Справа № 361/5223/14-а
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/5223/14-а
провадження № 2-а/361/314/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2014 року
м.
Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,при
секретарі Павловій О.С.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Броварах та Броварському
районі Київської області про визнання
дій протиправними та стягнення
недоплаченої суми пенсії,

в с т а н о в и в :

04 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Броварах
та Броварському районі Київської
області (далі - Управління ПФУ), у якому
зазначав, що він є особою, постраждалою
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія 1), інвалідом ІІI групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС. З березня
2011 року він перебуває на обліку в
Управлінні ПФУ та отримує пенсію по ІІI
групі інвалідності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 54, ст. 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі -
Закон № 796-ХІІ) йому як інваліду ІІI
групи має виплачуватись державна
пенсія в розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком.

21 травня 2013 року він звернувся до
Управління ПФУ із заявою, у якій просив
здійснити йому перерахунок розміру
основної та додаткової пенсій у
визначених вказаним вище Законом
розмірах та виплатити недоплачену суму
основної та додаткової пенсій за 2011-2014
роки, виходячи із 6 мінімальних пенсій
за віком та 50 % мінімальної пенсії за
віком.

У червні 2014 року він отримав від
відповідача листа № 172/П-01 від 04 червня
2014 року разом із довідками про
нараховані та виплачені йому суми
пенсії за 2011-2014 роки.

У даному листі Управління ПФУ
вказувало на те, що підстави для
виплати йому пенсії згідно із Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" відсутні,
оскільки постановою Кабінету
Міністрів України № 1210 від 23 листопада
2011 року встановлений інший порядок та
розміри виплати пенсії.

Дії відповідача щодо невиплати йому
пенсії згідно із ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону №
796-ХІІ вважає протиправними та такими,
що порушують його права, оскільки
розміри пенсій особам, які постраждали
внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС, визначені спеціальним законом.

Пенсії інвалідів ІІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими 6
мінімальних пенсій за віком (ч. 4 ст. 54
Закону № 796-ХІІ), щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
інвалідам ІІІ групи має виплачуватись
в розмірі 50 % мінімальної пенсії за
віком (ст. 50 Закону № 796-ХІІ).

У ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи визначений законом розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, у 2011-2014 роках,
а також виплачені йому суми пенсії, з
Управління ПФУ на його користь за
період з червня 2011 року по червень 2014
року підлягає стягненню недоплачена
йому сума пенсії в розмірі 149670 грн. 16
коп.

Просив визнати протиправними дії
Управління ПФУ щодо невиплати йому
державної пенсії по ІІІ групі
інвалідності в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком згідно із ч. 4 ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 50
цього ж Закону та стягнути з
відповідача Управління ПФУ на його
користь заборгованість по виплаті
пенсії за період з квітня 2011 року по
червень 2014 року в розмірі 149670 грн. 16 коп.

Представник позивача ОСОБА_6 у суді
позовні вимоги підтримав та уточнив.

Враховуючи, що позивачу ОСОБА_3 пенсія
по ІІІ групі інвалідності виплачується
з 16 листопада 2011 року, просив визнати
протиправними дії Управління ПФУ щодо
невиплати ОСОБА_3 основної та
додаткової пенсій по ІІІ групі
інвалідності згідно із ч. 4 ст. 54 та ст. 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та 50 % мінімальної пенсії за віком у
період з 16 листопада 2011 року по 30 червня
2014 року та стягнути на користь позивача
заборгованість по виплаті пенсії за
цей період у розмірі 118952 грн. 17 коп.

Відповідач Управління ПФУ у судове
засідання не з'явилося, подало до суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності та заперечення проти
позову, у яких зазначає, що позивач
ОСОБА_3 як інвалід ІІІ групи з 16
листопада 2011 року отримує пенсію в
розмірі фактичних витрат, призначену
йому відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", що
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства. Заборгованості по
виплаті пенсії, яку позивач просить
стягнути на його користь з Управління
ПФУ, не існує. Звертає також увагу на те,
що позивач пропустив визначений ст. 99
КАС України шестимісячний строк
звернення до адміністративного суду за
захистом порушених прав, свобод та
інтересів. Просить у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні у
матеріалах справи письмові докази, суд
встановив такі факти і відповідні їм
правовідносини та дійшов наступних
висновків.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

є особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи (категорія
1), учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС,
інвалідом ІІI групи, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, вкладкою до
цього посвідчення № НОМЕР_2 і довідкою
МСЕК серії НОМЕР_3, з якої видно, що з 10
жовтня 2011 року позивачу встановлено ІІI
групу інвалідності довічно, причиною
інвалідності є захворювання, пов'язане
з роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС.
Перебуває він на обліку в Управлінні
ПФУ та одержує з 16 листопада 2011 року
пенсію інваліда ІІI групи в розмірі
фактичних витрат, призначену йому
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" і постанови
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ пенсії особам,
віднесеним до категорій 1,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

За змістом ст. 50 цього Закону (в
редакції до 01 січня 2008 року) особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІI
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком.

Згідно із ч. 4 ст. 54 вказаного вище
Закону, що визначає підстави та умови
призначення державних пенсій, особам,
віднесеним до категорії 1, у всіх
випадках розміри пенсії для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими по ІІI групі інвалідності,
ніж 6 мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа №
1-28/2008) визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) положення пункту 28
розділу II Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", яким положення ст. 50, ч. 4
ст. 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" було викладено в новій
редакції та визначено цим особам інші,
менші, ніж встановлено даним Законом,
розміри основної і додаткової пенсій.

За змістом ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року було
відновлено дію норм ч. 4 ст. 54, ст. 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
на підставі яких особам, потерпілим
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
зокрема інвалідам ІІI групи має
виплачуватись основна пенсія в розмірі
6 мінімальних пенсій за віком та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком.

14 червня 2011 року Верховна Рада України
прийняла Закон України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" № 3491-VI, який
набрав чинності 19 червня 2011 року.
Пунктом 7 частини 1 цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
було доповнено пунктом 4 та
установлено, що у 2011 році норми і
положення ст. ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (№ 796-ХІІ)
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік".

З положень цього Закону випливає, що
визначення порядку та розмірів виплати
пенсій відповідно до вказаних норм
Закону № 796-ХІІ було делеговано
Кабінету Міністрів України.

06 липня 2011 року на виконання Закону
України від 14 червня 2011 року № 3491-VI
Кабінет Міністрів України прийняв
постанову № 745 "Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету".
Дана постанова набрала чинності 23
липня 2011 року.

Пунктами 1 і 3 зазначеної постанови
Кабінетом Міністрів України
встановлювались інші, ніж у ст. 50, ч. 4 ст.
54 Закону № 796-ХІІ, розміри додаткової та
основної пенсій для інвалідів, щодо
яких встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою.

23 листопада 2011 року Кабінет Міністрів
України прийняв постанову № 1210 "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якою
затвердив Порядок обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Пунктами
11-13 даної постанови вказаним особам
визначені розміри основної і
додаткової пенсій. Ця постанова
набрала чинності з 01 січня 2012 року.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 (справа №
1-42/2011) визнано таким, що відповідає
Конституції України (є конституційним),
пункт 4 Прикінцевих положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік".

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" від 22 грудня 2011 року
№ 4282-VI, що набрав чинності з 01 січня 2012
року, у пункті 3 Прикінцевих положень
Закону установлено, що у 2012 році норми і
положення ст. ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" від 06 грудня 2012 року
№ 5515-VI, який набрав чинності з 01 січня
2013 року, у пункті 4 Прикінцевих положень
Закону установлено, що у 2013 році норми і
положення ст. ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 92
Конституції України виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод.

Згідно із ст. 96 Конституції України
закон про Державний бюджет України діє
з 1 січня по 31 грудня календарного року.

16 січня 2014 року Верховна Рада України
прийняла Закон України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" № 719-VII, який
набрав чинності з 01 січня 2014 року.

Положень щодо порядку застосування у
2014 році норм Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", зокрема норм статей 54 і 50
цього Закону про розміри основної та
додаткової пенсій особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, прийнятий 16 січня 2014 року
Закон України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" не містив.

Станом на 01 січня 2014 року інші Закони
України, якими вносились би відповідні
зміни до норм статей 54, 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щодо
розмірів у 2014 році державної та
додаткової пенсій особам, які
постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС та стали
інвалідами, Верховна Рада України не
приймала. Порядок застосування цих
статей у 2014 році Верховною Радою
України теж не визначався. Повноважень
встановлювати у 2014 році порядок та
розміри виплати пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відповідно до вимог статей
54 і 50 Закону № 796-ХІІ Верховна Рада
України Кабінету Міністрів України
також не надавала.

31 липня 2014 року Верховна Рада України
прийняла Закон України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" № 1622-VІI.

Пунктом 9 частини 1 даного Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
доповнено пунктом 67 та установлено, що
у 2014 році норми і положення ст. ст. 20, 21,
22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи

з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Цей Закон України набрав чинності з 03
серпня 2014 року.

Таким чином, починаючи з 03 серпня 2014
року, з дня набрання чинності Законом
України від 31 липня 2014 року № 1622-VІI
норми статей 50 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" знову
підлягають застосуванню у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

За змістом положень ч. 1 ст. 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму
Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99
(справа № 1-7/99 про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) зазначив, що за загальновизнаним
принципом права закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Цей принцип
закріплений у частині першій статті 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

У п. 3 Рішення Конституційного Суду
України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012
(справа № 1-11/2012) вказано, що суди під час
вирішення справ про соціальний захист
громадян керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції‚ на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

З огляду на викладене вище, суд вважає,
що у період з 23 липня 2011 року по 31 грудня
2013 року та з 03 серпня 2014 року особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, основна та додаткова
пенсії, передбачені статями 54 та 50
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
мають виплачуватися у порядку і
розмірах, встановлених вказаними вище
постановами Кабінету Міністрів
України від 06 липня 2011 року № 745 та від 23
листопада 2011 року № 1210.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативно-правовими
актами, у випадку суперечності норм
підзаконного акта нормам закону
застосуванню підлягають положення і
норми закону, оскільки закон має вищу
юридичну силу.

Системний аналіз зазначених правових
норм дає підстави для висновку, що з 01
січня по 02 серпня 2014 року особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та стали інвалідами ІІІ
групи, основна і додаткова пенсії мають
виплачуватись у розмірах, визначених
статтями 54 і 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а саме:
державна пенсія - в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком, додаткова
пенсія - в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком.

Із змісту ст. ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" випливає,
що під час визначення розміру пенсій за
основу їх нарахування береться
мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 09
липня 2003 року мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Норми ч. 3 ст. 28
цього Закону не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії

за віком для обчислення інших пенсій чи
доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством іншого мінімального
розміру пенсії за віком не встановлено.

Згідно із ст. 7 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, у 2014 році
становить 949 грн.

У ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що
для звернення до адміністративного
суду

за захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо

не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_3
до адміністративного суду з позовом

до Управління ПФУ про визнання дій
протиправними та стягнення
недоплаченої суми пенсії звернувся 04
липня 2014 року. Враховуючи подані
позивачем уточнення, ним заявлені
вимоги про стягнення заборгованості по
пенсії починаючи з 16 листопада 2011 року.
Вимоги про стягнення заборгованості по
пенсії за період з 16 листопада 2011 року
по 03 січня 2014 року позивачем ОСОБА_3
заявлені поза межами шестимісячного
строку звернення до суду.

За приписами ст. ст. 21, 105, 162 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги щодо визнання незаконними
рішення, дії чи бездіяльності
відповідача, зобов'язання його вчинити
певні дії, відшкодувати шкоду,
заподіяну незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю. Установивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні відносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії відповідача протиправними та
зобов'язати його провести нарахування
і виплату позивачу належних сум
відповідно до закону. Ухвалювати
рішення про стягнення конкретних
визначених сум адміністративний суд не
може.

Згідно із ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

За змістом положень ч. 3 ст. 162 КАС
України суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Оцінивши досліджені у судовому
засіданні докази в їх сукупності,
враховуючи встановлені обставини та
відповідні їм правовідносини, строки
звернення до адміністративного суду за
захистом порушеного права, вищу
юридичну силу закону над підзаконним
нормативним актом, норми щодо дії
закону в часі, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання
протиправними дій відповідача та
стягнення з Управління ПФУ на його
користь конкретно визначених сум
недоплаченої пенсії підлягають
задоволенню частково.

Дії Управління ПФУ щодо невиплати
ОСОБА_3 як інваліду ІІІ групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи в період з 04
січня по 02 серпня 2014 року основної
пенсії в розмірі

6 мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком є
протиправними, оскільки на вимогах
закону вони не ґрунтуються.

З метою повного захисту порушених прав
позивача, суд вважає можливим і
необхідним вийти за межі заявлених
вимог та зобов'язати відповідача
Управління ПФУ здійснити згідно із ч. 4
ст. 54 та ст. 50 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" перерахунок основної
пенсії ОСОБА_3 в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії в
розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком,
виходячи із встановленого законом у 2014
році прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, у межах
строку звернення до суду за період з 04
січня по 02 серпня 2014 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 8, 9, 11, 69, 70, 71, 86, 94, 99, 100, 159 - 163, 256 КАС
України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Броварах
та Броварському районі Київської
області щодо невиплати ОСОБА_3 в період
з 04 січня по 02 серпня 2014 року згідно із
ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" основної
пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії в розмірі
50 % мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Броварах та
Броварському районі Київської області
відповідно до ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" провести
ОСОБА_3 за період з 04 січня по 02 серпня
2014 року перерахунок основної та
додаткової пенсій із розрахунку 6
(шести) мінімальних пенсій за віком та 50
% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", та виплатити
йому за цей період недоплачену суму
пенсії з урахуванням проведених
виплат.

В іншій частині у задоволенні позову
відмовити.

Постанова суду в частині присудження
виплати пенсії у межах суми стягнення
за один місяць підлягає негайному
виконанню.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Броварський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Дутчак І. М.