлягає частковому задоволенню в
межах строку позовної давності, тобто з
25.01.2014 року.

Суд вважає необґрунтованим
посилання позивача на застосування до
даних правовідносин Віденської
конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від
21.05.1963 року та Закону України «Про
приєднання України до Віденської
конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду» від
12.07.1996 року. З відповідними поправками.

Вимоги позивача про зобов»язанні
відповідачів здійснювати виплату
щорічної допомоги на оздоровлення у
вищезазначеному розмірі в подальшому,
задоволенню не підлягають, оскільки
фактично позивач просить захистити
свої права на майбутнє за відсутності
доказів порушення цих прав
відповідачами.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.ст. 16, 50, 55, 67, 124 Конституції
України, як нормами прямої дії, Законом
України «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування»,
ст.ст.13, 14, 48, 70, 71 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 8-11,
16, 41, 69-71, 86, 94, 99, 158-163, 186 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною
бездіяльність та зобов»язати
Управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації і Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 одноразову компенсацію як
інваліду ІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в розмірі 45 (сорока п»яти)
мінімальних заробітних плат
відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом 10 днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Богдан О.О.