Справа № 826/8819/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/8819/14
інстанції: Шулежко В.П.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Сорочко Є.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26 серпня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_2,
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
(надалі - ДПІ в Оболонському районі м.
Києва, відповідач) про скасування
рішення № 2659/Б/26-34-25-25 від 01.04.2014р. про
опис майна у податкову заставу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 серпня 2014 року позов задоволено.
Скасовано рішення Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві № 2659/Б/26-34-25-25 від
01.04.2014р. про опис майна у податкову
заставу.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, представник Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 зареєстрований Оболонською
районною у місті Києві державною
адміністрацією, в якості суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи з 30.12.1991р. (ідентифікаційний код
НОМЕР_1).

ДПІ в Оболонському районі м. Києва
відносно ОСОБА_2 винесено податкові
повідомлення-рішення від 19.03.2010р.
№/0, яким донараховано грошове
зобов'язання 1 054 902,00грн. з податку на
додану вартість, та від 19.03.2010р.
№/0, яким донараховано грошове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 486 152,03 грн.

В подальшому, ДПІ в Оболонському районі
м. Києва винесено рішення від 01.04.2014р. №
2659/Б/26-34-25-25 про опис майна у податкову
заставу, яким описано майно, що
перебуває у власності (господарському
віданні або оперативному управлінні)
платника податку - ОСОБА_2

Вважаючи вказане рішення протиправним,
позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
податкові зобов'язання визначені
відповідачем не набрали статусу
податкового боргу, а отже рішення ДПІ в
Оболонському районі м. Києва про опис
майна в податкову заставу є
протиправним.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06.10.2010р. по справі № 2а-9094/10/2670 стягнуто з
суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 на
користь Державного бюджету України
заборгованість по податку на додану
вартість у розмірі 1054902,00грн. та
заборгованість по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 486152,03грн.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.06.2013р. по
справі № 2а-9094/10/2670 скасовано постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 06.10.2010р. та постановлено нову,
якою в задоволенні адміністративного
позову ДПІ в Оболонському районі м.
Києва до суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовлено.

Зокрема, апеляційна інстанція
зазначає, що ДПІ в Оболонському районі
м. Києва не була дотримана процедура
направлення податкових вимог, що
свідчить про відсутність підстав для
стягнення вказаної позивачем суми.

Судом встановлено, що перша податкова
вимога винесена 04.12.2001р. №1/357 на суму у
розмірі 365,25 грн., яку позивач отримав
17.12.2001 року, другу податкову вимогу
винесено 31.01.2002р. № 2/268 на суму 2327,32 грн.

Таким чином, оскільки податковий борг у
розмірі 1 541 054,03 грн., виник як після
першої податкової вимоги, так після
другої вимоги, а не в період часу між
винесеннями першої та другої
податкових вимог як того вимагає пп. 6.3.2
п. 6.3 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», а тому вказана сума
не є узгодженою.

У відповідності до п. 88.1 ст. 88
Податкового кодексу України, з метою
забезпечення виконання платником
податків своїх обов'язків, визначених
цим Кодексом, майно платника податків,
який має податковий борг, передається у
податкову заставу.

Згідно п. 89.1 - п. 89.3 ст. 89 Податкового
кодексу України, право податкової
застави виникає у разі: несплати у
строки, встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної платником податків у
податковій декларації, - з дня, що
настає за останнім днем зазначеного
строку; несплати у строки, встановлені
цим Кодексом, суми грошового
зобов'язання, самостійно визначеної
контролюючим органом, - з дня
виникнення податкового боргу. З
урахуванням положень цієї статті право
податкової застави поширюється на
будь-яке майно платника податків, яке
перебуває в його власності
(господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому. У разі якщо
балансова вартість майна, на яке
поширюється податкова застава, є
меншою ніж сума податкового боргу
платника податків, право податкової
застави поширюється на таке майно. У
разі якщо балансова вартість такого
майна не визначена, його опис
здійснюється за результатами оцінки,
яка проводиться відповідно до Закону
України "Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні". У разі збільшення суми
податкового боргу складається акт
опису до суми, відповідної сумі
податкового боргу платника податків, у
порядку, передбаченому цією статтею.
Право податкової застави не
поширюється на майно, визначене
підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього
Кодексу, на іпотечні активи, що
належать емітенту та є забезпеченням
відповідного випуску іпотечних
сертифікатів з фіксованою дохідністю,
на грошові доходи від цих іпотечних
активів до повного виконання емітентом
зобов'язань за цим випуском іпотечних
сертифікатів з фіксованою дохідністю,
а також на склад іпотечного покриття та
грошові доходи від нього до повного
виконання емітентом зобов'язань за
відповідним випуском звичайних
іпотечних облігацій. Право податкової
застави не застосовується, якщо
загальна сума податкового боргу
платника податків не перевищує
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян. Майно, на яке
поширюється право податкової застави,
оформлюється актом опису. До акта опису
включається ліквідне майно, яке
можливо використати як джерело
погашення податкового боргу. Опис
майна у податкову заставу здійснюється
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг. Акт опису майна, на
яке поширюється право податкової
застави, складається податковим
керуючим у порядку та за формою, що
затверджені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику. Відмова
платника податків від підписання акта
опису майна, на яке поширюється право
податкової застави, не звільняє такого
платника податків від поширення права
податкової застави на описане майно. У
такому випадку опис здійснюється у
присутності не менш як двох понятих.

З урахуванням матеріалів справи та
норм законів, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що податкові зобов'язання
визначені відповідачем не набрали
статусу податкового боргу, а отже
рішення ДПІ в Оболонському районі м.
Києва про опис майна в податкову
заставу є протиправним.

Разом з тим, колегія суддів не приймає
до уваги доводи апелянта про
необхідність закриття провадження по
справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки, відповідачем не
наведено правових підстав для закриття
провадження по справі .

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС
України суд закриває провадження у
справі якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для закриття провадження на
підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Що стосується доводів апелянта про
необґрунтоване списання судового
збору на користь позивача з рахунків
податкового органу, то колегія суддів
зазначає, що судовий збір, сплачений
позивачем за подачу даного
адміністративного позову у розмірі 487,20
грн., стягнуто з Державного бюджету
України на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, в порушення ст. 71 КАС
України відповідачем ні в суду першої
інстанції ні в суді апеляційної
інстанції не надано доказів
правомірності своїх дій.

З огляду на вищезазначене апеляційна
інстанція приходить до висновку, що суд
першої інстанції правомірно
задовольнив позов.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України). Касаційна скарга на судові
рішення подається безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

Є.О. Сорочко

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Сорочко Є.О.