Справа № 126/1784/14-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 126/1784/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Рудь О.Г.
Суддя-доповідач: Курко О. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Совгири Д. І. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області на постанову
Бершадського районного суду
Вінницької області від 07 серпня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області про визнання
бездіяльності та рішення
протиправними та зобов'зання вчинити
дії ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 (далі -
Позивач) звернуся до Бершадського
районного суду з позовом до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області (далі -
Відповідач) про визнання бездіяльності
та дій протиправними, скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження.

Постановою Бершадського районного
суду від 07 серпня 2014 року позов
задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати та
ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову. В
апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи що
призвело до неправильного її
вирішення.

До початку судового засідання до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду надійшла заява
Відповідача з проханням розглянути
апеляційну скаргу в порядку письмового
провадження.

Представник Позивача в судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження згідно зі ст. 197 КАС
України.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

З обставин справи встановлено, що
постановою Бершадського районного
суду від 11.04.2007 визнано протиправною
бездіяльність виконавчого комітету
Миколаївської міської ради по наданню
квартири вдові ветерана військової
служби ОСОБА_10 ОСОБА_3 та його дітям
ОСОБА_6 та ОСОБА_7; зобов'язано
виконавчий комітет Миколаївської
міської ради надати ОСОБА_3, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 квартиру в м.Миколаїв.

На підставі вказаної постанови суду
Бершадським районним судом Вінницької
області 08.01.2008 видано виконавчий лист №
2-а-15/07 про зобов'язання виконавчий
комітет Миколаївської міської ради
надати ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 квартиру
в м. Миколаїв згідно норм житлового
забезпечення.

Відповідно до матеріалів виконавчого
провадження,19.02.2008 державним
виконавцем підрозділу винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження по виконанню
вищезазначеного виконавчого листа .

17.08.2012 державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області Куліченко Д.О.
виніс постанову про закінчення
виконавчого провадження, копії якої
направлено сторонам виконавчого
провадження та до Бершадського
районного суду з додатком оригіналу
виконавчого листа.

В подальшому, постановою Бершадського
районного суду від 27.06.2013, що залишена
без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 03.07.2014, постанову про закінчення
виконавчого провадження від 17.08.2012
скасовано.

Відповідно до ст. 51 ЗУ «Про виконавче
провадження» у разі, якщо постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною
чи скасована начальником відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження
підлягає відновленню протягом трьох
робочих днів з дня надходження рішення
суду, виконавчого документа чи
постанови керівника відповідного
органу державної виконавчої служби.

За наявності обставин, передбачених
частиною шостою статті 79 цього Закону,
виконавче провадження підлягає
відновленню у триденний строк з дня
надходження до державного виконавця
відповідної заяви стягувача.

Про відновлення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову, копії якої не
пізніше наступного дня надсилаються до
суду, який визнав незаконною
постанову державного виконавця,
сторонам, а також органу (посадовій
особі), який видав виконавчий документ.

У разі відновлення виконавчого
провадження стягувач, суд або орган
(посадова особа), якому повернуто
виконавчий документ, зобов'язаний у
тримісячний строк з дня надходження
відповідної постанови пред'явити його
до виконання.

Відповідно ст.51 ЗУ «Про виконавче
провадження», 17.01.2014 державним
виконавцем винесено постанову про
відновлення виконавчого провадження.
Копію постанови направлено сторонам
виконавчого провадження та до
Бершадського районного суду.

Станом на 29.04.2014 оригінал виконавчого
листа по справі №2а-15/07 від 08.01.2008,
виданого Бершадським районним судом,
за відновленим виконавчим
провадженням у строки, визначені ст.51
ЗУ «Про виконавче провадження» до
Відповідача не пред'явлено.

29.04.2014 державним виконавцем, керуючись
п.13 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче
провадження», винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.14 КАС України, ст.124
Конституції України постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

Виконання судових рішень - це заключна
стадія судового процесу, а саме
заключний етап у процесі реалізації
захисту чи відновлення порушених прав.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів, які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Відповідно до ст. 5 вказаного Закону
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

В свою чергу, тривале невиконання
рішення суду та неодноразове
винесення постанов про закінчення
виконавчого провадження з формальних
підстав призведе до того, що вказане
судове рішення не буде виконане, що
суперечить основним принципам
національного законодавства України
та практиці Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до положень
статей 8,9 КАС України є його складовою.

Так, Європейський суд з прав людини у
своєму рішенні від 7 травня 2002 року у
справі "Бурдов проти Росії": по-перше,
нагадав, що п.1ст.6 Європейської
конвенції з прав людини (Конвенції про
захист прав людини й основоположних
свобод 1950 р.) надано кожному право
звертатися до суду у разі будь - якого
спору про його цивільні права ("право на
суд"), одним із аспектів якого є право на
доступ до правосуддя, що являє право
порушувати позовне провадження у судах
з питань цивільно-правового характеру;
проте таке право було б ілюзорним, якби
правова система держави-учасника
Європейської конвенції припускала, щоб
судове рішення, яке набрало чинності та
є обов'язковим до виконання, залишалося
б недіючим; по-друге, визнав немислимим,
що п.1 ст.6 Конвенції, детально
визначаючи процесуальні гарантії
сторін на справедливий розгляд справи,
не передбачав би захисту процесу
виконання судових рішень; по-третє,
наголосив, що виконання судового
рішення, ухваленого будь-яким судом,
повинно розглядатись як складова
"судового розгляду".

Крім того, Європейський суд з прав
людини у рішенні від 13 липня 2006 року у
справі "Васильєв проти України"
зазначив, що виконання рішення щодо
боржника залишається обов"язком
держави.

Враховуючи встановлені в судовому
засіданні обставини справи та
вищезазначені положення чинного
законодавства України, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимоги Позивача в частині
визнання протиправною бездіяльності
державного виконавця Куліченко Д.О. та
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 29.04.2014 є
обґрунтованими, відповідають дійсним
обставинам та матеріалам справи, а тому
підлягають задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної
скарги про порушення судом першої
інстанції вимог предметної
підсудності, визначеної ч.2 ст.18 КАС
України, варто зауважити наступне.

В силу ч.6 ст. 181 КАС України
адміністративні справи з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої статті 18 цього
Кодексу, розглядаються місцевим
загальним судом як адміністративним
судом, який видав виконавчий лист.

З огляду на зазначене, доводи апелянта
щодо порушення судом вимог предметної
підсудності є безпідставними та не
відповідають положенням чинного
законодавства.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області залишити без задоволення, а
постанову Бершадського районного суду
Вінницької області від 07 серпня 2014 року
- без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Совгира Д. І.

Боровицький О. А.