Справа № 308/12787/13-а
Суддя: Семерак І. О.
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2014
Ужгородський
міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого судді -
Семерак І.О.

при секретарі - Віраг
Е.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Ірлявської сільської
ради Ужгородського району, треті особи:
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання
протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним
позовом мотивуючи його тим, що рішенням
виконавчого комітету Ірлявської
сільської ради Ужгородського району №
38 від 28 березня 2008 року вирішено
оформити право власності за померлим
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на
житловий будинок та господарські
будівлі в АДРЕСА_1, на підставі записів
у погосподарській книзі.

Вважає вказане рішення незаконним і
таким, що порушує його права та
інтереси у сфері публічно правових
відносин.

Вказує, що відповідно до записів у
погосподарській книзі села Андріївка,
Ірлявської сільської ради, власником
житлового будинку та господарських
будівель до ОСОБА_4 являвся ОСОБА_5,
якому і належав даний будинок на праві
власності з часу його побудови ним,
тобто з 1958 року.

В період з 1964 по 1966 рік в
погосподарській книзі на дане
будинковолодіння без будь-яких на те
правових підстав невідомо ким було
вчинено запис, а саме: прізвище
власника будинку ОСОБА_5 закреслено, а
зверху зроблено надпис ОСОБА_4 без
зазначення підстав вчинення такого
виправлення.

Зазначає, що до дати смерті ОСОБА_5 в 1984
році останній, який був власником
вказаного будинку, в жоден спосіб цей
будинок не відчужував, а отже і перейти
у власність ОСОБА_4 вказане
будинковолодіння не могло.

Після смерті ОСОБА_5 в цьому будинку
залишилися проживати його донька -
ОСОБА_6 з своєю сім'єю, зокрема ОСОБА_1 та
його сестра ОСОБА_7 Оскільки за
померлим ОСОБА_5 після його смерті
відкрилася спадщина за законом, то
наслідниками першої черги за законом
були саме діти останнього - ОСОБА_6 та
ОСОБА_8, а також жінка померлого -
ОСОБА_9, а не ОСОБА_4

Вважає, що визнавши більше ніж через 20
років після смерті власника будинку
право власності на житловий будинок та
господарські будівлі в АДРЕСА_1 за
ОСОБА_4, виконком Ірлявської сільської
ради своїм Рішенням №38 від 28 березня 2008
року, не тільки порушив вимоги Закону,
але й порушив його права, а також інших
вищевказаних осіб, як спадкоємців за
законом.

У зв'язку з цим, просить визнати
протиправним та скасувати вищевказане
рішення Виконкому Ірлявської
сільської ради Ужгородського району.

В судовому засіданні позивач та його
представник - ОСОБА_10 позов підтримали,
посилаючись на обставини викладені в
ньому, та просили суд його
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача - Лаврентьєв Ю.Г. заперечив
щодо задоволення вказаного позову,
вважаючи його безпідставним. При цьому
пояснив, що ОСОБА_1 не є суб'єктом
оскарження вказаного рішення
виконкому Ірлявської сільської ради,
оскільки таке жодним чином не впливає
на його права чи інтереси та не створює
для нього обов'язків.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому
засіданні також заперечив щодо
задоволення даного позову, вважаючи
його безпідставним з аналогічних
підстав, наведених відповідачем. При
цьому пояснив, що він являється
власником вищевказаного будинку, який
йому подарувала ОСОБА_6 яка в
зверталася до відповідача і в
інтересах якої і було винесене
оскаржуване рішення і жодних претензій
до вказаного рішення вона не має.
Зазначив, що позивач не є спадкоємцем
ОСОБА_6, оскільки остання є живою, а діти
за життя батьків не мають права
претендувати на їх майно.

Третя особа - ОСОБА_12 в судове засідання
не з'явилася.

Заслухавши сторін, їх представників та
третьої особи - ОСОБА_3, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку.

Так, відповідно до записів у
погосподарській книзі села Андріївка,
Ірлявської сільської ради, до ОСОБА_4
власником житлового будинку АДРЕСА_1, з
часу його побудови, тобто з 1958 року,
являвся ОСОБА_5, який і був
забудовником. Також у вказаному
будинку разом з ОСОБА_5, який являвся
головою сім'ї, проживали його зять -
ОСОБА_4, донька - ОСОБА_6, а також онуки -
ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_13

Рішенням Ірлявської сільської ради
Ужгородського району № 38 від 28 березня
2008 року вирішено, розглянувши заяву
ОСОБА_6, на підставі записів у по
господарській книзі виконкомом
сільської ради вирішено оформити право
власності за померлим ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на житловий
будинок та господарські будівлі в
АДРЕСА_1.

ОСОБА_1, являючись онуком ОСОБА_5,
входить до числа осіб, які мають право
на спадкування за законом після смерті
останнього, а будинок в АДРЕСА_1,
відноситься до спадкового майна, а
тому суд приходить до висновку, що
рішення про визнання права власності
на вказане майно зачіпає права
позивача і в даному випадку ОСОБА_14 має
право на звернення до суду з даним
позовом.

Таким чином, твердження представника
відповідача та третьої особи - ОСОБА_6
про безпідставність звернення ОСОБА_1 з
даним позовом є такими, на думку суду,
що не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Листом Мiнiстерства юстицii України вiд
21.02.2005 року за № 19-32/319 роз'яснено, що у
разі смертi власника нерухомого майна,
первинна реєстрація права власностi на
яке не була проведена i
правовстановлюючий документ вiдсутнiй,
питання визначення належностi цього
майна попередньому власнику та
наступного його власника (спадкоємця)
повинно вирiшуватись виключно у
судовому порядку.

Таким чином суд вважає, що приймаючи
рішення про визнання за померлим
ОСОБА_4 права власності на будинок та
господарські будівлі в АДРЕСА_1,
виконком Ірлявської сільської ради
порушив вимоги Закону.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, оскільки
відповідачем в судовому засіданні не
доведено правомірність своїх дій при
прийнятті ним оскаржуваного рішення,
натомість позивачем доведено
протилежне, суд приходить до висновку,
що позов ОСОБА_1 є обгрунтовним та
підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 6, 14-19, 160-163, ч.2 ст.71 КАС
України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ірлявської сільської
ради Ужгородського району, треті особи:
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про визнання
протиправним та скасування рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Виконкому Ірлявської
сільської ради Ужгородського району
від 28.03.2008 року №38 Про оформлення права
власності на житловий будинок та
господарські будівлі в АДРЕСА_1 - за
померлим ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Семерак І.О.