Справа № 822/4156/13-а
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/61271/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державної судової
адміністрації України до Державної
виконавчої служби України про
скасування постанови про накладення
штрафу, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
Державної виконавчої служби України
на ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Державна судова
адміністрація України звернулася до
суду з позовом до Державної виконавчої
служби України про скасування
постанови про накладення штрафу.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 06
листопада 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції Державна виконавча служба
України подала апеляційну скаргу на
постанову суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року вказану апеляційну скаргу було
залишено без руху в зв'язку з несплатою
заявником в повному розмірі судового
збору за її подання з наданням йому
строку для усунення вищевказаного
недоліку.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
Державна виконавча служба України
звернулася з касаційною скаргою, в якій
просить ухвалу суду апеляційної
інстанції скасувати та направити
справу до суду апеляційної інстанції
для продовження розгляду, посилаючись
на порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Залишаючи апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України без руху, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що даний спір носить майновий характер,
а отже заявником в повному розмірі
судовий збір сплачено не було.

Такий висновок суду апеляційної
інстанції відповідає обставинам
справи та нормам процесуального права.

Згідно частини 6 статті 187 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції на момент виникнення
правовідносин) передбачено, що до
апеляційної скарги подається документ
про сплату судового збору.

Відповідно до частини другої статті 4
Закону України «Про судовий збір» (в
редакції, яка діяла на момент подачі
апеляційної скарги) за подання до
адміністративного суду апеляційної
скарги на рішення суду, заяви про
приєднання до апеляційної скарги на
рішення суду ставку судового збору
встановлено як 50 відсотків ставки, що
підлягає сплаті при поданні позовної
заяви, а у разі подання позовної заяви
майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

За подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру ставку судового збору
встановлено як 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Однак, до апеляційної скарги
відповідачем було додано платіжне
доручення №2633 від 13 листопада 2013 року
про сплату судового збору лише в сумі
34,41грн.

Як зазначено в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 18 січня 2012 року №165/13-12, за практикою
Європейського суду з прав людини
вимога про визнання протиправним
рішення суб'єкта владних повноважень,
яке впливає на склад майна позивача, у
тому числі шляхом безпідставного
стягнення податків, зборів, штрафних
санкцій тощо, є майновою.

Відповідно до частини другої статті 8
Кодексу адміністративного судочинства
України суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

З огляду на викладене,
адміністративними позовами майнового
характеру є вимоги щодо протиправності
рішень про накладення санкцій, а також
вимог про сплату недоїмки.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що звернені до
суду позовні вимоги про скасування
постанови відповідача - суб'єкта
владних повноважень, безпосереднім
наслідком яких є зміна складу майна
позивача, є майновими.

Відповідно до частини 3 статті 189
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції на момент
виникнення правовідносин) до
апеляційної скарги, яка не оформлена
відповідно до вимог, встановлених
статтею 187 цього Кодексу,
застосовуються правила статті 108 цього
Кодексу.

Враховуючи те, що апеляційна скарга
Державної виконавчої служби України,
не відповідала вказаним вимогам
Кодексу адміністративного судочинства
України, тому вона обґрунтовано
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року була залишена без руху, а
апелянту був наданий строк для
усунення недоліків.

Враховуючи наведене, судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно встановлені характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми
процесуального права, а тому підстави
для задоволення касаційної скарги
відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
судове рішення постановлене з
додержанням норм процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної
виконавчої служби України залишити без
задоволення, а ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 22 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: