Справа № 806/789/14
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/30146/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Житомирі Житомирської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Житомирі (далі
- Фонд) про стягнення коштів,

за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області (далі -
Управління) на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 24
березня 2014 року та постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року Управління звернулося
до суду з позовом, в подальшому
уточненим, в якому просило стягнути з
Фонду 8944 грн 95 коп. витрат по основному
розміру пенсії, щомісячній цільовій
грошовій допомозі, сумі допомоги на
поховання, витрат на виплату та
доставку пенсій щодо зазначених в
розрахунках особах.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Фонду на користь Управління
363 грн 90 коп. витрат по
основному розміру пенсії, щомісячній
цільовій грошовій допомозі, сумі
допомоги на поховання, витратах на
виплату та доставку пенсій.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року, враховуючи ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 27 серпня 2014 року про виправлення
описки, скасовано постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року, прийнято нове рішення про
задоволення позову. Стягнуто з Фонду
на користь Управління 6581 грн 65 коп.
витрат по основному розміру пенсії,
щомісячній цільовій грошовій допомозі,
сумі допомоги на поховання, витратах на
виплату та доставку пенсій щодо
зазначених в розрахунках особах.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права згідно статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за період за жовтень -
грудень 2013 року Управлінням були
виплачені пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсія у зв'язку з
втратою годувальника ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29

Фонд відмовився приймати до заліку
витрати на виплату вказаних пенсій,
мотивуючи тим, що акти по справах
зазначених потерпілих, не відповідають
вимогам Положення про розслідування і
облік нещасних випадків на виробництві
і не можуть мати доказової сили і бути
підставою для відшкодування
відповідачем позивачу виплачених
пенсій.

В ході розгляду даної справи в суді
першої інстанції, Фондом було визнано
позовні вимоги в частині відшкодування
витрат на виплату пенсії ОСОБА_23 за
період жовтень - грудень 2013 року.

З набранням чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№1105-ХІV обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності у
зв'язку із втратою годувальника,
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Враховуючи викладене та те, що наявними
у справі доказами підтверджуються
обставини, що у нещасних випадках
ОСОБА_2, ОСОБА_21, ОСОБА_18 та ОСОБА_27 вини
підприємства не було, суди попередніх
інстанцій прийшли до правильного
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України №312 від 11
березня 2004 року основний розмір пенсії
призначений відповідно до частини 2
статті 27 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» збільшено на 12 % .

Судами встановлено, що ОСОБА_8 та
ОСОБА_29 відповідачем у відповідності
до зазначеної норми права щомісячно
відшкодовується основний розмір
витрат в сумі 150 грн.

Вказаним особам здійснюється доплата
до пенсій в сумі 18 грн, однак жодних
доказів на підставі яких здійснюється
вказана доплата позивачем не надано.
Отже, колегія суддів погоджується з
висновком судів щодо відмови у
задоволенні позову в цій частині.

Щодо витрат по особових справах ОСОБА_3,
ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_26,
ОСОБА_13 ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_10
ОСОБА_32 (ОСОБА_4), ОСОБА_5,
ОСОБА_14 колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до статті 35 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" для розгляду справ про
страхові виплати до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
подаються, зокрема, акт розслідування
нещасного випадку або акт
розслідування професійного
захворювання за встановленими формами
та (або) висновок МСЕК про ступінь
втрати професійної працездатності
застрахованого чи копія свідоцтва про
його смерть.

Отже, підставою для отримання
страхових виплат Фонду соціального
страхування від нещасних випадків є
акт розслідування нещасного випадку
або висновок МСЕК.

Як встановлено судами, підставою
для призначення пенсійних виплат
пов'язаних з трудовим каліцтвом або
професійним захворюванням переліченим
особам були не лише акти розслідування
нещасних випадків (які на думку
відповідача містять недоліки у
оформленні), але й акти огляду
(висновки) МСЕК, відносно яких у
відповідача зауважень немає. При цьому,
актами огляду (висновками) МСЕК було
встановлено, що причиною інвалідності
вказаних осіб є трудове каліцтво.

Таким чином, суд апеляційної
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог у казаній частині.

Що стосується витрат по особовій
справі ОСОБА_22, то суди правильно
виходили з того, що випадок із ОСОБА_22 є
нещасним, отриманим не на виробництві і
не під час виконання трудових
обов'язків, але з підстав, передбачених
статтею 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», тому призначена
останньому пенсія виплачується
Управлінням на загальних підставах та
має відшкодовуватись за рахунок
страхових коштів Фонду.

Вимоги позивача щодо скасування
постанови Житомирського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року є безпідставними, оскільки,
вона вже скасована постановою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року.

Суд апеляційної інстанції повно і
всебічно встановив обставини справи,
дав їм належну юридичну оцінку,
правильно застосував норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятого ним рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області залишити без
задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді
В.І.
Ємельянова

ОСОБА_1