Справа № 810/5727/14
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2014 року 810/5727/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Виноградова
О.І., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного
фонду України у Києво-Святошинському
районі Київської області до
Вишнівської міської лікарні про
стягнення заборгованості з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулося
Управління Пенсійного фонду України у
Києво-Святошинському районі Київської
області (далі - позивач) з позовом до
Вишнівської міської лікарні (далі -
відповідач) про стягнення
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій за
лютий-травень 2014 р. та липня 2014 р. у
сумі 16 972 грн 62 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що у відповідача існує заборгованість
з відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах на
підставі п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII
(далі - Закон № 1788-XII), за лютий-травень
2014 р. та липень 2014 р. на загальну суму
16 972 грн 62 коп.

Відповідач позов не визнав, у його
задоволенні просив відмовити
посилаючись на те, що ним своєчасно
було відшкодовано витрати на виплату
та доставку пільгових пенсій за
вказаний період, що підтверджується
відповідними платіжними документами
(а.с. 29-38).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 122 КАС
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Суд у судовому засіданні,
дослідивши наявні матеріали справи,
встановив таке.

15 лютого 1995 р. відповідач
зареєстрований як юридична особа, що
підтверджується копією витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.
62-63).

Згідно з розрахунками фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій з лютого - травня та липня 2014 р.
сума фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій (Список №1),
що підлягає відшкодуванню, складає 16 972
грн 62 коп. (а.с. 9-13).

Названі розрахунки відповідачем
в адміністративному порядку оскаржено
не було.

У зв'язку з тим, що позивачем було
змінено цільове призначення фактично
сплачених відповідачем витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за період лютий-травень та липень 2014 р.,
він вважає, що у відповідача
утворилася заборгованість за цей
період у сумі 16 972 грн 62 коп.

Спірні правовідносини
врегульовано Законом України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26 червня 1997 р. № 400/97-ВР
(далі - Закон № 400/97-ВР), Законом № 1788-XII
та Інструкцією про порядок обчислення
і сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 р. № 21-1 (далі - Інструкція).

Згідно з вимогами п. 1 ст. 1 Закон №
400/97-ВР платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 14
Закону України № 1058-ІV
страхувальниками визнаються
роботодавці - підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, виду діяльності та
господарювання, які використовують
працю фізичних осіб на умовах
трудового договору або на інших умовах,
передбачених законодавством, або за
договорами цивільно-правового
характеру.

Як убачається з п. 2 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України
№ 1058-ІV, пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на
пенсію на пільгових умовах (Список № 1),
визначено п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону
України № 1788-XII.

Проте, до запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди п.п. 1
п. 2 розділу ХV "Прикінцеві положення"
Закону України № 1058-ІV передбачено, що
вказаним особам пенсії призначаються
за нормами цього Закону в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-ХІІ. При
цьому зберігається порядок покриття
витрат на виплату та доставку цих
пенсій, що діяв до набрання чинності
цим Законом.

Як убачається з п.п. 6.4 п. 6
Інструкції, розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону (згідно з додатками 6 та
7), які надсилаються підприємствам до
20-го січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно з вимогами п.п. 6.8 п. 6.8
названої Інструкції підприємства
щомісяця до 25-го числа вносять до
Пенсійного фонду зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. У разі
зміни розміру пенсії або настання
обставин, які впливають на суму
відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та ін.), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин. Суми
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
дати призначення пенсії до дати
складання розрахунку фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону,
сплачуються одночасно із оплатою
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць.

Отже, витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій, які
відповідач відповідно до Закону № 1058-ІV
зобов'язаний відшкодовувати
Пенсійному фонду, у розумінні цього
Закону вважаються внесками на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Як убачається з ч. 12 ст. 20 Закону №
1058-ІV, страхові внески підлягають
сплаті незалежно від фінансового стану
платника страхових внесків.

Наявні матеріали справи свідчать, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яким позивачем було
виплачено пенсію за лютий-травень та
липень 2014 р., працювали у відповідача і
їм була призначена пільгова пенсія на
підставі п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України
№ 1788-XII (Список № 1).

Зокрема, ОСОБА_2 працювала у
відповідача на посаді
рентгенлаборанта, що підтверджується
довідкою про характер шкідливих умов
(а.с. 58), а ОСОБА_1 - лікаря-рентгенолога,
що підтверджується довідкою про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній (а.с. 59).

Так, ОСОБА_2 було виплачено пенсію у
сумі 1087 грн 11 коп. за лютий 2014 р. та по 1122
грн 47 коп. за березень-травень та липень
2014 р., що підтверджується довідкою
позивача від 14 жовтня 2014 р. № 745 (а.с. 60).

ОСОБА_1 було виплачено пенсію за
лютий-травень та липень 2014 р. по
2503 грн 62 коп., що підтверджується
довідкою позивача від 14 жовтня 2014 р. №
744 (а.с. 61).

Водночас, судом встановлено, що
відповідачем було відшкодовано
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій вказаним вище особам
за період лютий-травень та липень 2014 р.,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи виписками по
рахунках та платіжними дорученнями від
9 квітня, 13 травня, 7 липня та 6 серпня 2014
р. № 108, № 109, № 169, №252, без номера
відповідно (а.с. 38).

Представник позивача в судовому
засіданні не заперечував факт оплати
відповідачем сум, зазначених у
названих платіжних документах, проте,
зазначив, що названі суми позивачем
були зараховані в рахунок погашення
боргу, що виник раніше.

Так, судом встановлено, що постановою
Київського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2014
р. в адміністративній справі № 810/1799/14 з
відповідача стягнуто на користь
позивача 83 399 грн 64 коп. (яка набрала
законної сили) (а.с. 43-44).

Виконання данного судового рішення
можливо 2-ма шляхами: відповідачем у
добровільному порядку або за заявою
позивача органами виконавчої служби у
примусовому порядку.

У добровільному порядку відповідачем
заборгованість, визначену постановою в
адміністративній справі № 810/1799/14
сплачено не було, водночас позивач до
органів державної виконавчої служби
для примусового виконання судового
рішення не звертався.

Натомість позивач необгрунтовано
самостійно змінив цільове призначення
сплачених відповідачем сум в
лютому-травні та липні 2014 р. та скерував
їх на погашення заборгованості, що
виникла раніше та встановлена
постановою Київського окружного
адміністративного суду у справі №
810/1799/14.

При вирішенні справи судом не може бути
взято до уваги посилання представника
позивача на п. 5.4 Порядку ведення
органами Пенсійного фонду України
обліку надходження сум платежів,
затвердженого постановою Правління
Пенсійного фонду України від 27 вересня
2010 р. № 21-2, як на підставу для зміни
цільового призначення платежів
відповідача.

Названою нормою передбачено, що
операції здійснюються в картках
особових рахунків платників у
хронологічному порядку. Облік
надходження сум платежів у картках
особових рахунків платників
здійснюється в порядку календарної
чеговості настання строків сплати
відповідних сум платежів.

Наведене свідчить, що названою нормою
не передбачено право позивача на зміну
цільового призначення сплачених
відповідачем сум, призначення яких
відповідачем зазначено у платіжних
документах.

Враховуючи, що позивачем було
неправомірно змінено цільове
призначення сплачених відповідачем
сум, суд дійшов висновку, що у
відповідача відсутня заборгованість з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період
лютий-травень та липень 2014 р., а тому
позовні вимоги є необгрунтованими та
такими, що не підлягають задвооленню.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 122, 158 - 163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Виноградова О.І.