Справа № 825/613/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/613/14
Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Старової
Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Прилуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом приватного підприємства
«Артміко» до Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Артміко»
(далі по тексту - позивач) звернулося з
позовом до Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення №
від 31.01.2014 року.

Чернігівський окружний
адміністративний суд своєю постановою
від 03 липня 2014 року адміністративний
позов задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2014
року та постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
приватне підприємство «Артміко»
() зареєстроване в якості
юридичної особи, про що 25.03.2010 року
внесено відповідний запис до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, взято на
облік Прилуцької ОДПІ 26.03.2010 року, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 04.02.2014 №
18087153.

Прилуцькою ОДПІ ГУ Міндоходів у
Чернігівській області проведено
позапланову невиїзну перевірку ПП
«Артміко» з питань дотримання вимог
податкового законодавства з ПДВ при
взаємовідносинам з TOB «НТМ» за період з
01.05.2013 року по 31.05.2013 року та з ПП «Сан
Інтернешнл» за період з 01.04.2013 року по
30.04.2013 року.

За результатами перевірки складено акт
17.01.2014 року № 23/22-36979532.

Прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 31.01.2014
року, яким визначено суму податкового
зобов'язання по ПДВ в розмірі 310 300,50
грн., в т.ч. 206 867,00 грн. основною платежу
та 103 433,50 грн. штрафних (фінансових)
санкцій.

Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 04.02.2014 року № 18087153
(а. с. 32-34) основними видами діяльності
ПП «Артміко» є: інші
будівельно-монтажні роботи,
покрівельні роботи, роздрібна торгівля
залізними виробами, будівельними
матеріалами та санітарно-технічними
виробами в спеціалізованих магазинах,
будівництво житлових і не житлових
будівель, будівництво доріг та
автострад, ці факти сторонами не
заперечується та відповідно до ч. 3 ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України не потребують доказуванню.

Частиною 1 ст. 9 «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

З матеріалів справи вбачається, що у
перевіряємому періоді ПП «Артміко»
здійснювало господарську діяльність
із ТОВ «НТМ» та ПП «Сан Інтернешнл».

Так, між ПП «Артміко» та ТОВ «НТМ» було
укладено договір підряду на виконання
робіт № 6 від 01.04.2013 року, відповідно до
умов якого за завданням замовника
підрядник зобов'язується виконати
наступні роботи по ремонту та
улаштуванню асфальтобетонного
покриття в м. Прилуки.

Договори підписано директорами та
скріплено печатками.

Реальність виконання вказаного
договору підтверджують наступні
первинні документи: договірна ціна на
ремонт та улаштування
асфальтобетонного покриття в м.
Прилуки, що здійснюється у 2013 році;
локальний кошторис № 7-1-1; податкові
накладні; виписка по рахунку № 11 з
01.03.2013 року по 30.09.2013 року; квитанції до
прибуткового касового ордеру; довідка
про вартість виконаних будівельних
робіт та витрат; акт приймання
виконаних будівельних робіт.

Між ПП «Артміко» та ПП «Сан Інтернешнл»
було укладено договір на придбання
матеріалів № 2 від 01.03.2013 року,
відповідно до умов якого продавець
продає, а покупець купує асфальтобетон
за ціною 972,00 грн. за тону (з ПДВ) з
доставкою в місті Прилуки.

Договір підписано директорами
підприємств та скріплено печатками.

Реальність виконання вказаного
договору підтверджують наступні
первинні документи: податкові
накладні; накладні; виписки по рахунку
№ 11 з 22.02.2013 року по 03.02.2014 року;
оборотно-сальдові відомості; акти
списання ТМЦ у виробництво.

На підтвердження обставин викладених у
позовній заяві про виконання договорів
суду також надано: договори на
улаштування дорожніх покриттів для
транспорту та пішоходів № 25 від 26.03.2013
року та № 26 від 26.03.2013 року, укладених
між управлінням житлово-комунального
господарства Прилуцької міської ради
та ПП «Артміко».

На підтвердження реальності цих
договорів суду надано: довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрат, акти приймання виконаних
будівельних робіт, підсумкові
відомості ресурсів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
правовідносини за спірними
правочинами в повністю відображені в
бухгалтерському та податковому обліку
позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем було вчинено дії та
досягнуто конкретних результатів, які
визначають саме поняття господарської
операції - факти підприємницької та
іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань та
фінансових ресурсів.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що договори мали на меті
настання реальних правових наслідків,
що обумовлені ними, оскільки товар
(роботи/послуги) був переданий, оплата
проведена, договори виконано сторонами
в повному обсязі, сторони претензій
одна до одної не мають.

Суд звертає увагу на те, що на момент
вчинення правочинів
підприємства-контрагенти позивача
були зареєстровані в якості юридичної
особи та платником податків, що не
заперечується сторонами та відповідно
до ч. 3 ст. 72 Кодексу адміністративного
судочинства України не потребують
доказуванню.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно із п. 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із п. 201.7 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Суд звертає увагу на те, що податкові
накладні, видані ПП «Артміко», містять
всі реквізити передбачені п. 201.1 ст. 201
ПК України, а тому згідно п. 201.10 ст. 201 ПК
України вони є підставою для
нарахування податкового кредиту.

З урахуванням норм статей 44 та 61
Податкового кодексу України саме на
контролюючі органи покладається
обов'язок контролювати правильність
формування даних податкового обліку
платників податків, у тому числі щодо
правильності складення та
достовірності первинних документів.

При дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінюватися
повинні, перш за все, відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку. Відносини між
учасниками попередніх поставок
товарів, робіт, послуг не мають
безпосереднього впливу на дослідження
факту реальності господарської
операції, вчиненої між позивачем та
його контрагентами.

Як на підставу нікчемності правочину
позивача з контрагентами ПП «Артміко»
відповідач посилається на акт ДПІ в
Амуро-Нижньодніпровському p-ні м.
Дніпропетровська № 208/22-22/37069382 від
14.08.2013 року «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Новітні
технології модернізації» з питань
документального підтвердження
господарських відносин за період з
01.01.2012 року по 30.06.2013 року», відповідно
до якого при аналізі наявних баз даних
АІС «Облік платників і платежів»,
Інформаційно-пошукова система «ЗАПИТ»,
АІС -«ТАХ», АС «Бест- звіт», АС «Аудит»,
Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту з ПДВ в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України, що
використовуються ДПІ встановлено
неможливість реального здійснення
господарських відносин та
неможливість проведення зустрічної
звірки із покупцями у періоді з 01.01.2013
року по 30.06.2013 року та акт від
Дніпропетровської ОДПІ ГУ Міндоходів
Дніпропетровської області № 207/22-04/36786022
від 25.10.2013 року «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП «Сан
Інтернешнл» щодо підтвердження
господарських відносин із ТОВ
«Київський машинобудівний завод» за
квітень та червень 2013 року», відповідно
до якого не підтверджено реальність
здійснення господарських відносин із
контрагентами, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки, а саме встановлено
відсутність об'єктів оподаткування та
неможливість реального здійснення
платником податків операцій ПП «Сан
Інтернешнл» по ланцюгу постачання.

Суд апеляційної інстанції вважає
правильним те, що суд першої інстанції
не взяв до уваги такі посилання
відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до статті 215 Цивільного
Кодексу України від 16.01.2003 № 435 (далі - ЦК
України) підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України, недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин) - у цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається. Пунктом 1 статті 203 ЦК
України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити, зокрема,
моральним засадам суспільства, пунктом
5 статті 203 ЦК України передбачено, що
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

За змістом ч. 1 ст. 228 ЦК України,
правочин спрямований на незаконне
заволодіння майном держави, вважається
таким, що порушує публічний порядок, а
отже, згідно з ч. 2 згаданої статті, є
нікчемним.

Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Сам по собі факт допущення, на думку
податкового органу, суб'єктом
господарювання порушень певних
встановлених законом правил
господарської діяльності,
здійснюваної на підставі певного
договору, не є безумовною підставою для
висновку про укладення такого договору
з метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства. Юридична
відповідальність має здійснюватися на
принципі законності, який полягає у
тому, що така відповідальність настає
за діяння, передбачені законом, та
застосовується у спосіб, визначений
законом.

Стосовно відповідальності позивача за
можливі протиправні дії його
контрагентів, суд зазначає, що для
висновків про наявність порушень
податкового законодавства у діях
платника податків в обов'язковому
порядку необхідно з'ясувати можливу
обізнаність такого платника щодо
дефектів у правовому статусі його
контрагентів (відсутність реєстрації
їх як платників ПДВ, відсутність у
відповідних посадових осіб чи інших
представників контрагента повноважень
на складання первинних, розрахункових
документів, податкових накладних тощо).

Поряд з цим, будь-яких доказів щодо
обізнаності позивача про фіктивне
підприємництво юридичних осіб, що є
контрагентами ТОВ «НТМ» та ПП «Сан
Інтернешнл» та здійснення ними
незаконної фінансово - господарської
діяльності представником відповідача
суду не надано.

Доводи відповідача про те, що жодним
положенням договору № 2 від 01.03.2013 року
не передбачено умов перевезення товару
(хто здійснює перевезення, за чий
рахунок та інше) було спростовано
представником позивача та зазначено,
що перевезення товару здійснювалося за
рахунок постачальника та всі обов'язки
по перевезенню даного товару
покладаються також на нього.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано доказів, які б
ставили під сумнів реальність
виконання вказаних правочинів з
отримання позивачем товарів
(робіт/послуг), невідповідність цих
операцій дійсному економічному змісту,
або засвідчили б наявність інших
обставин, що підтверджують
недобросовісність позивача як
платника податків та виключають право
на формування валових витрат та
податкового кредиту.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Прилуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області -
залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 03
липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.