Справа № 817/2506/14
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2506/14

27 жовтня 2014 року 10год. 22хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Комшелюк Т.О. за участю секретаря
судового засідання Лукащик Ю.Ю. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Довгалюк І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до відповідача про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення

№ від 23.06.2014 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання за
податком на додану вартість на 37000,00
грн., у т.ч.: 30400,00 грн. - за основним
платежем та 7600,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) скаржнику.
В обґрунтування позову заперечує
порушення п.198.3 ст.198, п.199.1 ст.199
Податкового кодексу України. Вказує на
неправомірність висновку податкового
органу про завищення податкового
кредиту з податку на додану вартість
при придбанні позивачем транспортних
засобів, які зареєстровані на фізичну
особу. Зазначає, що транспортні засоби
були придбані позивачем з метою їх
використання в господарській
діяльності. При цьому, чинне
законодавство не передбачає
можливості реєстрації транспортного
засобу на праві власності за суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою.

Представник позивача в судовому
засіданні адміністративний позов
підтримав з наведених у ньому підстав.
Зауважив, що правомірність формування
податкового кредиту з ПДВ за січень 2013
року вже перевірялася та була
підтверджена Рівненським окружним
адміністративним судом у справі №
817/3188/13-а. Просив позов задовольнити
повністю.

Відповідач позов не визнав, подав
письмове заперечення. Представник
відповідача в судовому засіданні
пояснив, що до складу податкового
кредиту по деклараціям з ПДВ за січень
2013 року та за жовтень 2013 року ФОП ОСОБА_3
віднесено ПДВ по придбанню
транспортних засобів. Зазначає, що
Цивільний кодекс України не встановлює
такого суб'єкта права приватної
власності як фізична особа -
підприємець, а тому, власником
транспортного засобу є громадянка
ОСОБА_3 З огляду на викладене, ФОП
ОСОБА_3 безпідставно віднесено до
податкового кредиту ПДВ за січень 2013
року та жовтень 2013 року. Спірне рішення
представник відповідача вважає
правомірним, в задоволенні позову
просив відмовити повністю за
безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, встановивши фактичні обставини
справи, перевіривши їх доказами,
дослідженими в судовому засіданні, суд
дійшов висновку, що позов належить до
задоволення повністю з таких підстав.

Матеріалами справи стверджено, що
ОСОБА_3 зареєстрована як фізична
особа-підприємець, перебуває на обліку
як платник податків в ДПІ у м. Рівному;
та зареєстрована платником податку на
додану вартість. Види діяльності за
КВЕД2010, зокрема: надання в оренду й
експлуатацію власного чи орендованого
нерухомого майна; надання в оренду
автомобілів і легкових
автотранспортних засобів; надання в
оренду вантажних автомобілів; надання
в оренду офісних машин і устаткування,
у тому числі комп'ютерів; надання в
оренду інших машин, устаткування та
товарів.

Судом встановлено, що Державною
податковою інспекцією у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області (далі - ДПІ у
м.Рівному) була проведена планова
документальна виїзна перевірка ОСОБА_3
щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013 р.,
дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2013р. по 31.12.2013 р. та
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011р. по 31.12.2013 р. За результатами
перевірки було складено акт №
90//НОМЕР_4 від 06.06.2014 року,
відповідно до висновків якого,
перевіркою встановлено (відповідно до
предмету спору) порушення позивачем
п.198.3 ст.198, п.199.1 ст.199 Податкового
кодексу України та завищено податковий
кредит на суму ПДВ - 30400,00 грн., в т.ч.: за
січень 2013 року на суму ПДВ - 26133,34 грн., за
жовтень 2013 року на суму ПДВ - 4266,66 грн.

На підставі акту перевірки №
90//НОМЕР_4 від 06.06.2014 року,
податковим органом прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 23.06.2014
року, яким, збільшено суму грошового
зобов'язання за податком на додану
вартість на загальну суму 38000,00 грн., у
т.ч.: 30400,00 грн. - за основним платежем та
в сумі 7600,00 грн. - штрафні (фінансові)
санкції (штрафи).

Судом встановлено, що 17.01.2013 року між
ДПІІ "Автоінвестстрой-Рівне"
(Продавець) та ФОП ОСОБА_3 (Покупець)
було укладено Договір

№340/13. За умовами даного Договору,
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупця автомобіль, а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей Товар (п.п.1.1 п.1 Договору).
Ціна товару становить 156800,00 грн. (у т.ч.
ПДВ - 26133,33 грн.) (п.п.1.3 п.1 Договору).

Виконання сторонами умов Договору №
340/13 від 17.01.2013 року підтверджується:
видатковою накладною № 775 від 23.01.2013
року на загальну суму 156800,00 грн., у т.ч.
ПДВ - 26133,33 грн., податковою накладною №
97 від 17.01.2013 року на загальну суму 10000,00
грн., у т.ч. ПДВ - 1666,67 грн., податковою
накладною № 131 від 22.01.2013 року на
загальну суму 146800,00 грн., у т.ч. ПДВ - 24466,67
грн., платіжним дорученням № 7 від 17.01.2013
року на суму 10000,00 грн., платіжним
дорученням № 14 від 22.01.2013 року на суму
146800,00 грн.

Право власності позивача на придбаний
автомобіль підтверджується Свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу,
із наданням автомобілю державного
номеру НОМЕР_5.

31.01.2013 року між суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_3
(Орендодавець) та Приватним
підприємством "СПІРІТ-РВ" (Орендар) було
укладено Договір оренди транспортних
засобів № 2. За умовами даного Договору,
Орендодавець передає Орендарю в
строкове платне користування
автомобіль ГАЗ державний номер НОМЕР_5.
Орендар приймає автомобіль і
використовує його для господарської
діяльності (п.п.1.1 п.1 Договору).
Автомобіль переданий в оренду,
відповідно до акту прийому-передачі № 2
від 31.01.2013 року.

25 жовтня 2013 року між ПП "СПІРІТ-РВ"
(Продавець) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 (Покупець) було
укладено Договір № 2. За даним
Договором, Продавець зобов'язується
передати Покупцю у власність
автомобілі та причіп (Майно), Покупець
зобов'язується прийняти Майно і
оплатити Продавцю його вартість згідно
умов Договору (п.п.1.1. п.1 Договору).
Згідно даного Договору, Продавець
продає покупцю наступне Майно, за
вказаною вартістю: автомобіль Таврія
ЗАЗ 110558-42, вартістю 10400 (десять тисяч
чотириста) грн. 00 коп. (разом з ПДВ);
автомобіль Таврія ЗАЗ 110558 вартістю 6800
(шість тисяч вісімсот ) грн. 00 коп. (разом
з ПДВ); автомобіль Таврія ЗАЗ 110558
вартістю 6100 (шість тисяч сто) грн. 00 коп.
(разом з ПДВ); причіп ГБК 8328 вартістю 2300
(дві тисячі триста) грн. 00 коп. (разом з
ПДВ). Загальна вартість Майна становить
25600 (двадцять п'ять тисяч шістсот) грн. 00
коп. в т.ч. ПДВ (п.п.1.2 п.1 Договору).

Виконання сторонами умов Договору № 2
від 25.10.2013 року підтверджується:
видатковою накладною № 2 від 25.10.2013 року
на загальну суму 25600,00 грн., у т.ч. ПДВ -
4266,66 грн., податковою накладною № 4002 від
25.10.2013 року на загальну суму 25600,00 грн., у
т.ч. ПДВ - 4266,66 грн.; платіжним дорученням
№ 290 від 30.10.2013 року на суму 25600,00 грн.

Право власності позивача на придбані
автомобілі та причеп підтверджується
Свідоцтвами про реєстрацію
транспортного засобу, із наданням
автомобілям та причепу державних
номерів: НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_3.

25 жовтня 2013 року між суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_3
(Орендодавець) та Приватним
підприємством "СПІРІТ-РВ" (Орендар) було
укладено Договір оренди транспортних
засобів № 9. За умовами даного Договору,
Орендодавець передає Орендарю в
строкове платне користування
автомобілі ЗАЗ 110558-42 та ЗАЗ 110558
державні номери: НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8
та причіп ГБК 8328, державний номер
НОМЕР_3. Орендар приймає автомобілі і
використовує їх для господарської
діяльності (п.п.1.1 п.1 Договору).
Автомобілі передані в оренду,
відповідно до акту прийому-передачі
від 25.10.2013 року.

Дослідженими судом доказами
підтверджено фактичне використання
вказаних транспортних засобів ФОП
ОСОБА_3 у підприємницькій діяльності, у
відповідності до реєстраційних видів
діяльності, відображених у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.
Отримання доходу та формування
позивачем податкових зобов'язань з ПДВ
на підставі господарських операцій з
надання в оренду придбаних автомобілів
підтверджується: Договором оренди
транспортних засобів № 2 від 31.01.2013
року; Договором оренди транспортних
засобів № 9 від 25.10.2013 року; актами
наданих послуг (виконаних робіт) за
січень-грудень 2013 року; податковими
накладними (виданими
контрагенту-орендарю); виписками банку
про отримання коштів від
контрагента-орендаря.

Суб'єктами права власності за
Цивільним кодексом України є
Український народ та інші учасники
цивільних відносин, визначені статтею
2 цього Кодексу, тобто, фізичні та
юридичні особи, держава Україна,
Автономна Республіка Крим,
територіальні громади, іноземні
держави та інші суб'єкти публічного
права (статті 2 та 318 ЦК України).
Водночас серед цього переліку
відсутній такий суб'єкт права
власності, як фізична особа -
підприємець.

Статтею 325 ЦК України визначено, що
суб'єктами права приватної власності є
фізичні та юридичні особи. Фізичні та
юридичні особи можуть бути власниками
будь-якого майна, за винятком окремих
видів майна, які відповідно до закону
не можуть їм належати. Склад,
кількість та вартість майна, яке може
бути у власності фізичних та
юридичних осіб, не є обмеженими.
Законом може бути встановлено
обмеження розміру земельної ділянки,
яка може бути у власності фізичної та
юридичної особи.

Відповідно до пункту 6 Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
N 1388, 07.09.1998, в редакції Постанови
Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 №
1371, транспортні засоби в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції
реєструються за юридичними та
фізичними особами.

Тобто, чинне законодавство України не
передбачає реєстрації транспортного
засобу за фізичною особою-підприємцем.

Збір за першу реєстрацію транспортного
засобу відповідно до пп.9.1.5 п.9.1 ст.9
Податкового кодексу України належить
до загальнодержавних податків та
зборів.

Враховуючи, що надання в оренду
автомобілів і легкових
автотранспортних засобів - є
зареєстрованим видом підприємницької
діяльності ФОП ОСОБА_3, суд вважає
правомірним формування позивачем до
складу податкового кредиту ПДВ сум по
господарським операціям з придбання
транспортних засобів.

Відповідно до п.198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

Відповідно до п.198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках
обов'язкові реквізити, визначені в п.201.1
статті 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Судом встановлено, що податковий
кредит позивача в січні 2013 року по
взаємовідносинах з ДПІІ
"Автоінвестстрой-Рівне" та у жовтні 2013
року по взаємовідносинам з ПП
"СПІРІТ-РВ" підтверджений належним
чином оформленими податковими
накладними, на їх невідповідність
приписам закону відповідач не
покликається.

На підставі досліджених судом доказів,
суд приходить до висновку, що
податковий кредит з ПДВ сформований
позивачем у відповідності до приписів
Податкового кодексу України. За
встановлених обставин податковим
органом не доведено порушення
позивачем п.198.3 ст.198, п.199.1 ст.199
Податкового кодексу України, у зв'язку
з чим збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем "податок на
додану вартість" суд вважає
неправомірним.

Окремо суд зазначає, що правомірність
формування податкового кредиту з ПДВ
за господарською операцією з придбання
позивачем у ДПІІ
"Автоінвестстрой-Рівне" транспортного
засобу за Договором № 340/13 від 17.01.2013
року була встановлена Рівненським
окружним адміністративним судом, що
знайшло відображення у Постанові від
29.10.2013 року у справі № 817/3188/13-а, яка
набула законної сили.

Згідно зі статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

За результатами судового розгляду
адміністративного спору, суд вважає
доведеним належними та допустимими
доказами, що при прийнятті спірного
податкового повідомлення-рішення
суб'єкт владних повноважень діяв
всупереч встановленому законом
порядку, необґрунтовано, упереджено,
без з'ясування необхідних обставин, що
мали значення для прийняття рішення,
без дотримання необхідного балансу між
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів позивача і цілями,
на досягнення яких спрямоване це
рішення, чим порушено законні інтереси
позивача, які підлягають до судового
захисту шляхом визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області № від 23.06.2014
року.

Судові витрати присуджуються на
користь позивача відповідно до ч.1 ст.94
КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
№ від 23 червня 2014 року.

Присудити на користь позивача -
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 із
Державного бюджету судовий збір у
розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Комшелюк
Т.О.