Справа № 810/5527/14
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року №810/5527/14

Київський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді - Панченко Н.Д.,
розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Києві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач)
звернулась до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області (далі -
ДПІ в Обухівському районі або
відповідач) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що зареєстрований у
Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків, але через свої
релігійні переконання відмовляється
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків про
що подав заяву довільної форми до ДПІ в
Обухівському районі.

Однак, відповідачем відмовлено у
задоволенні поданої заяви з підстав її
невідповідності установленій
законодавством формі повідомлення
фізичної особи, яка через свої
релігійні переконання відмовляється
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків.

Оскільки, на думку позивача, обов'язок
подання повідомлення покладається
лише на особу,яка раніше не подавала
Облікової картки і відомості про яку не
включено до Державного реєстру,
позивач вважає дії ДПІ в Обухівському
районі протиправними.

Відповідач позов не визнав,
заперечення надав суду у письмовій
формі та просив суд у задоволенні
позову відмовити. В обґрунтування
заперечень вказав, що оскаржувані
рішення прийняті з урахуванням вимог
чинного законодавства, оскільки
відповідач діяв в межах повноважень,
наданих йому законами України та
підзаконними нормативно-правовими
актами.

Представники сторін у судове
засідання, призначене на 29.09.2014, не
з'явились. Водночас, матеріали справи
містять письмові клопотання про
розгляд справи за їх відсутності.

В силу положень частини четвертої
статті 122 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними матеріалами у
справі.

З огляду на положення статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України судом прийнято рішення про
розгляд справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Як вбачається із довідки ДПІ в
Обухівському районі від 15.09.2000,
відомості про ОСОБА_1 включені до
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків та з 28.11.1996 року їй
присвоєно ідентифікаційний номер
платника податків НОМЕР_1(а.с.5).

21 липня 2014 року позивач звернувся
до ДПІ в Обухівському районі із заявою,
складеною у довільній формі, в якій
зазначив, що через свої релігійні
переконання відмовляється від
ідентифікаційного та податкового
номерів, від реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
від облікової картки і не бажає
перебувати в будь-яких електронних
базах даних(а.с.6).

Листом від 05.08.2014 за № 914/17/10-16-18-011ДПІ в
Обухівському районі повідомила
позивача про відсутність правових
підстав для задоволення заяви,
оскільки при складанні звернення ним
не дотримано вимог до форми та змісту
Повідомлення фізичної особи, яка через
свої релігійні переконання
відмовляється від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, установлених
Положенням про реєстрацію фізичних
осіб у Державному реєстрі фізичних
осіб - платників податків,
затвердженого наказом Міністерства
доходів і зборів України від 06.11.2012 року
№ 1147 (а.с.7).

Не погоджуючись із відмовою
податкового органу, позивач звернувся
з даним позовом до суду.

Загальні положення щодо обліку
платників податків, встановлені
статтею 63 глави 6 розділу II Податкового
кодексу України за якими взяттю на
облік або реєстрації у контролюючих
органах підлягають всі платники
податків.

Для забезпечення єдиного державного
обліку фізичних осіб, які зобов'язані
сплачувати податки, збори у порядку і
на умовах, що визначаються Податковим
кодексом України та іншими
нормативно-правовими актами України, з
метою створення умов для здійснення
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю і повнотою сплати
податків, зборів, нарахованих
фінансових санкцій, дотримання
податкового та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби створено Державний
реєстр фізичних осіб - платників
податків.

Всі фізичні особи - платники податків
та зборів реєструються у контролюючих
органах шляхом включення відомостей
про них до Державного реєстру фізичних
осіб - платників податків у порядку,
визначеному цим Кодексом (пункт 63.5.
статті 63 Податкового кодексу України).

Облік платників податків у
контролюючих органах ведеться за
податковими номерами.

Порядок визначення податкового номера
встановлюється центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Облік осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган, ведеться за
прізвищем, ім'ям, по батькові і серією
та номером діючого паспорта. У
паспортах зазначених осіб
контролюючими органами робиться
відмітка про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта. Порядок внесення
відмітки визначається центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику
(пункт63.6. статті 63 Податкового кодексу
України).

Облік фізичних осіб - платників
податків, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган, ведеться в
окремому реєстрі Державного реєстру за
прізвищем, ім'ям, по батькові та серією
і номером паспорта без використання
реєстраційного номера облікової
картки (пункт 70.1 статті 70 Податкового
кодексу України).

Форми заяв, свідоцтв та документів з
питань реєстрації та обліку платників
податків визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику
(підпункт 63.10.3 пункту 63.10 статті 63
Податкового кодексу України).

Порядок та процедура, зокрема, подання
заяви про зміну даних, що вносяться до
облікової картки фізичної особи -
платника податків або повідомлення
(для фізичних осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті про наявність права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта) та внесення до
паспортів фізичних осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган, відмітки про
наявність права здійснювати будь-які
платежі за серією та номером паспорта,
визначаються Положенням про
реєстрацію фізичних осіб у Державному
реєстрі фізичних осіб - платників
податків, затвердженим Наказом
Міністерства доходів і зборів України
10.12.2013 № 779, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 26.12.2013 за
№ 2211/24743 (надалі - Положення).

Положенням також визначена форма
(форма № 1П додаток 8 до Положення)
повідомлення для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків (надалі -
Повідомлення) (пункт 5 розділу І
Положення).

Облік осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган, ведеться в
окремому реєстрі Державного реєстру за
прізвищем, ім'ям, по батькові і серією
та номером діючого паспорта
громадянина України (далі - паспорт) без
використання реєстраційного номера
облікової картки платника податків. У
паспортах зазначених осіб
контролюючими органами робиться
відмітка про наявність права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта (абзац другий
пункту 1 розділу ІІ Положення).

Фізична особа, яка раніше не подавала
Облікової картки і відомості про яку не
включено до Державного реєстру та яка
через свої релігійні переконання
відмовляється від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, зобов'язана
особисто подати відповідному
контролюючому органу Повідомлення за
формою N 1П (додаток 8), яке є водночас
заявою для обліку в окремому реєстрі
Державного реєстру, та пред'явити
паспорт громадянина України (пункт 1
розділу VIII Положення).

За приписами пункту 2 розділу VIII
Положення облік фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та подали до
контролюючого органу Повідомлення,
ведеться в окремому реєстрі Державного
реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові
та серією і номером паспорта без
використання реєстраційного номера
облікової картки платника податків.

Після отримання підтвердження щодо
можливості внесення відмітки за
зверненням фізичної особи, яка подала
Повідомлення, контролюючий орган
вносить до паспорта відмітку про
наявність права здійснювати будь-які
платежі за серією та номером паспорта,
форму якої наведено в додатку 9 до
Положення. Датою взяття на облік в
окремому реєстрі Державного реєстру
вважається дата внесення відмітки до
паспорта (пункт 8 розділу VIII Положення).

У разі якщо фізична особа, до паспорта
якої внесено відмітку про наявність
права здійснювати будь-які платежі за
серією та номером паспорта, раніше була
зареєстрована в Державному реєстрі за
реєстраційним номером облікової
картки платника податків, то після
взяття на облік в окремому реєстрі
Державного реєстру реєстраційний
номер облікової картки платника
податків закривається (датою закриття
є дата внесення відмітки до паспорта
громадянина України), а у разі
наявності у паспорті громадянина
України відмітки про реєстраційний
номер облікової картки така відмітка
анулюється у порядку, встановленому
цим розділом(пункт 8розділу VIII
Положення).

Системний аналіз зазначених норм
податкового законодавства вказує, що
обов'язковість реєстрації платників
податків - фізичних осіб установлена
законодавцем із збереженням прав
фізичних осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків.

Означене право забезпечується через
облік таких осіб в окремому реєстрі
Державного реєстру за прізвищем, ім'ям,
по батькові та серією і номером
паспорта без використання
реєстраційного номера облікової
картки та встановленням для них
можливостей здійснювати будь-які
платежі за серією та номером паспорта.

Суд звертає увагу сторін на ту
обставину, що реалізація права
фізичної особи, яка через свої
релігійні переконання відмовляється
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
можлива лише за умови активних дій зі
сторони такого платника податків та у
порядку, визначеному законом.

Так, відмітку про наявність права такої
особи здійснювати будь-які платежі за
серією та номером паспорта
контролюючий орган вносить до паспорта
особи, яка подала Повідомлення.

Ведення обліку в окремому реєстрі
Державного реєстру обліку за
прізвищем, ім'ям, по батькові та серією
і номером паспорта без використання
реєстраційного номера облікової
картки платника податків передбачено
законодавством також за умови подання
особою Повідомлення.

Положеннями статті 19 Конституції
України установлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідач, як орган державної влади,
зобов'язаний забезпечити реалізацію
права позивача, який через свої
релігійні переконання відмовляється
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
однак за наявності Повідомлення,
поданого позивачем та з дотриманням
приписів, встановлених Положенням.

Як встановлено судом, позивач
звернувся до відповідача із заявою
довільної форми про відмову від
ідентифікаційного та податкового
номерів, від реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
від облікової картки і не бажає
перебувати в будь-яких електронних
базах даних, яка за формою та змістом не
відповідає затвердженій Положенням
формі та змісту Повідомлення.

Зокрема, заява не містить таких
обов'язкових даних, як дата народження
(число, місяць, рік), місце народження та
паспортні дані (серія і номер, дата
видачі, ким виданий), що також фактично
унеможливлює ідентифікацію особи, яка
подала заяву.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що заява позивача не може
вважатись Повідомленням у розумінні
приписів Положення. А отже, право
позивача, у даному випадку, не може бути
реалізовано у зв'язку із його діями не у
спосіб, визначений законодавством, без
дотримання встановлених
формальностей, які чітко
регламентовані нормативами за своїм
змістом та є обов'язковими для
виконання.

А відтак, враховуючи недотримання
позивачем вимог законодавства щодо
способу реалізації права відмовитись
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків, не
надання податковому органу
необхідного обсягу інформації за
встановленою формою для вчинення
належних дій, суд вважає що відмова
відповідача у задоволенні заяви
позивача від 21.07.2014 є законною та
обґрунтованою.

Крім зазначеного, суд наголошує,
що у зв'язку із скасуванням Положення
про реєстрацію фізичних осіб у
Державному реєстрі фізичних
осіб-платників податків, яке
затверджено наказом МФУ України від
06.11.2012 №1147 та Закону України від 22.12.1994
№ 320/94-ВР «Про державний реєстр
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів, судом при
прийнятті рішення у даній справі не
враховується правова позиція,
викладена у постанові Верховного Суду
України від 21.05.2013 у справі №21-132а13, що
ґрунтується на означених нормативно -
правових актах.

Разом з цим, суд зазначає, що така
відмова відповідача у задоволенні
заяви від 21.07.2014 не позбавляє права
позивача на повторне звернення до
відповідного органу у порядок та
спосіб, які визначені діючим
законодавством, зокрема, шляхом
оформлення Повідомлення за формою та
змістом, затвердженим Положенням.

За загальним правилом, що
випливає з принципу змагальності,
кожна сторона повинна подати докази на
підтвердження обставин, на які вона
посилається, або на спростування
обставин, про які стверджує інша
сторона.

Відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На виконання цих вимог,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, довів належними та
допустимими доказами правомірність
своїх дій при розгляді заяви позивача.

Водночас, докази подані
позивачем, не підтверджують обставини,
на які він посилається в обґрунтування
позовних вимог та були спростовані
доводами відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до
уваги достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що викладені у позовній заяві
доводи позивача є не обґрунтованими, а
його вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини другої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони -
суб'єкта владних повноважень, суд
присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. Оскільки спір
вирішено на користь суб'єкта владних
повноважень, а доказів понесення ним
інших витрат, пов'язаних з розглядом
справи суду не надано, судові витрати
стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86,
94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Панченко Н.Д.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 22 жовтня 2014 року.