Справа № 810/5129/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року 810/5129/14

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул.
Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 16 год. 10
хв.

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Лиска І.Г. ,

при секретарі судового засідання
Васковець М.С., за участю представників
сторін, розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Приватного
підприємства фірми "Каменяр" до
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними дій, визнання
протиправною та скасування вимоги,
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Приватне підприємство фірма "Каменяр" з
позовом до Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними дій, визнання
протиправною та скасування вимоги,
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії.

У позовних вимогах позивач просить суд:
Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів Київської області щодо
ненадання статусу податкової
звітності уточнюючим розрахункам
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість приватного
підприємства фірми "Каменяр", у зв'язку
з виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 року по
травень 2014 року; Зобов'язати Державну
податкову інспекцію у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів Київської області визнати
уточнюючі розрахунки податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість приватного підприємства
фірми "Каменяр" у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за період
з липня 2011 року по травень 2014 року
такими, що подані у день їх фактичного
отримання державною податковою
інспекцією у Києво-Святошинському
районі ГУ Міндоходів Київської
області; Скасувати податкову вимогу
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів Київської області № 2159-25
від 30.05.2014р. на 182536,76 грн.; Скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі ГУ Міндоходів Київської області
про опис майна у податкову заставу № 125
від 04.06.2014р.

У обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що Приватне
підприємство фірма «Каменяр» засобами
електронного зв'язку надало (помісячно)
уточнюючі розрахунки податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за період
з липня 2011 р. по травень 2014 р. в межах
строку давності 1095 днів, визначених ст.
102 ПК України, оскільки має право на
податковий кредит на суму 250 000, 00 грн.

Всі уточнюючі розрахунки, які
направлені до ДПІ Києво-Святошинського
району ГУ Міндоходів Київської області
заповнені і подані згідно вимог
діючого законодавства, зокрема п.48.3 та
п.48.4 ст. 48 гл. 2 , ст. 102 гл. 9, ст. 50 гл. 2
розділу II Податкового Кодексу України;
розділу VI Порядку заповнення і подання
податкової звітності з Податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
13.11.2013 р. № 678, що підтверджується
отриманими квитанціями № 2, в яких
відсутні зауваження й відомості про
помилки, що свідчить про успішну здачу
звітів: за липень 2011 р. (вх.№ від
10.07.2014р.),за серпень 2011р. (вх.№ від
10.07.2014р.),за вересень 2011р. (вх.№ від
10.07.2014р.),за жовтень 2011р. (вх.№ від
10.07.2014р.),за листопад 2011р. (вх. №
від 10.07.2014р.),за грудень 2011р. (вх. №
від 10.07.2014р.), за січень 2012р. (вх. №
від 10.07.2014р.), за лютий 2012р. (вх.№
від 14.07.2014р.), за березень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014р.), за квітень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014р.), за травень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014 p.), за червень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014р.), за липень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014р.), за серпень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014р.), за вересень 2012р.
(вх.№ від 14.07.2014р.), за жовтень 2012р.
(вх.№ від 14.07.2014р.), за листопад
2012р. (вх.№ від 14.07.2014р.), за грудень
2012р. (вх.№ від 14.07.2014р.),за січень
2013р. (вх.№ від 14.07.2014р.),за лютий
2013р. (вх.№ від 14.07.2014р.), за
березень 2013р. (вх.№ від 14.07.2014р.), за
квітень2013р. (вх.№ від 14.07.2014р.), за
травень 2013р. (вх.№ від 14.07.2014р.), за
червень 2013р.(вх.№ від 15.07.2014р.),за
липень 2013р. (вх.№ від 15.07.2014р.), за
серпень 2013р. (вх.№ від 15.07.2014р.), за
вересень 2013р. вх.№ від 15.07.2014р.),за
жовтень 2013р. (вх. № від 15.07.2014р.),
за листопад 2013р. (вх.№ від
15.07.2014р.), за грудень 2013р. (вх.№ від
15.07.2014р.), за січень 2014р. (вх.№ від
15.07.2014р.), за лютий 2014р. (вх.№ від
15.07.2014р.), за березень 2014р.(вх.№ від
15.07.2014р.), за квітень 2014р. (вх.№ від
15.07.2014р.), за травень 2014р. (вх.№ від
15.07.2014р.)

Листами від 14.07.2014 № 7545/10/15-2, від 16.07.2014 №
7639/10/15-2 та від 16.07.2014 року № 7684/10/15-2 ДПІ у
Києво-Святошинському районі надало
уточнюючим розрахункам податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок статус
«неподаткової звітності» посилаючись
що вони не відповідають вимогам
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з ПДВ,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 13.11.2013 № 678, не
зазначивши яким саме вимогам не
відповідають, а також відсутня
пропозиція про надання нової належним
чином оформленої звітності.

ППФ «Каменяр» звернулося до
відповідача з листом за № 31 від 16.07.2014р.
з проханням визнати уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість як
податкову звітність, або обґрунтувати
причину надання даній звітності
статусу «неподаткової звітності», але
відповіді не отримав.

Крім того, 04.06.2014 року відповідачем
надіслано Приватному підприємству
фірмі «Каменяр» податкову вимогу №
2159-25 від 30.05.2014р. на 182 536,76 грн. з податку
на додану вартість, в якій зазначено,
що станом на 29.05.2014р. сума податкового
боргу вказаного платника податків за
узгодженими грошовими зобов'язаннями
становить 182 536, 76 грн. та 10.06.2014р.
відповідач надіслав позивачу рішення
№ 125 від 04.06.2014р. про опис майна у
податкову заставу та лист від 04.06.2014р. №
5812/10/10-13-25-00-20 про надання до ДПІ
переліку майна ППФ «Каменяр».

Позивач вказав на безпідставне
ненадання статусу податкової
звітності уточнюючим розрахункам
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість приватного
підприємства фірми "Каменяр", у зв'язку
з виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 року по
травень 2014 року, і, як наслідок цього, -
протиправність податкової вимоги та
рішення про опис майна у податкову
заставу.

У судовому засіданні представники
позивача Лелюх Л.П. та Новіченко Р.П.
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі, підтвердили обставини,
викладені у позовній заяві та
додаткових поясненнях до позову,
просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача Литвиненко
С.С. проти задоволення позову
заперечував, з підстав, викладених у
письмових запереченнях на позов,
зазначив, що ненадання статусу
податкової звітності уточнюючим
розрахункам податкових зобов'язань з
податку на додану вартість приватного
підприємства фірми "Каменяр", у зв'язку
з виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 року по
травень 2014 року відбулось оскільки
відповідачем було встановлено
невідповідність дати складання
уточнюючого розрахунку до декларації
ПДВ та дати подання його до ДПІ у
Києво-Святошинському районі та
невідповідність місцезнаходження
платника з даними вказаними в
уточнюючому розрахунку до декларації
ПДВ. Стосовно вимог про скасування
податкової вимог та рішення про опис
майна, пояснив, що у позивача існувала
заборгованість перед бюджетом, яка не
була сплачена у встановлені терміни.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
заслухавши представників позивача та
представника відповідача, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Приватне підприємство фірма «Каменяр»
засобами електронного зв'язку надало
(помісячно) уточнюючі розрахунки
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 р. по
травень 2014 р., що підтверджується
отриманими квитанціями № 2, а саме: за
липень 2011 р. (вх.№ від 10.07.2014р.),за
серпень 2011р. (вх.№ від 10.07.2014р.),за
вересень 2011р. (вх.№ від 10.07.2014р.),за
жовтень 2011р. (вх.№ від 10.07.2014р.),за
листопад 2011р. (вх. № від
10.07.2014р.),за грудень 2011р. (вх. № від
10.07.2014р.), за січень 2012р. (вх. № від
10.07.2014р.), за лютий 2012р. (вх.№ від
14.07.2014р.), за березень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014р.), за квітень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014р.), за травень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014 p.), за червень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014р.), за липень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014р.), за серпень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014р.), за вересень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014р.), за жовтень 2012р. (вх.№
від 14.07.2014р.), за листопад 2012р.
(вх.№ від 14.07.2014р.), за грудень 2012р.
(вх.№ від 14.07.2014р.),за січень 2013р.
(вх.№ від 14.07.2014р.),за лютий 2013р.
(вх.№ від 14.07.2014р.), за березень
2013р. (вх.№ від 14.07.2014р.), за
квітень2013р. (вх.№ від 14.07.2014р.), за
травень 2013р.(вх.№ від 14.07.2014р.), за
червень 2013р.(вх.№ від 15.07.2014р.),за
липень 2013р. (вх.№ від 15.07.2014р.), за
серпень 2013р. (вх.№ від 15.07.2014р.), за
вересень 2013р. (вх. № від
15.07.2014р.),за жовтень 2013р.(вх. № від
15.07.2014р.), за листопад 2013р. (вх.№
від 15.07.2014р.), за грудень 2013р. (вх.№
від 15.07.2014р.), за січень 2014р. (вх.№
від 15.07.2014р.), за лютий 2014р. (вх.№
від 15.07.2014р.), за березень 2014р.(вх.№
від 15.07.2014р.), за квітень 2014р. (вх.№
від 15.07.2014р.), за травень 2014р. (вх.№
від 15.07.2014р.).

Листами від 14.07.2014 № 7545/10/15-2, від 16.07.2014 №
7639/10/15-2 та від 16.07.2014року № 7684/10/15-2 ДПІ у
Києво-Святошинському районі надало
уточнюючим розрахункам податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок статус
«неподаткової звітності» посилаючись
що вони не відповідають вимогам
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з ПДВ,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 13.11.2013 № 678, не
зазначивши яким саме вимогам не
відповідають, а також відсутня
пропозиція про надання нової належним
чином оформленої звітності.

ППФ «Каменяр» звернулося до
відповідача з листом за № 31 від 16.07.2014р.
з проханням визнати уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість як
податкову звітність, або обґрунтувати
причину надання даній звітності
статусу «неподаткової звітності», але
відповіді не отримав.

04.06.2014 року відповідачем надіслано
приватному підприємству фірмі
«Каменяр» податкову вимогу № 2159-25 від
30.05.2014р. на 182 536,76 грн. з податку на
додану вартість, в якій зазначено, що
станом на 29.05.2014р. сума податкового
боргу вказаного платника податків за
узгодженими грошовими зобов'язаннями
становить 182 536, 76 грн. та 10.06.2014р.
відповідач надіслав позивачу рішення
№ 125 від 04.06.2014р. про опис майна у
податкову заставу та лист від 04.06.2014р. №
5812/10/10-13-25-00-20 про надання до ДПІ
переліку майна ППФ «Каменяр».

Щодо ненадання відповідачем статусу
податкової звітності уточнюючим
розрахункам податкових зобов'язань з
податку на додану вартість приватного
підприємства фірми "Каменяр", у зв'язку
з виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 року по
травень 2014 року суд зазначає наступне.

Так, підставою для ненадання статусу
податкової звітності уточнюючим
розрахункам податкових зобов'язань з
податку на додану вартість приватного
підприємства фірми "Каменяр", у зв'язку
з виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 року по
травень 2014 року стало недотримання
позивачем вимог пункту 48.3 статті 48
Податкового кодексу України та
невідповідність дати складання
уточнюючого розрахунку до декларації
ПДВ та дати подання його до ДПІ у
Києво-Святошинському районі та
невідповідність місцезнаходження
платника з даними вказаними в
уточнюючому розрахунку до декларації
ПДВ.

За визначенням пункту 46.1 статті 46
Податкового кодексу України податкова
декларація, розрахунок є документом, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Додатки до податкової
декларації є її невід'ємною частиною.

Форма податкової декларації
встановлюється центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики (пункт 46.5 статті 46 Податкового
кодексу України), повинна містити
необхідні обов'язкові реквізити і
відповідати нормам та змісту
відповідних податку та збору (пункт 48.1
статті 48 цього ж кодексу).

За приписами пункту 48.2 статті 48
Податкового кодексу України
обов'язковими реквізитами є
інформація, яку повинна містити форма
податкової декларації та за
відсутності якої документ втрачає
визначений цим Кодексом статус із
настанням передбачених законом
юридичних наслідків.

Зокрема, у силу положень пункту 48.3
статті 48 Податкового кодексу України
податкова декларація повинна містити
такі обов'язкові реквізити: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби і мають
відмітку у паспорті); місцезнаходження
(місце проживання) платника податків;
найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність; дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток або інші
відомості, визначені в абзаці сьомому
цього пункту, посадових осіб платника
податків; підписи платника податку -
фізичної особи та/або посадових осіб
платника податку, визначених цим
Кодексом, засвідчені печаткою платника
податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає
сутності податку або збору та є
необхідним для його адміністрування,
форма податкової декларації додатково
може містити такі обов'язкові
реквізити: відмітка про звітування за
спеціальним режимом; код виду
економічної діяльності (КВЕД); код
органу місцевого самоврядування за
КОАТУУ; індивідуальний податковий
номер та номер свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість згідно з даними реєстру
платників податку на додану вартість
за звітний (податковий) період (пункт 48.4
статті 48 цього кодексу).

Також вказана стаття визначає, що
податкова декларація повинна бути
підписана.

Згідно норм пункту 48.7 статті 48
Податкового кодексу України податкова
звітність, складена з порушенням норм
цієї статті, не вважається податковою
декларацією, крім випадків,
встановлених пунктом 46.4 кодексу.

Згідно п. 4.14. Методичних рекомендацій
щодо приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в органах ДПС України,
затверджених Наказом ДПА України від
14.06.2012р. № 516, у разі подання платником
податків до органу ДПС податкової
декларації (у тому числі надісланої
поштою або засобами електронного
зв'язку), заповненої з порушеннями пп.
48.3 - 48.4 ст. 48 Кодексу, такий орган ДПС
зобов'язаний надати платнику податків
письмове повідомлення (у разі подання в
електронному вигляді платнику
надсилається квитанція) про відмову у
прийнятті податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови
(Додаток 6 до Методичних рекомендацій).

Такі квитанції ППФ «Каменяр» не
отримувало при поданні уточнюючої
звітності, а навпаки отримало
квитанції № 2 про підтвердження
успішної здачі звітності.

В п. 4.13.7. Методичних рекомендацій щодо
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в органах ДПС України,
затверджених Наказом ДПА України від
14.06.2012р. № 516, факт приймання звіту в
електронній формі адресатом звітності
від платника податків підтверджується
другою квитанцією, у якій визначаються
реквізити прийнятого податкового
документа в електронній формі,
відповідність податкового документа в
електронній формі формату (стандарту)
електронного документа, результати
перевірки ЕЦП, інформація про платника
податків (назва та код ЄДРПОУ
підприємства), дата та час приймання
звіту, реєстраційний номер, податковий
період, за який подається звіт, та дані
про відправника квитанції. На цю
квитанцію накладається ЕЦП ЦОЕЗ,
здійснюється її шифрування, після чого
друга квитанція надсилається платнику
податків засобами телекомунікаційного
зв'язку.

Датою та часом надання податкового
документа в електронному вигляді до
ОДПС є дата та час, зафіксовані у першій
квитанції.

Як зазначено вище, в обґрунтування
своїх заперечень проти позову
відповідач посилається на порушення
відповідачем п.48.3 ст. 48 ПК України, а
саме: невідповідність дати складання
уточнюючого розрахунку до декларації
ПДВ та дати подання його до ДПІ у
Києво-Святошинському районі, а також
невідповідність місцезнаходження
платника з даними вказаними в
уточнюючому розрахунку до декларації
ПДВ, а саме: К.Маркса, буд.40 м.
Віта-Поштова/с. Віта-Поштова,
Києво-Святошинський район, Київська
область, 08170.

Під невідповідністю місцезнаходження
платника з даними вказаними в
уточнюючому розрахунку відповідач має
на увазі
«м.Віта-Поштова/с.Віта-Поштова»

Як встановлено у судовому засданні
позивач зареєстрований і знаходиться
за даним місцем реєстрації постійно.
Звіти направляються в електронному
вигляді, що підтверджується
квитанціями, які додані до матеріалів
справи.

Позивач при подачі податкової
звітності постійно користується
системою електронного документообігу
«M.E.Doc IS» в якій закладені параметри,
зокрема адреса і змінити її позивач
невзмозі. З досліджених судом наданих
позивачем податкових декларацій та
уточнюючих розрахунків встановлено, що
в графі 06 податкових декларацій
зазначена вірна адреса позивача, така ж
адреса зазначена і в свідоцтві про
державну реєстрацію позивача.

Отже, в уточнюючих деклараціях за
період з 2011 по 2014 роки, яким відповідач
не надав статус податкової звітності в
графі 06 податкових декларацій
зазначена вірно податкова адреса.

Крім того, судом встановлено, що
протягом часу існування програмного
забезпечення, яким користується
позивач при поданні звітності до ДПІ, у
відповідача не виникали питання
стосовно невірно вказаної податкової
адреси позивачем у податкових
деклараціях і лише при подачі
уточнюючих розрахунків це питання
виникло.

На підтвердження зазначених обставин
позивачем надано суду вибірково
податкові декларації з квитанціями про
їх отримання ДПІ за серпень 2012р.,
березень 2013р., липень 2014р.

Зокрема, подана позивачем за липень 2014
р. декларація прийнята ДПІ і порушень
щодо її оформлення відповідач не
виявив, хоча податкова адреса вказана
така ж як і в уточнюючих розрахунках,
які також були подані в липні 2014р.

Отже, суд вважає, що, такий підхід
податкового органу є вибірковим (і
неприпустимим) та таким, що не
відповідає принципу справедливості.

Що стосується невідповідності даті
складання та даті подання уточнюючих
розрахунків, судом встановлено, що
подані вони саме в день оформлення і це
підтверджується квитанціями, які
додані до матеріалів справи.

Отже, з огляду на вище зазначене,
позивач не порушував норми п. 48.3 ст.48 ПК
України при подачі уточнюючих
розрахунків податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 року по
травень 2014 року.

Разом з тим, з боку відповідача по
відношенню до позивача здійснені
протиправні дії щодо ненадання статусу
податкової звітності уточнюючим
розрахункам до податкових декларацій
за 2011-2014 роки, які подані в межах 1095
днів.

Відповідно до п.п. 49.8, 49.10 ст. 49 ПК
України прийняття податкової
декларації є обов'язком органу
державної податкової служби. Відмова
посадової особи органу державної
податкової служби прийняти податкову
декларацію з будь-яких причин, зокрема
включаючи зміну показників такої
податкової декларації, зменшення або
скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань, тощо
забороняється.

Крім того, за нормами пункту 49.11 статті
49 Податкового кодексу України у разі
подання платником податків до
контролюючого органу податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу, такий контролюючий орган
зобов'язаний надати такому платнику
податків письмове повідомлення про
відмову у прийнятті його податкової
декларації із зазначенням причин такої
відмови.

Разом із тим, у листах ДПІ у
Києво-Святошинському районі Київської
області ПІ від від 14.07.2014 № 7545/10/15-2, від
16.07.2014 № 7639/10/15-2 та від 16.07.2014 року №
7684/10/15-2 причини відмови не вказано, лише
зазначено, що вони не відповідають
вимогам Порядку заповнення і подання
податкової звітності з ПДВ,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 13.11.2013 року №678.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне визнати протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів Київської області щодо
ненадання статусу податкової
звітності уточнюючим розрахункам
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість приватного
підприємства фірми "Каменяр", у зв'язку
з виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 року по
травень 2014 року.

Щодо податкової вимоги та рішення про
опис майна у податкову заставу суд
зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що оскаржувана
податкова вимога № 2159-25 від 30.05.2014р.
включає в себе зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 182 536, 76 грн.
станом на 29.05.2014 року.

Із пояснень представників позивача
суду стало відомо, уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість приватного
підприємства фірми "Каменяр", у зв'язку
з виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 року по
травень 2014 року, подані підприємством
з метою врегулювати питання
податкового боргу та з метою
підтвердження права на податковий
кредит у сумі 250000 грн.

Відповідно до п.14.1.153 ст.14 ПКУ податкова
вимога - письмова вимога органу
державної податкової служби до
платника податків щодо погашення суми
податкового боргу.

Як зазначено вище, ППФ «Каменяр»
подаючи уточнюючі розрахунки
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 р. по
травень 2014 р. має на меті врегулювати
питання податкового боргу, зазначеного
в податковій вимозі № 2159-25 від 30.05.2014р.
на суму 182 536,76 грн.

Відповідно до п. 200.6 ст. 200 ПК України
платник податку може прийняти рішення
про зарахування в повному обсязі
належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів.

Отже, відповідач, надавши статус
неподаткової звітності уточнюючим
розрахункам податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 р. по
травень 2014 р. порушив права позивача на
врегулювання спірного питання, а у разі
оформлення податкової застави і право
на розпорядження майном та коштами ППФ
«Каменяр».

За правилами частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Так як відповідачем при прийнятті
оскаржуваних вимоги і рішення про опис
майна у податкову заставу не було
враховано показників уточнюючих
розрахунків податкових зобов'язань з
податку на додану вартість приватного
підприємства фірми "Каменяр", у зв'язку
з виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 року по
травень 2014 року, протиправно не
прийнятих, то і така вимога і рішення
прийняті без урахування усіх обставин,
що мають значення для їх прийняття, є
необґрунтованими та не відповідають
вимогам частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Отже, протиправні дії відповідача щодо
неприйняття уточнюючих розрахунків
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість приватного
підприємства фірми "Каменяр", у зв'язку
з виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 року по
травень 2014 року потягли за собою у
подальшому прийняття рішень (вимоги,
рішення про опис майна), які також
підлягають визнанню протиправними та
скасуванню.

Таким чином, податкова вимога
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів Київської області № 2159-25
від 30.05.2014р. на 182536,76 грн. та рішення про
опис майна у податкову заставу № 125 від
04.06.2014р. є протиправними та підлягають
скасуванню.

Вирішуючи питання щодо вимог позивача
про зобов'язання визнати уточнюючі
розрахунки податкових зобов'язань з
податку на додану вартість приватного
підприємства фірми "Каменяр" у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 року по
травень 2014 року такими, що подані у день
їх фактичного отримання державною
податковою інспекцією у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів Київської області, суд
дійшов висновку, що в цій частині
позовні вимоги не підлягають
задоволенню у зв'язку з наступним.

Дотримуючись принципів законності,
поділу влади, а також компетенції,
визначеної Конституцією та законами
України, суд не має права перебирати на
себе повноваження податкового органу
щодо визнання ділових паперів
суб'єктів права податковою чи іншою
звітністю. Такий обов'язок податкового
органу випливає із Податкового кодексу
України і жодного судового рішення не
потребує.

До того ж, статтею 49 Податкового
кодексу України не тільки встановлено,
що прийняття податкової декларації є
обов'язком органу державної податкової
служби, а також передбачено певні
правові наслідки у вигляді визначення
кола обставин, за настання яких
податкова декларація вважається
прийнятою незалежно від волі
податкового органу.

Такі наслідки виникають у зв'язку з
констатацією судом певних юридичних
фактів у силу закону і це не потребує
підкріплення судовим рішенням.

Відповідно до п. 4.16. Методичних
рекомендацій щодо приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в органах
ДПС України, затверджених Наказом ДПА
України від 14.06.2012р. № 516, у разі якщо в
установленому законодавством порядку
буде встановлено факт неправомірної
відмови органом державної податкової
служби (посадовою особою) у прийнятті
податкової декларації, остання
вважається прийнятою у день її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

Тому, визнання протиправними дій щодо
ненадання статусу податкової
звітності уточнюючим розрахункам
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість приватного
підприємства фірми "Каменяр", у зв'язку
з виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 року по
травень 2014 року мають наслідком їх
прийняття з моменту подання.

За приписами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

Відповідач не надав суду жодних
доказів на підтвердження
правомірності своїх дій та
оскаржуваних рішень.

За наведених обставин суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково.

За правилам частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Тому, судові витрати щодо сплати
судового збору сумі 3647, 14 грн.
підлягають присудженню на користь
позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів Київської області щодо
ненадання статусу податкової
звітності уточнюючим розрахункам
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість приватного
підприємства фірми «Каменяр», у зв'язку
з виправленням самостійно виявлених
помилок за період з липня 2011 року по
травень 2014 року.

Визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі ГУ Міндоходів Київської області
№ 2159-25 від 30.05.2014р. на 182536,76 грн.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі ГУ Міндоходів Київської області
про опис майна у податкову заставу № 125
від 04.06.2014р.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
фірми "Каменяр" сплачений ним судовий
збір у розмірі 3647, 14( три тисячі шістсот
сорок сім) грн. 14 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 16 жовтня 2014 р.