Справа № 2а-2072/12/2670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/70141/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Степашка О.І.

секретар судового засідання
Волошин В.М.

за участю представників згідно журналу
судового засідання від 02.10.2014 (в
матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Серагем-Україна" на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 02.07.2012 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.10.2012

у справі № 2а-2072/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Серагем-Україна"

до Київської регіональної
митниці

про скасування податкового
повідомлення рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Серагем-Україна"
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської регіональної
митниці (правонаступник - Київська
регіональна митниця Міндоходів) про
скасування податкового повідомлення -
рішення про скасування актів
№0006/11/143000000/ від 26.10.2011 та
№0007/11/143000000/ від 30.11.2011, та
податкового повідомлення-рішення № 564
від 30.12.2011.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
02.07.2012 в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.10.2012
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 02.07.2012 залишено без
змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвалою суду
апеляційної інстанції позивач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалу суду
апеляційної інстанції прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішенні спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права, юридичної
оцінки обставин справи, розглянувши
надані письмові докази в їх сукупності,
Вищий адміністративний суд України
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, відповідачем з метою
вжиття термінових заходів щодо
усунення виявленого перевіркою
порушень при ввезенні на митну
територію України у 2006 -2007 роках
виробів медичного призначення було
складено Проміжний акт про проведення
перевірки стану дотримання
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Серагем-Україна"
законодавства України з питань митної
справи за період з 01.01.2006 по 13.10.2011 №
0006/11/143000000/ від 26.10.2011 та складено
акт № 3007/11/143000000/ від 30.11.2011.

За результатами перевірки було
прийняте податкове повідомлення -
рішення № 564 від 30.12.2011, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість з товарів увезених на
територію України суб'єктами
підприємницької діяльності на
загальну суму 22361325, 89 грн.: основний
платіж 9938367, 06 грн., штрафні санкції в
розмірі 12422958, 83 грн.

Суди попередніх інстанцій
задовольняючи позовні вимоги виходили
з того, що відповідачем було правомірно
нараховано позивачу суму податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість, яка не була сплачена до
бюджету внаслідок отримання
податкової пільги, яка була
використана позивачем не за
призначенням та в супереч умовам та
цілям її надання за період з 2008-2010 роки,
накладено на позивача штраф в розмірі 25
відсотків.

Пропуск товарів і транспортних засобів
через митний кордон України - це дозвіл
митного органу на переміщення товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур (пункт 35
статті 1 Митного кодексу України, який
діяв на час виникнення спірних
правовідносин, далі - МК).

У пункті 19 цієї ж статті МК міститься
визначення терміну "митні процедури" як
операцій, пов'язаних зі здійсненням
митного контролю за переміщенням
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України, митного
оформлення цих товарів і транспортних
засобів, а також із справлянням
передбачених законом податків і
зборів.

За змістом пунктом 10.3 статті 10 Закону
України „Про податок на додану
вартість" платники податку, які
імпортують товари (супутні послуги) на
митну територію України для їх
використання або споживання на митній
території України, відповідають за
дотримання правил надання інформації
для розрахунку бази оподаткування
(суми податку, належного до сплати)
митним органам.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2
статті 4 Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державним
цільовими фондами" якщо згідно з
нормами цього пункту сума податкового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми в порядку, встановленому
зазначеним Законом.

За змістом статті 313 Митного кодексу
України від 11.07.2002 № 92-ІV класифікація
товарів, тобто віднесення товарів до
класифікаційних групувань, зазначених
в Українській класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності, є
виключною компетенцією митних органів.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи.

Такий контроль здійснюється на
підставі письмового розпорядження
керівника митного органу або особи, яка
його заміщує (стаття 69 МК).

Аналіз наведених положень Закону
свідчить про можливість митного
контролю після завершення митного
оформлення за умови існування
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України.

А відтак судам необхідно було
перевірити, які саме документи
подавалися позивачем під час митного
оформлення товару, з'ясувати, чи було
подано позивачем повну, достовірну,
правдиву інформацію митному органові
при декларуванні спірних товарів.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, це тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

При розгляді цієї справи суди
попередніх інстанцій та також не
надали будь-якої правової оцінки
рішенню про визначення коду товару та
наявності у позивача пільги.

У даному разі з метою перевірки
законності дій позивача як імпортера
судам необхідно було надати правову
оцінку правильності (або
неправильності) визначення коду УКТЗЕД
спірного товару за рішенням Київської
митниці, дослідивши при цьому
дотримання відповідачем процедури
визначення коду товару за наслідками
встановлення його характеристик,
визначальних для класифікації товару
за УКТЗЕД, відібрання зразків товару,
проведення лабораторних досліджень та
експертної роботи тощо.

На підставі цього судам необхідно було
зробити висновок, за яким саме кодом
УКТЗЕД об'єктивно має класифікуватись
розглядуваний товар.

Встановлення ж факту подання
декларантом неповної, недостовірної
інформації про товар під час його
митного оформлення (що вплинуло на його
класифікацію під час пропуску на митну
територію України) та об'єктивності
визначеного коду за рішенням відділу
номенклатури та класифікації товарів
було б свідченням і законності
донарахувань за податковим
повідомленням - рішенням.

Судами попередніх інстанцій не було
досліджено доводи позивача стосовно
того, що з акту перевірки вбачається, що
база оподаткування податком на додану
вартість не була занижена.

Під час цього розгляду суду слід
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати та перевірити всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають юридичне значення для
її розгляду і вирішення спору по суті,
встановити дійсні права і обов'язки
сторін, і в залежності від
встановленого правильно застосувати
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та
прийняти законне і обґрунтоване
рішення.

Не встановлення в судовому процесі
вище зазначених обставин як таких, що
мають суттєве значення у справі з
огляду на неможливість правильно
вирішити спір без їх з'ясування,
відповідно до частини другої ст. 227 КАС
України є підставою для скасування
ухвалених у справі судових рішень у
зв'язку з їх не відповідністю вимогам
частин 4 та 5 ст. 11, частині 1 ст. 138 та ст.
159 цього Кодексу з направленням справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

З огляду на вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Серагем-Україна" на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 02.07.2012 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.10.2012 у
справі № 2а-2072/12/2670 задовольнити
частково, судові рішення скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Серагем-Україна" задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 02.07.2012 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.10.2012 у
справі № 2а-2072/12/2670 скасувати.

Справу № 2а-2072/12/2670 направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді Г.К.
Голубєва О.І. Степашко