Справа № 369/1838/13-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 369/1838/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Коцюрба М.П.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов
О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Печенюк
Р.В.

апелянт ОСОБА_3

пр-к апелянта ОСОБА_4

розглянув у судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 21
червня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити дії, скасування
рішення -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Горенської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області в якому просив:

- визнати незаконними дії Горенської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області щодо відмови
у оформленні відповідно до норм
діючого законодавства права власності
на земельну ділянку розташовану по
АДРЕСА_1;

- зобов'язати Горенську сільську раду
Києво-Святошинського району Київської
області виконати вимоги ст.118
Земельного кодексу України щодо
оформлення права власності на земельну
ділянку розташовану по АДРЕСА_1;

- визнати рішення Виконавчого комітету
Горянської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області № 9/4 від 16 лютого 2007 року «Про
анулювання особового рахунку
будинковолодіння в АДРЕСА_1» недійсним.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 21
червня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
вказане рішення скасувати, ухваливши
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

В подальшому, за наслідками
апеляційного перегляду ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.09.2013 року
зазначену постанову суду першої
інстанції скасовано в частині відмови
в задоволення позовних вимог про
визнання рішення Виконавчого комітету
Горянської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області № 9/4 від 16 лютого 2007 року «Про
анулювання особового рахунку
будинковолодіння в АДРЕСА_1» недійсним
та залишено позов в цій частині без
розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 11.09.2014 року ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.09.2013 року
скасовано та направлено справу на
новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.159КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
27 листопада 2012 року ОСОБА_3 звернулася
до Горенської сільської ради з заявою
про оформлення відповідно до норм
діючого законодавства права власності
на земельну ділянку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Листом від 25 грудня 2012 року позивача
повідомлено, що оскільки в Горенській
сільській раді відсутня інформація
щодо набуття права власності на жилий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3, а
тому виконавчий комітет Горенської
сільської ради звернувся до КП «БТІ
Києво-Святошинської районної ради у
Київській області» з вимогою надати
інформацію про власника будинку по
АДРЕСА_1.

Вважаючи такі дії неправомірними,
позивач звернувся в суд з даним
позовом.

Крім того, позивачкою одночасно
оскаржено і рішенням Виконавчого
комітету Горянської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області № 9/4 від 16 лютого 2007 року «Про
анулювання особового рахунку
будинковолодіння в АДРЕСА_1», яким було
анульовано особовий рахунок ОСОБА_5 на
зазначене будинковолодіння.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведено та не підтверджено
належними доказами наявність обставин,
яким обґрунтовувалися вимоги
адміністративного позову.

Надаючи правову оцінку встановленим по
справі обставинам та фактам, колегія
суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Порядок набуття громадянами права
власності на земельні ділянки із
земель державної або комунальної
власності встановлений Земельним
кодексом України.

У відповідності до положень ст. 81
даного Кодексу громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки в тому числі на підставі:

- безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності;

- приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування;

- прийняття спадщини.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
визначається ст.118 ЗК України (2001р.),
відповідно до чч.1 та 2 якої ( в редакції
на час прийняття оскаржуваного
рішення) громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
У разі якщо земельна ділянка державної
власності розташована за межами
населених пунктів і не входить до
складу певного району, заява подається
до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Відповідно до ч.1-2 ст.120 Земельного
кодексу України, у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Відповідно ст. 125 Земельного кодексу
України, право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності, та його
державної реєстрації. Право на оренду
земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються
Кабінетом Міністрів України. Право
оренди землі оформляється договором,
який реєструється відповідно до
закону.

Аналіз наведених вище норм Земельного
кодексу України, дає підстави зробити
висновок, що право користування (в т.ч.
на правах оренди) земельною ділянкою,
на якій знаходиться будівля або
споруда, переходить до набувача цих
об'єктів нерухомості, виключно за
умови, що на ммомент їх відчуження у
попереднього власника, згідно вимог
земельного законодавства України
виникло таке право і воно належним
чином посвідчене.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
позивачка 12 листопада 2012 року
звернулася до Горенської сільської
ради з заявою(а.с.23-25) про оформлення на
неї права власності на земельну
ділянку розташовану по АДРЕСА_1
відповідно до вимог ст.120 Земельного
кодексу України на підставі набуття
права власності на розташований на цій
земельній ділянці будинок. До вказаної
заяви позивачкою було додано лише
копії судових рішень, відповідно до
яких за нею:

встановлено право приватної власності
в порядку спадкування за законом на
житловий будинок АДРЕСА_1 після
померлого у 1994р. ОСОБА_6 (справа
№2-794/2009р.);

визнано право власності на будинок
АДРЕСА_1.

Також, згідно рішення Апеляційного
суду Київської області від 17.04.2012р.
визнано незаконним рішення Горенської
сільської ради від 14 та 26 грудня 2006р. та
від 22.03.2007р. про передачу у приватну
власність ОСОБА_5 спірної земельної
ділянки для обслуговування жилого
будинку АДРЕСА_1.

Разом з тим до заяви позивачкою не було
надано документів, які б посвідчували
право власності або користування
вказаною земельною ділянкою
попередніх власників будинку;
технічних матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки. Крім того, право власності
позивачки на будинок не було
підтверджено належними доказами.

Так, відповідно до вимог ст.182, 1299 ЦК
України (в редакції на час виникнення
спірних правовідносин) право власності
та інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Якщо у складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна (стаття 182
цього Кодексу).

Право власності на нерухоме майно
виникає у спадкоємця з моменту
державної реєстрації цього майна.

З правового аналізу вказаних правових
норм вбачається, що рішення суду про
встановлення за позивачкою права
власності на спадкове майно, без
державної реєстрації останнього, не
свідчить про виникнення в неї права
власності на вказане майно.

Отже, відповідачем було правомірно
відкладено розгляд заяви позивачки про
оформлення права власності на земельну
ділянку до витребування відповідної
інформації.

При цьому , колегія суддів звертає
увагу на те, що на час звернення
позивачки в суд з даним позовом,
відповідач не відмовляв у оформленні
права власності на земельну ділянку, а
лише відклав розгляд питання .

Тобто, з приводу «відмови» як дії чи
рішення органу місцевого
самоврядування, спірні правовідносини
не виникли.

Позивачка позовні вимоги щодо
бездіяльності відповідача не заявляла.
Як і в подальшому не заявляла вимоги
щодо правомірності рішення Горенської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 06.03.2013р.

Відповідно до вимог ч.4 ст.195 КАС
України, суд апеляційної інстанції не
може розглядати позовні вимоги, що не
були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в цій частині підлягає
залишенню без змін.

Щодо позовних вимог про визнання
рішення Виконавчого комітету
Горянської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області № 9/4 від 16 лютого 2007 року «Про
анулювання особового рахунку
будинковолодіння в АДРЕСА_1» недійсним,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Відповідно до загального правила,
визначеного ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.103 КАС України перебіг
процесуального строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених ч. 2
ст. 99 КАС України, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, з
адміністративним позовом позивач
звернулася 26.02.2013 року.

В позовній заяві щодо поважності
причин пропуску строку вказує, що про
зазначене рішення Виконавчого
комітету Горянської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області її представнику стало відомо
лише 05.02.2013 року під час ознайомлення
останнього з матеріалами справи № 2-588/10
в порядку перегляду, рішення
ухваленого 15.03.2010 року за
нововиявленими обставинами.

Втім, позивач не заперечує своєї
обізнаності щодо оскаржуваного
рішення відповідача та своєї участі в
розгляді справи 2-588/10.

Доказів неможливості звернутися з
даними позовними вимогами у визначений
процесуальним законом строк не надала.

Оскільки закон пов'язує перебіг строку
на звернення до суду з днем, коли про
порушене право дізналася особа, що
заявляє позов, а не її представник, то
підстави для поновлення строку
відсутні.

Разом з тим, суд першої інстанції в
порушення приписів ст.100 КАС України в
цій частині відмовив в задоволенні
позову, замість того, щоб залишити його
без розгляду.

Відповідно до вимог ст.203 КАС України,
суд апеляційної інстанції скасовує
ухвали або постанову суду першої
інстанції і залишає позовну заяву без
розгляду з підстав визначених ст.155 КАС
України.

Керуючись ст.ст. 99,100, 155, 196, 203, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 21
червня 2013 року- скасувати в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про визнання рішення Виконавчого
комітету Горянської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області № 9/4 від 16 лютого 2007 року «Про
анулювання особового рахунку
будинковолодіння в АДРЕСА_1» недійсним.

Позовну заяву ОСОБА_3 до Горенської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області в частині
позовних вимог про визнання рішення
Виконавчого комітету Горянської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області № 9/4 від 16
лютого 2007 року «Про анулювання
особового рахунку будинковолодіння в
АДРЕСА_1» недійсним - залишити без
розгляду.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом 20 днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 27.10.2014 р.

.

Головуючий суддя
Грибан І.О.

Судді:
Беспалов О.О.

Парінов А.Б.