Справа № 826/12335/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2014 року 08:30
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кармазіна О.А., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Інвест-Регіон»до
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській областіпро визнання
протиправним та скасування припису від
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інвест-Регіон» з позовом до Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Херсонській області (надалі
- Інспекція) про визнання протиправним
та скасування припису від 31.07.2014 року, а
також визнання протоколів про
правопорушення від 31.07.2014 року № 170 та №
171 такими, що не відповідають вимогам
У позові позивач зазначає, що спірний
припис винесено на підставі висновків,
викладених в акті перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, в ході якої
встановлено факт будівництва та
здійснення позивачем експлуатації
об'єкта «Стаціонарний газовий модуль»
у складі багатопаливного
автозаправного комплексу начебто без
документів на виконання будівельних
робіт та документів про прийняття
об'єкта в експлуатацію згідно вимог
чинного законодавства.
У той же час, в обґрунтування своїх
вимог позивач зазначає про те, що
монтаж стаціонарного заправника газом
здійснювався в період дії Переліку
будівельних робіт, затв. Постановою КМУ
від 30.09.2009 року № 1104, згідно яких
облаштування автомобільних
газозаправних пунктів технологічним
обладнанням без улаштування
фундаментів відносилось до переліку
будівельних робіт, на виконання яких не
вимагався дозвіл. До того ж позивач
зазначає, що об'єктом будівництва, в
даному випадку, є АЗС, що була введена в
експлуатацію у 2009 році, а встановлення
стаціонарного заправника газом не
потребує його окремого введення в
За наведених обставин позивач вважає
спірний припис, згідно якого
зобов'язано зупинити експлуатацію
стаціонарного газового модуля до
введення його в експлуатацію,
протиправним та просить задовольнити
Відповідач, з підстав викладених у акті
перевірки та запереченнях на позовну
заяву, проти позову заперечує, вважає
спірний припис законним та
обґрунтованим, у задоволенні позову
Виходячи з положень ч. 6 ст. 128 КАС
України, враховуючи при цьому
неприбуття у судове засідання сторін
по справі, які були належним чином
повідомлені про розгляд справи, беручи
до уваги подану позивачем заяву про
розгляд справи за відсутності його
представника, у судовому засіданні
14.10.2014 р. судом ухвалено про продовження
розгляду справи в порядку письмового
В ході розгляду справи ухвалою суду від
23.10.2014 року закрито провадження у
справі в частині позовних вимог про
визнання такими, що не відповідають
вимогам законодавства протоколів про
правопорушення від 31.07.2014 року № 170 та №
Розглянувши наявні у справі матеріали,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
На підставі звернення управління СБУ у
Херсонській області 31.07.2014 року
Інспекцією, відповідно до ст. 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та згідно з
Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі -
Порядок), проведена позапланова
перевірка на дотримання вимог
містобудівного законодавства під час
виконання будівельних робіт та
експлуатації автозаправного комплексу
за адресою: Херсонська область,
Білозерський район а/ш М-14
Одеса-Мелітополь-Новоазовськ км. (179+400)
За результатами перевірки складено Акт
від 31.07.2014 року.
Як вбачається з Акту перевірки в ході
її проведення встановлено, що
будівництво автозаправного комплексу
було розпочато відповідно до дозволу
про початок виконання будівельних
робіт, зареєстрованого Інспекцією ДАБК
у Херсонській області за № 146/2009 від 12
березня 2009 року. Термін дії дозволу до 30
серпня 2009 року. Проектна документація
розроблена ТОВ "Херсонінжавтосервіс"
головний інженер проекту ОСОБА_1
Будівельна організація БМУ
«Промжитлобуд-5». Технічний нагляд ППБФ
Земельна ділянка відведена державним
актом на право власності на земельну
ділянку сер. ЯЕ № 952167 від 22 грудня 2008
року та зареєстрованого в поземельній
Встановлено, що відповідно до
проектної документації до складу
автозаправного комплексу входив
стаціонарний газовий модуль, який
встановлювався на фундаментну плиту.
Також проектна документація до складу
якої входив стаціонарний газовий
модуль отримала позитивний висновок
комплексної державної експертизи №
88Е-2009 від 11.03.2009 року.
Актом готовності об'єкта до
експлуатації № 10 від 23.03.2009 року та
свідоцтвом про відповідність
збудованого об'єкта проектній
документації вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил
№ 22000003 від 25 березня 2009 року
«Багатопаливний автозаправний
комплекс на автодорозі М-14 Одеса -
Мелітополь - Новоазовськ км. (179+400)
(ліворуч) Білозерського району,
Херсонської області» було прийнято до
експлуатації, стаціонарний газовий
модуль до складу введених об'єктів не
Перевіркою також встановлено, що в 2010
році проектна організацією ТОВ
"Херсонінжавтосервіс" було виконано
корегування робочого проекту
«Багатопаливний автозаправний
комплекс на автодорозі М-14
Одеса-Мелітополь- Новоазовськ км. (179+400)
(ліворуч) Білозерського району,
Херсонської області» для будівництва
газового модуля. Шифр проектної
документації № 2414-ХС-10.
Згідно із виконавчою документацією
наданою до перевірки, а саме наказу (№ 35
від 03 грудня 2010 року) на призначення та
відкомандирування осіб для виконання
будівельно-монтажних робіт на об'єкті
будівництва АЗС № 5018; відповідно актам
прихованих робіт (від 04.01.2011) з'ясовано,
що роботи по будівництву газового
модуля проводились у період по квітень
2011 року, проектна документація на
будівництво газового модуля
затверджена наказом ТОВ "Інвест-Регіон"
№ 22/1 від 29.10.2010 року. Дозвіл на
будівництво автозаправного комплексу
до складу якого входив стаціонарний
газовий модуль не діяв.
При цьому, в акті готовності об'єкту до
експлуатації від 16.09.2011 року в п. 4
«Дозвіл на виконання будівельних
робіт» - зазначено, що будівельні
роботи проводилися на підставі п. 36
постанови КМУ № 1104 від 30.09.2009 року,
згідно якого - «дозвіл не вимагається
на облаштування автомобільних
газозаправних пунктів технологічним
обладнанням без улаштування
фундаментів». Однак, перевіркою
встановлено, що відповідно до
проектної документації велось нове
будівництво, а саме виконувались
роботи із влаштуванням фундаментів
(акт прихованих робіт від 11.12.2010 року) та
монтажу власне самого модуля.
Враховуючи вищенаведене, Інспекція в
акті перевірка прийшла до висновку, що
забудовником і власником АГЗС (ТОВ
«Інвест-Регіон») порушено вимоги ст.ст.
34, 37, 39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», а саме
здійснення будівництва об'єкта
«Стаціонарний газовий модуль» у складі
багатопаливного автозаправного
комплексу без документів на виконання
будівельних робіт та здійснення
позивачем експлуатації об'єкта без
введення його в експлуатацію.
У зв'язку з виявленням у ході
проведення перевірки порушень
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, уповноваженою особою
Інспекції складено протоколи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 31.07.2014 року № 170 та № 171, а
також видано оскаржуваний припис від 31
липня 2014 року, згідно якого зобов'язано
зупинити експлуатацію стаціонарного
газового модуля до введення його в
Оцінюючи встановлені під час перевірки
порушення та надаючи їм правову оцінку,
зокрема щодо облаштування позивачем
розташованого на території
автозаправного комплексу
газозаправного пункту технологічним
обладнанням з влаштуванням фундаменту
без отримання дозволу на виконання
будівельних робіт, суд, вирішуючи спір
по суті, виходить з наступного.
Так, як вбачається з матеріалів справи
та визнається позивачем у позовній
заяві спірні будівельні роботи
здійснювались ТОВ «Інвест-Регіон» в
період з 29 жовтня 2010 року по квітень 2011
В контексті наведеного суд зазначає, що
відповідно до положень п.п. 1, 2 Порядку
надання дозволу на виконання
будівельних робіт, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 30 вересня 2009 року № 1104 (була чинною
до 13.05.2011 р.), дозвіл на виконання
будівельних робіт - документ, що
засвідчує право замовника та
підрядника на виконання підготовчих
(якщо підготовчі роботи не виконані
раніше відповідно до дозволу на
виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт з нового
будівництва, реконструкції,
реставрації, капітального ремонту,
підключення об'єкта будівництва до
інженерних мереж та споруд.
Дозвіл на виконання будівельних робіт
надається Держархбудінспекцією та її
територіальними органами.
Водночас, вказаною Постановою Кабінету
Міністрів України від 30 вересня 2009 року
№ 1104 було затверджено Перелік
будівельних робіт, на виконання яких не
вимагається дозвіл, п. 36 якого до таких
робіт включено облаштування
автомобільних газозаправних пунктів
технологічним обладнанням без
улаштування фундаментів.
Згідно з Приміткою до цього Переліку,
виконання робіт з нового будівництва,
реконструкції, реставрації,
капітального ремонту об'єкта
здійснюється відповідно до
затвердженої проектної документації.
Прийняття зазначених об'єктів в
експлуатацію здійснюється в
установленому законодавством порядку.
В даному випадку факт здійснення
позивачем облаштування автомобільних
газозаправних пунктів технологічним
обладнанням не заперечується
сторонами та підтверджується
матеріалами справи, зокрема, актом
приймання газового обладнання для
проведення комплексних випробувань
від 29 червня 2011 року (а.с. 53), актом
приймання закінченого будівництвом
об'єкта системи газопостачання від 09
вересня 2011 року (а.с. 52), коригуванням
робочого проекту для будівництва
газового модулю (АГЗП) (а.с. 65).
У той же час, викладені у позовній заяві
твердження позивача про те, що
зазначені роботи здійснювались без
облаштування фундаменту, а тому,
відповідно до положень Переліку № 1104,
дозвіл на їх здійснення не вимагається,
спростовується матеріалами справи.
Зокрема, згідно Акту перевірки, який є
носієм доказової інформації,
встановлено, що велось нове
будівництво та виконувались роботи із
влаштуванням фундаментів під раму
газового модуля. При цьому, як
зазначено в Акті перевірки, наведені
обставини підтверджуються актом
прихованих робіт від 11 грудня 2010 року.
У зв'язку із наведеним суд зазначає, що
згідно вимог ДБН В.2.1-10-2009 «Основи та
фундаменти споруд. Основні положення
проектування», фундамент - це частина
будівлі чи споруди, переважно підземна,
яка сприймає навантаження від споруди
і передає їх на основу, складену
ґрунтами (природну) чи штучну.
При цьому окремо виділяються
фундаменти малозаглиблені, мілкого
закладання, під якими розуміються
фундаменти, що передають навантаження
на ґрунт переважно через підошву
Так, Державним класифікатором будівель
та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом
Держстандарту України від 17 серпня 2000
року № 507, визначено, що споруди - це
будівельні системи, пов'язані з землею,
які створені з будівельних матеріалів,
напівфабрикатів, устаткування та
обладнання в результаті виконання
різних будівельно-монтажних робіт.
Інженерні споруди - це об'ємні, площинні
або лінійні наземні, надземні або
підземні будівельні системи, що
складаються з несучих та в окремих
випадках огороджувальних конструкцій
і призначені для виконання виробничих
процесів різних видів, розміщення
устаткування, матеріалів та виробів,
для тимчасового перебування і
пересування людей, транспортних
засобів, вантажів, переміщення рідких
та газоподібних продуктів та т. ін.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що газозаправні пункти належать до
категорії споруд як об'єктів
будівництва, а тому, облаштування в їх
основі фундаментної плити є
облаштуванням фундаменту
(малозаглибленого, мілкого закладання).
Наведене вказує на те, що здійснені ТОВ
«Інвест-Регіон» роботи з встановлення
газозаправного пункту в межах
автозаправного комплексу,
розташованого за адресою: Херсонська
область, Білозерський район,
Одеса-Мелітополь-Новоазовськ км. 179+200
(ліворуч), були здійснені позивачем з
облаштуванням фундаменту.
Тобто, відповідно до чинної на той
момент Постанови Кабінету Міністрів
України від 30 вересня 2009 року № 1104, з
метою проведення такої діяльності
позивачем мав бути отриманий дозвіл на
виконання будівельних робіт, чого ним
зроблено не було, а відтак суд
приходить до висновку про
правомірність встановлених в акті
перевірки висновків Інспекції
стосовно наведеного порушення.
В контексті ж встановлених в Акті
перевірки порушень щодо здійснення
позивачем експлуатації об'єкта без
введення його в експлуатацію, суд
Так, згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», який набрав чинності
12.03.2011 р., прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до IV і V категорій складності,
здійснюється на підставі акта
готовності об'єкта до експлуатації
шляхом видачі органами державного
архітектурно-будівельного контролю
сертифіката у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 6 Порядку віднесення об'єктів
будівництва до IV і V категорії
складності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.04.2011
року № 557 «Про затвердження Порядку
віднесення об'єктів будівництва до IV і V
категорії складності», визначено, що до
V категорії складності відносяться
об'єкти будівництва, які мають хоча б
одну з таких ознак, зокрема, ті, які
згідно із Законом України «Про об'єкти
підвищеної небезпеки» є об'єктами
підвищеної небезпеки.
У ст. 1 Закону України «Про об'єкти
підвищеної небезпеки» зазначено, що
об'єкт підвищеної небезпеки - об'єкт, на
якому використовуються,
виготовляються, переробляються,
зберігаються або транспортуються одна
або кілька небезпечних речовин чи
категорій речовин у кількості, що
дорівнює або перевищує нормативно
встановлені порогові маси, а також інші
об'єкти як такі, що відповідно до закону
є реальною загрозою виникнення
надзвичайної ситуації техногенного та
природного характеру.
При цьому, згідно з п. 4 Переліку,
затвердженого постановою КМ України
від 27 липня 1995 р. № 554, автозаправні
станції входять переліку видів
діяльності та об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку.
У відповідності до пункту 21 «Переліку
видів діяльності та об'єктів, що
становлять підвищену екологічну
небезпеку», затв. постановою КМУ від 28
серпня 2013 р. N 808, до об'єктів, що
становлять підвищену екологічну
небезпеку, відносяться автозаправні
станції та комплекси, а також
автогазонаповнювальні компресорні
станції, автомобільні газозаправні
станції зрідженого газу.
За таких обставин суд приходить до
висновку, що «Стаціонарний газовий
модуль у складі багатопаливного
автозаправного комплексу» є об'єктом
підвищеної небезпеки.
В контексті наведеного суд вважає за
необхідне зазначити, що згідно
приписів п. 14 Правил експлуатації
штучних споруд на вулицях і дорогах
населених пунктів, затверджених
наказом Державного комітет України з
питань житлово-комунального
господарства від 11.11.2005 року № 162,
встановлено, що нове будівництво - це
зведення нового спорудження без
використання залишкового ресурсу.
Положеннями Рекомендацій зі
страхування ризиків у виробництві,
схвалених рішенням науково-технічної
ради Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України від
04.02.2008 року № 2, що є додатком до наказу
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 30.05.2008 року
№ 230, закріплено, що споруда - об'ємна,
площинна або лінійна наземна, надземна
або підземна будівельна система,
призначена для виконання виробничих
процесів різних видів, розміщення
обладнання, матеріалів та виробів,
тимчасового перебування і пересування
людей, транспортних засобів, вантажів,
переміщення рідких та газоподібних
Отже, враховуючи те, що стаціонарний
газовий модуль, який був влаштований
ТОВ «Інвест-регіон» є будівельною
системою, встановленою на окремому та
самостійному фундаменті, яка
призначена для зберігання та
переміщення газоподібних продуктів
(газу), то останній повинен бути
прийнятий в експлуатацію
уповноваженим органом державного
архітектурно-будівельного контролю.
Відтак, враховуючи вищенаведене у
сукупності, суд приходить до висновку
про обґрунтованість викладених у Акті
перевірки висновків щодо порушення
позивачем законодавства у сфері
містобудівної діяльності, у зв'язку з
чим суд не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного припису, який
є законним та обґрунтованим, вірним по
Стосовно ж доводів позивача (а.с. 5) про
безпідставне застосування
відповідачем до спірних відносин
положень Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(набрав чинності 12.03.2011 р.) та постанови
КМУ від 13.04.2011 року № 461 «Питання
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів» (набрала
чинності 30.04.2011), оскільки, як зазначає
позивач, вказані акти набрали чинності
після початку експлуатації газового
модуля, то суд вважає їх
Зокрема, як вбачається з матеріалів
справи, акт приймання газообладнання
для проведення комплексного
випробування підписаний 29.06.2011 р., акт
приймання закінченого будівництвом
об'єкта газопостачання підписаний
09.09.2011 р., акт готовності об'єкта до
експлуатації підписаний 16.09.2011 року, що
у сукупності з вищевикладеним
спростовує доводи позивача відносно
непоширення дії вказаних актів на
події, які відбулися після їх
При цьому суд звертає увагу, що
обов'язок введення об'єктів
будівництва в експлуатацію,
відповідальність за експлуатацію
об'єктів, не введених в експлуатацію,
стосується тих суб'єктів, які після
закінчення будівництва та початку
використання, маючи відповідний
обов'язок, не ввели об'єкти
містобудування в експлуатацію, за що
встановлена відповідна
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідно до ст. 71 КАС кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст. 72 цього
В даному випадку, враховуючи
вищенаведене, суд не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного припису, який
за висновком суду є законним та
обґрунтованим, а відтак приходить до
висновку про відмову у задоволенні
Керуючись вимогами ч. 2 ст.11, статей 69-71,
158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва,-
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Суддя

О.А. Кармазін