Справа № 816/2952/14
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р.Справа № 816/2952/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції в
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 16.09.2014р. по
справі № 816/2952/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промпобутхолод"

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції в
Полтавській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Промпобутхолод"
звернулося до суду з позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області, у якому просило: визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення від 22 липня 2014
року № /1468, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 4782 грн., у
тому числі за основним платежем - 3825
грн., та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 957 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року у задоволені позовних вимог
відмовлено.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 16
вересня 2014 року та прийняти нове
судове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: вимог Податкового кодексу
України, КАС України та не
відповідність висновків суду
обставинам справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку з чим, відповідно до ст.
197 КАС України, справа розглядається в
письмовому провадженні за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши наявні
в матеріалах справи докази, вважає, що
вимоги апеляційної скарги задоволенню
не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
за період з 19 червня 2014 року по 25 червня
2014 року на підставі направлення від 18
червня 2014 року № 1755/16-03-22-02, виданого
Кременчуцькою ОДПІ Полтавської
області, згідно із підпунктом 20.1.4
пунктом 20.1 статті 20, підпунктом 78.1.11
пункту 78.1 статті 78, статей 82 та 85
Податкового Кодексу України від 02
грудня 2010 року № 2755-VІ, відповідно до
наказу Кременчуцької ОДПІ Полтавської
області від 18 червня 2014 року № 1945
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТОВ
"Промпобутхолод" з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ БК "Гранд
Білдінг" за період лютий 2014 року. За
результатами даної перевірки складено
акт від 03 липня 2014 року №
1738/16-03-22-02-12/38842785, в якому відображено
порушення позивачем п. 201.1, п.201.6 ст. 201, п.
198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010 № 2755-VI в
результаті чого занижено податок на
додану вартість у загальній сумі 3825
грн, в тому числі за лютий 2014 року (а.с.
13-24).

На підставі акту перевірки
Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення від 22 липня 2014
року № /1468, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 4782 грн, у тому
числі за основним платежем - 3825 грн., та
за штрафними (фінансовими) санкціями -
957 грн. (а.с. 34-35).

Задовоьняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення не обґрунтоване та
підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Колегія суддів погоджується з
висновками суд першої інстанції, що
необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту є факт придбання
товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова накладна є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо платник податку не
включив у відповідному звітному
періоді до податкового кредиту суму
податку на додану вартість на підставі
отриманих податкових накладних, таке
право зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Відповідно до п. 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Згідно з п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Пункт 201.5 ст. 201 Податкового
кодексу України встановлює, що
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201
Податкового кодексу України, право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому ст. 182 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 9
Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", бухгалтерський
облік полягає, зокрема, у складанні та
прийнятті до обліку первинних
документів, які фіксують факти
здійснення господарських операцій,
складенні на їх підставі зведених
облікових документів, систематизації
інформації первинних документів на
рахунках бухгалтерського обліку в
регістрах синтетичного та
аналітичного обліку шляхом подвійного
запису їх на взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Судовим розглядом встановлено, що
у період, який перевірявся між
позивачем та Товариством з обмеженою
відповідальністю Будівельна компанія
"Гранд Білдінг» укладено договір
поставки від 10 лютого 2014 року № 10/02,
відповідно до умов якого Продавець
зобов'язується поставити Товар згідно
Специфікації у власність Покупця, а
Покупець зобов'язується прийняти Товар
та сплатити за нього грошові кошти
відповідно до умов цього Договору.
Товар передається по найменуваннях, в
кількості, що описана у специфікації та
видаткових накладних. Постачання
Товару здійснюється на умовах доставки
конструкцій на об'єкт Покупця.
Завантаження, транспортування до м.
Кременчук здійснюється за рахунок
Продавця. Розвантаження в м. Кременчук
здійснюється Покупцем. Підтвердженням
виконання замовлення Продавцем є
підписання видаткової накладної
Покупцем під час приймання-передачі
партії Товару. Покупець проводить
оплату Товару у формі безготівкового
розрахунку шляхом перерахунку
грошових коштів на поточний рахунок
Продавця (а.с. 41-43).

Як вбачається з матеріадлів
справи, податковий кредит сформований
позивачем на підставі податкової
накладної від 20 лютого 2014 року № 329 (а.с.
47).

Матеріали справи містять
належним чином завірені копії
первинних документів, які
підтверджуєть виконання
господарських операцій, а саме:
специфікація від 19 лютого 2014 року № 1 на
поставку товарно-матеріальних
цінностей, а саме: столи офісні (3 шт.),
крісла Новий стиль Orion (3 шт.), шафа для
документів (1 шт.), стільці офісні ISO (5
шт.), шафа-сейф офісний В.160.К (1 шт.);
рахунок на оплату від 20 лютого 2014 року
№ 97; видаткова накладна від 20 лютого 2014
року № 329 (а.с. 44-46).

Отриманий товар був оплачений ТОВ
БК "Гранд Білдінг" згідно платіжного
доручення від 05 березня 2014 року № 32 з
відмітками банківської установи,
належним чином завірену копію якого
долучено до матеріалів справи (а.с. 48).

Зазначений товар позивачем
використаний у власній господарській
діяльності, а саме введено в
експлуатацію на підприємстві, що
підтверджується належним чином
завіреними копіями наступних
документів: накази від 20 лютого 2014 року
№ БППБХ000001 та № БППБХ000002, картки
рахунків 106 та 1122 за лютий 2014 року, звіт
про амортизаційні нарахування та
оборотно-сальдова відомість по рахунку
1122 за лютий 2014 року (а.с. 54-59).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що господарські
операції позивача зі спірним
контрагентом у перевіряємий період
мали реальний характер, викликаючи
зміни в структурі активів позивача,
підтверджені документами первинного
бухгалтерського обліку, а тому
формування позивачем податкового
кредиту з ПДВ на підставі належним
чином оформлених податкових накладних
ґрунтуються на вимогах Податкового
кодексу України.

Сукупність наданих представником
позивача документів дають достатні
підстави дійти висновку про фактичне
виконання умов договору поставки із
спірним контрагентом, окрім того, зі
змісту первинних документів, долучених
до матеріалів, в діяльності позивача та
його контрагента наявні розумні
економічні та
організаційно-адміністративні причини
для укладання договору, а також наявні
чинники, з якими закон пов'язує
можливість формування позивачем
податкового кредиту за спірними
операціями, зокрема, витрати позивача
за цим договором повною мірою пов'язані
з його господарською діяльністю.

Висновок відповідача про
порушення позивачем вимог чинного
податкового законодавства України
ґрунтується головним чином на аналізі
характеру господарської діяльності
контрагента позивача, а саме на
висновках актів щодо неможливості
проведення зустрічної звірки по
вищезазначеним спірним контрагентам.

Позивач є відокремленою
юридичною особою від своїх
контрагентів, а тому не може нести
податкову відповідальність за
відсутності вини, оскільки це б
порушувало конституційний принцип
індивідуального характеру
відповідальності.

В Інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від 20
липня 2010 року № 1112/11/13-10 "Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби", "якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання щодо сплати
податку до бюджету, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у разі, якщо останній виконав
усі передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту".

Відповідно до положень пункту 73.5
статті 73 Податкового кодексу України з
метою отримання податкової інформації
органи державної податкової служби
мають право проводити зустрічні звірки
даних суб'єктів господарювання щодо
платника податків. Зустрічною звіркою
вважається співставлення даних
первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків. Зустрічні
звірки не є перевірками і проводяться в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. За результатами
зустрічних звірок складається довідка,
яка надається суб'єкту господарювання
у десятиденний термін.

Правовідносини з приводу
проведення податковими органами
зустрічних звірок платників податків
деталізовані нормами Порядку
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2010 року
№1232 (далі за текстом - Порядок №1232) та
нормами Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затверджених
наказом ДПА України № 236 від 22 квітня 2011
року (далі - Наказ №236).

Відповідно до пункту 73.5 статті 73
Податкового кодексу України, Порядку
№1232 та Наказу №236, зустрічна звірка
може бути проведена податковим органом
в разі наявності у розпорядженні
податкового органу первинних
документів або надання таких
документів платником податків на
обов'язковий письмовий запит
податкового органу, позаяк за своєю
правовою суттю зустрічна звірка
полягає у зіставленні даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби, з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Відсутність у розпорядженні
контролюючого органу первинних
документів бухгалтерського обліку
однозначно унеможливлює формування
будь-яких висновків у акті, крім
висновку про неможливість проведення
такої зустрічної звірки.

В акті про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання лише засвідчується
факт неможливості її проведення без
встановлення висновків стосовно
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, підтвердження
відносин, виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, з'ясування їх
реальності та повноти відображення в
обліку платника податків, оскільки
додатком 3 до Методичних рекомендацій
(затверджених Наказом №236) чітко
встановлений зразок форми акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання, яким
взагалі не передбачено необхідність
робити висновок щодо реальності
(нереальності) вчинення господарських
операцій платником податків.

Судовим розглядом встановлено, що в
акті від 03 липня 2014 року №
1738/16-03-22-02-12/38842785 міститься висновок про
встановлення відсутності факту
реального вчинення спірним
контрагентом господарських операцій
за перевіряємий період, який зроблений
без перевірки первинних документів,
якими оформлялись господарські
відносини ТОВ "БК "Гранд Білдінг" з
платниками податків, які формують
податкові зобов'язання та податковий
кредит за лютий 2014 року, співставлення
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання не
здійснювалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції в Полтавській області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 16.09.2014р. по
справі № 816/2952/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б.