Справа № 2а-2715/11/0970
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
Справа №
124905/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Калуському районі Івано-Франківської
області на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2011 року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в Калуському
районі Івано-Франківської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Калуському
районі та м. Калуші Івано-Франківської
області про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Управління Пенсійного фонду України в
Калуському районі Івано-Франківської
області 18.08.2011 року звернулося в суд з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Калуському
районі та м. Калуші Івано-Франківської
області, в якому просило стягнути
витрати на виплату пенсій громадянам,
що одержали трудове каліцтво
(профзахворювання) за межами України в
розмірі 2 741,48 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2011 року позов задоволено.
Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Калуському
районі та м. Калуші в користь
управління Пенсійного фонду України в
Калуському районі Івано-Франківської
області витрати в зв'язку з виплатою
пенсій за період лютого-липня 2011 року в
загальній сумі 2741 (дві тисячі сімсот
сорок одну) гривень 48 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Калуському
районі Івано-Франківської області
оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити. Вимоги
за апеляційною скаргою обґрунтовує
тим, що судом першої інстанції були
недостатньо досліджені докази та
обставини справи, рішення постановлено
з порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що п.2, 7 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному Фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій із
втрати годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого спільною
постановою двох Фондів від 04.03.2003 №5-4/4,
передбачають, що даний Порядок
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України.

Тобто , відповідно до вимог Порядку
№5-4/4, сторони у даній справі позбавлені
права на проведення розрахунків на
своєму рівні.

Відділенням виконавчої дирекції Фонду
в Калуському районі вчинено всі дії
передбаченні п.5 Порядку №5-4/4 проведено
звірку по особових справах з
управлінням ПФУ в Калуському районі та
підписано Акти щомісячних звірок за
період за період з лютого-липня 2011 року.

Відповідно до п.1, 2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30.04.2002 №8-2,
управління у своїй діяльності
керується зокрема і постановами
правління Пенсійного фонду України.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного
позивач має виконувати вимоги Порядку
та не може вимагати здійснення дій в
іншому порядку як це передбачено даним
двохстороннім Порядком, а тому не
наділений повноваженнями стягувати
витрати за період з лютого по липень 2011
року в сумі 2 741,48 грн.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи в період
лютого-липня 2011 року позивачем
здійснено виплату пенсій громадянам,
що одержали трудове каліцтво
(профзахворювання) за межами України в
сумі 2741,48 грн. (в т.ч. витрати на їх
доставку).

Суми виплачених пенсій включені
позивачем до актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
і внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок-нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за кожний місяць
вказаного періоду.

Відповідачем зазначені акти підписані
із застереженнями та згідно таблиць
розбіжностей не прийнято до
відшкодування вищевказані суми
виплаченої пенсії громадянам, що
одержали трудове каліцтво
(профзахворювання) за межами України.
Виплата пенсій підтверджується
списками доданими до таблиць
розбіжностей (а.с.20-25).

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
законодавством передбачено обов'язок
Фонду здійснювати відшкодування
пенсійними органам чітко визначеного
переліку понесених останніми витрат.
Серед таких витрат передбачено
відшкодування витрат з виплачених
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, щомісячної
цільової грошової допомоги на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; сума витрат
Пенсійного фонду з виплати і доставки
вищезазначених пенсій.

Тому, органи Фонду соціального
страхування від нещасних випадків, як
самостійні юридичні особи, зобов'язані
відшкодувати витрати по виплаті та
доставці пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві органам Пенсійного фонду,
як самостійним юридичним особам, які
проводять відповідні виплати пенсій,
тому орган Пенсійного Фонду має право
на відшкодування органом Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків сум витрат на виплату та
доставку вказаних пенсій.

Оскільки відповідач відмовився
відшкодувати спірні витрати, позивач
правомірно звернувся в суд з позовом
про стягнення суми виплаченої пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
вважаючи, що він відповідає нормам
матеріального права та фактичним
обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ст.25 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за страхуванням
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням,
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого, допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання,
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків, пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Частиною 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Згідно ч.1 ст.21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати в тому
числі шкоду, заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я,
виплачуючи йому пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до п.4 Порядку №5-4/4
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, щомісячна
цільова грошова допомога на прожиття,
якщо така надавалася пенсіонеру, який
одержував вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Статтею 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Згідно ст.3 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992
року, усі витрати, пов'язані із
здійсненням пенсійного забезпечення
за цією Угодою, несе держава, що надає
забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
закону.

Таким чином, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання, якщо
страховий випадок стався на території
держав-учасниць Угоди, призначаються
за законодавством України і
виплачуються з коштів Пенсійного фонду
України.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України витрати на виплату
пенсій, якщо нещасний випадок стався на
території держав-учасниць Угоди, а
відтак позивач наділений
повноваженнями звертатися до суду про
стягнення витрат на виплату пенсій та
витрат на доставку вказаних виплат.

Згідно ст.18 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" робочими органами
виконавчої дирекції Фонду є її
управління в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, відділення в районах і
містах обласного значення. Робочі
органи виконавчої дирекції Фонду є
юридичними особами, мають самостійні
кошториси, печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм
найменуванням.

Пунктами 1.2. та 1.4. Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженого постановою Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, передбачено, що у разі
настання страхового випадку
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд) в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
відділення виконавчої дирекції Фонду в
районах та містах обласного значення
(далі - робочі органи виконавчої
дирекції Фонду) зобов'язані своєчасно
та в повному обсязі відшкодовувати
шкоду, заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я або
в разі його смерті, виплачуючи йому або
особам, які мають на це право. Робочі
органи виконавчої дирекції Фонду
розглядають справу про страхові
виплати на підставі заяви потерпілого
або осіб, які мають право на страхові
виплати, за наявності усіх необхідних
документів, перелік яких визначений у
пунктах 2.7, 2.8, 3.1, 5.3, 6.1.1 цього Порядку, і
приймають відповідні рішення у
десятиденний строк, не враховуючи дня
надходження останнього документа.

Таким чином, колегія суддів вважає
рішення суду першої інстанції
правомірним та погоджується з
висновком щодо задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Калуському
районі Івано-Франківської області
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2011 року у справі №2а-2715/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М.
Старунський

Судді
В.М.
Багрій

А.І. Рибачук