Справа № 815/6133/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/6133/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Цховребова М. Г

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу державної податкової інспекції
у Приморському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 27 січня 2014 року по справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Намікс» до
державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

27.08.2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Намікс» звернулось
до суду першої інстанції з
адміністративним позовом до державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
15.08.2013 року № , яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на суму
2 120 675 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 27.01.2014 року
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Намікс»
задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 30.01.2014 року державна
податкова інспекція у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області подала
апеляційну скаргу на вказану постанову
суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Податковий орган посилався на те, що в
ході проведеної перевірки товариством
не були надані первинні документи, на
підставі яких формувався податковий
кредит, через їх втрату. В свою чергу,
податковий орган також зазначив, що
товариством не були надані банківські
виписки за травень 2013 року та
електронні документи, які б могли
підтвердити здійснення
фінансово-господарської діяльності, не
здійснено позапланової
інвентаризації, що могло б встановити
наявність товарно-матеріальних
цінностей.

Все це, на думку податкового органу,
свідчить про безпідставність та
неправомірність формування ТОВ
«Намікс» податкового кредиту з податку
на додану вартість у травні 2013 року, та
відповідно завищення позивачем
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість за вказаний
період, у зв'язку з чим і було прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

На підставі викладеного ставиться
питання про скасування постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 27.01.2014 року та постановлення
нової, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог ТОВ «Намікс».

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 22.07.2013 року по 02.08.2013 року
державною податковою інспекцією у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, на підставі пп. 78.1.8 п. 78.1 ст.78
Податкового кодексу України, було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку TOB «Намікс» з питань
достовірності нарахування від'ємного
значення пoдатку на додану вартість за
травень 2013 року.

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 06.08.2013 року №
815/15-5/37549213, на підставі якого ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області прийнято
податкове повідомлення-рішення від
15.08.2013 року № , яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на суму
2 120 675 грн.

В ході зазначеної перевірки органом
податкової служби встановлено
порушення ТОВ «Намікс» вимог п. 139.1.9 п.
139 ст. 139, п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.12 ст.
201 Податкового кодексу України, що
виразилось у завищенні податкового
кредиту у травні 2013 року на суму ПДВ -
2120675,0 грн.

У зв'язку з виявленим порушенням
податковим органом, відповідно до п. 58.1
ст. 58 Податкового кодексу України було
зменшено товариству від'ємне значення
суми податку на додану вартість у
травні 2013 у розмірі 2120675,0 грн.

В акті перевірки податковий орган
зазначив, що 30.07.2013 року, під час
проведення перевірки, ДПІ у
Приморському районі м. Одеси було
отримано від представника позивача
копію листа TOB «Намікс» про втрату
документів фінансово-господарської
діяльності товариства за період
січень-липень 2013 року та лист ГУ МВС
України в Одеській області (Южненський
міський відділ) про те, що заява TOB
«Намікс» про втрату документів
фінансово-господарської діяльності TOB
«Намікс» за період січень-липень 2013
року була зареєстрована в ЖЄО
Южненського MB ГУМВС України в Одеській
області за № 1543 від 24.07.2013 року та
відповідні відомості внесені до ЄРДР №
0000593 від 24.07.2013 року.

22.07.2013 року директору підприємства було
надано запит від 22.07.2013 року № 1210/10/15-05
щодо визначення інвентаризації
основних засобів, товарно-матеріальних
цінностей, коштів з метою
підтвердження залишків ТМЦ на складах.
Податковий орган посилався на те, що
станом на кінець перевірки - 02.08.2013 року
не надано наказу про призначення
планової інвентаризації, також
невідомо де знаходяться складські
приміщення позивача.

Податковий орган також посилався на те,
що за даними АІС АРМ «Митниця - імпорт»
було встановлено, що фактурна вартість
ТМЦ за ВМД, оформленими у травні 2013 року
складає 4631118,60 грн. (митна вартість
складає - 11935030,0 грн.). Однак, у зв'язку з
відсутністю оригіналів ВМД,
банківських виписок за травень 2013 року
неможливо підтвердити правомірність
відображення платником у податковій
декларації з ПДВ за травень 2013 року у р.
12.1 «ПДВ, сплачений митним органам» в
розмірі 2120675,0 грн.

При цьому, як зазначено податковим
органом, причиною виникнення
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту (із зазначенням
частки загальної суми податкового
кредиту звітного (податкового) періоду,
у якому виникло від'ємне значення ПДВ) є
залишки імпортованого товару, однак,
наявність ТМЦ на складах не можливо
встановити, через неможливістю
встановити наявність самих складських
приміщень.

В акті перевірки зазначено, що при
перевірці TOB «Намікс» не встановлено
взаємовідносин з контрагентами
стосовно відповідального збереження
товару або оренди складських приміщень
для збереження ТМЦ; відсутні ТТН, які є
основними первинними документами, на
підставі яких здійснюється вибуття
товарно-матеріальних цінностей у
вантажовідправника та прибуття їх у
вантажоодержувача та здійснюється
складський, оперативний та
бухгалтерський облік.

Все вищезазначене, на думку
податкового органу, свідчить про
неправомірність формування ТОВ
«Намікс» податкового кредиту у травні
2013 року.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно задоволення
позовних вимог ТОВ «Намікс», зважаючи
на наступне:

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат, зокрема,
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

П.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України встановлено, що податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
на додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу;

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 Податкового
кодексу України для операцій із
ввезення на митну територію України
товарів датою виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту є дата сплати податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені отримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду.

Згідно п.187.8 ст. 187 Податкового кодексу
України датою виникнення податкових
зобов'язань у разі ввезення товарів на
митну територію України є дата подання
митної декларації для митного
оформлення.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з п. 201.12 ст. 201 ПК України у разі
ввезення товарів на митну територію
України документом, що посвідчує право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, вважається митна
декларація, оформлена відповідно до
вимог законодавства, яка підтверджує
сплату податку.

Відповідно до частини другої статті 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 44.1 ст. 144 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

П. 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що
платники податків зобов'язані
забезпечити зберігання документів,
визначених у пункті 44.1 цієї статті, а
також документів, пов'язаних із
виконанням вимог законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, не
менш як 1095 днів з дня подання
податкової звітності, для складення
якої використовуються зазначені
документи, а у разі її неподання - з
передбаченого цим Кодексом граничного
терміну подання такої звітності.

Пунктом 44.5 статті 44 ПК України
встановлено, що у разі втрати,
пошкодження або дострокового знищення
документів, зазначених в пунктах 44.1 і
44.3 цієї статті, платник податків
зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня
такої події письмово повідомити орган
державної податкової служби за місцем
обліку в порядку, встановленому цим
Кодексом для подання податкової
звітності, та митний орган, яким було
здійснено митне оформлення
відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені документи протягом
90 календарних днів з дня, що настає за
днем надходження повідомлення до
органу державної податкової служби,
митного органу.

У разі неможливості проведення
перевірки платника податків у
випадках, передбачених цим підпунктом,
терміни проведення таких перевірок
переносяться до дати відновлення та
надання документів до перевірки в
межах визначених цим підпунктом
строків.

Як вже зазначалось вище, 24.07.2013 року
позивачем було втрачено документи
фінансово-господарської діяльності
підприємства за період з січня по
липень 2013 року, про що у п'ятиденний
строк з дня вказаної події було
письмово повідомлено відповідача як
орган державної податкової служби за
місцем обліку листом від 26.07.2013 року.

Крім того, позивачем було повідомлено
про втрату документів і Південну
митницю Міндоходів як митний орган,
яким було здійснено митне оформлення
відповідних митних декларацій.

В свою чергу, на підтвердження
правомірності та правильності
нарахування спірного розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість позивачем було надано
копії відновлених ним документів, а
саме: податкову декларацію з податку на
додану вартість за травень 2013 року та
доказ її прийняття 18.06.2013 року; реєстр
виданих та отриманих податкових
накладних за травень 2013 року та доказ
його прийняття 18.06.2013 року; платіжні
доручення; договір оренди складського
приміщення № 11 від 3 січня 2013 року,
строк дії якого з 3 січня 2013 року по 31
грудня 2013 року, ВМД за травень, червень,
липень 2013 року та доповнення до них (а.с.
41-56, 104-217).

Позивачем до суду апеляційної
інстанції були надані копії контракту
МКС-12, укладеного ТОВ «Намікс» з
компанією «CORTDALE ENTERPRISES S.A.», Panama від
19.11.2012 року на поставку товарів згідно
специфікації, специфікацію до
вказаного контракту від 19.11.2012 року,
додаткові угоди від 16.12.2013 року та від
18.01.2013 року до контракту МКС-12.

Вказаними документами підтверджується
факт придбання ТОВ «Намікс» товару у
компанії «CORTDALE ENTERPRISES S.A.».

П. 20 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України
визначено, що митна декларація - заява
встановленої форми, в якій особою
зазначено митну процедуру, що підлягає
застосуванню до товарів, та
передбачені законодавством відомості
про товари, умови і способи їх
переміщення через митний кордон
України та щодо нарахування митних
платежів, необхідних для застосування
цієї процедури.

В свою чергу, за нормами Податкового
кодексу України для операцій із
ввезення на митну територію України
товарів датою виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту є дата сплати податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
саме, дата подання митної декларації
для митного оформлення.

Наданими позивачем митними
деклараціями підтверджено право
товариства на віднесення суми податку
на додану вартість в розмірі 2 120 675 грн.
до податкового кредиту.

В свою чергу, з положень Податкового
кодексу України випливає, що
обов'язковою умовою виникнення у
платника права на податковий кредит є
реальне здійснення господарських
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) з метою використання у
господарській діяльності, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку.

Як вже зазначалось, позивачем були
надані документи, що посвідчують право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, а саме: митні
декларації, які оформлені відповідно
до вимог законодавства, та які
підтверджують сплату податку.

Також позивачем був наданий договір
оренди № 11 від 03.01.2013 року, укладений з
товариством з додатковою
відповідальністю Автобазою
«Чорноморгідробуд» (Орендодавець),
згідно якого Орендодавцем було здано в
оренду ТОВ «Намікс» приміщення (450 кв.м.)
під склад на території автобази по вул.
Промисловій, 33 а. Платіжними
дорученнями підтверджується факт
сплати позивачем орендної плати за 2013
рік та за січень 2014 року (а.с. 104-105).

Крім того, у підтвердження подальшого
використання імпортованих товарів у
власній господарській діяльності
позивачем були надані наступні
первинні документи: договір поставки №
4/1-13 від 04.01.2013 року, укладений з ТОВ
«Горизонт-Трейдинг», видаткові
накладні № нм-0000049 від 05.07.2013 року,
нм-0000050, нм-0000051, нм-0000052, нм-0000052, нм-0000053,
нм-0000054, нм-0000055, нм-0000056, нм-0000057, нм-0000058,
податкові накладні від 05.07.2013 року, № 1,
№ 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10.

Таким чином, зазначені вище документи
підтверджують правомірність
формування позивачем податкового
кредиту у травні 2013 року на суму 2 120 675
грн., а тому у податкового органу були
відсутні підстави для зменшення ТОВ
«Намікс» суми від'ємного значення
податку на додану вартість.

З огляду на викладене, податкове
повідомлення-рішення від 15.08.2013 року №
, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 2 120 675 грн. є
протиправним та підлягає скасуванню.

Окремо колегія суддів звертає увагу на
наступне:

В акті перевірки податковий орган
посилався на те, що товариством не були
надані перевіряючим банківські
виписки за травень 2013 року та
електронні документи, які б могли
підтвердити здійснення
фінансово-господарської діяльності,
також не здійснено позапланової
інвентаризації, що могло б встановити
наявність товарно-матеріальних
цінностей.

В свою чергу, як встановлено судом
першої інстанції, та підтверджено
матеріалами справи, 23.07.2013 року
товариством з обмеженою
відповідальністю «Намікс» було
отримано від податкового органу запит
від 22.07.2013 року № 1210/10/15-05 щодо
призначення інвентаризації основних
засобів, товарно-матеріальних
цінностей та надання для перевірки
оборотно-сальдових відомостей по
матеріальним рахункам та
товарно-транспортних накладних за
період - травень 2013 року.

Однак, у зв'язку з втратою 24.07.2013 року
первинних документів, виконати вимоги
вказаного запиту товариство не мало
можливості.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з твердженням
позивача про те, що інвентаризацією є
перевірка наявності
товарно-матеріальних цінностей, стану
їх зберігання для підтвердження
правильності та достовірності
відображених даних бухгалтерського
обліку та звітності, а тому для
співставлення даних такого обліку
необхідним є наявність первинної
документації, яка в свою чергу, була
втрачена підприємством.

Також вірним є висновок суду першої
інстанції стосовно того, що у порушення
п. 83.1 ст. 83 ПК України під час проведення
перевірки ТОВ «Намікс» податковим
органом не було проведено аналізу та не
надано оцінки: фінансовій,
статистичній та іншій звітності
позивача; регістрів податкового та
бухгалтерського обліку позивача,
ведення яких передбачено законом, та
первинних документів позивача, які
використовуються в бухгалтерському та
податковому обліку і пов'язані з
нарахуванням і сплатою податків та
зборів, виконанням вимог іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на відповідача.

При цьому, слід зазначити, що
відповідно до п. 44.5 ст. 44 Податкового
кодексу України у разі неможливості
проведення перевірки платника
податків у випадках, передбачених цим
підпунктом, терміни проведення таких
перевірок переносяться до дати
відновлення та надання документів до
перевірки в межах визначених цим
підпунктом строків.

Однак, незважаючи на втрату позивачем
первинних документів, податковим
органом не було перенесено терміни
проведення перевірки, та не надано
товариству можливості у передбачений
Податковим кодексом України строк (90
днів) відновити втрачені документи.

Зазначене також підтверджує
протиправність прийнятого державною
податковою інспекцією у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області
податкового повідомлення-рішення від
15.08.2013 року № .

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, правильно по суті вирішено
справу, та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв