Справа № 810/5614/14
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2014 року 810/5614/14

Київський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Панченко Н.Д.,
розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Києві адміністративну
справуза позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управлінняМіндоходів у
Київській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомленнь-рішень

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1 або позивач) звернулась до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області (далі -
Переяслав-Хмельницька ОДПІ або
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 23.06.2014 № та
№.

В обґрунтування позовних вимогпозивач
вказує на відсутність порушення вимог
пункту 2.6 «Про затвердження Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні»,
оскільки наявність книги обліку
розрахункових операцій на місці
проведення розрахунків із
відповідними записами та
прикріпленими до них фіскальними
звітними чеками підтверджується
матеріалами перевірки. Позивач не
заперечує щодо наявності незначних
виправлень у книзі обліку
розрахункових операцій (КОРО), однак
вважає, що дана обставина може свідчити
лише про порушення порядку ведення
КОРО, а не про неналежний облік
надходження коштів та ухилення від
оподаткування.

Безпідставним, на думку позивача, є й
застосування до нього податковим
органом штрафних санкцій за порушення
п.9 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а також п.2.6 глави 2, п.3.2 глави 3,
п.4.1, п.4.2 глави 4, п.7.19 глави 7 Постанови
Національного банку України «Про
затвердження положення про ведення
касових операцій у Національній валюті
в Україні», оскільки у зазначений у
акті перевірки період, у зв'язку з
припиненням договору оренди
приміщення господарська діяльність
позивачем не здійснювалась, а
реєстратор розрахункових операцій
знаходився за іншою адресою та не
використовувався.

За наведених обставин позивач вважає,
що рішення відповідача про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій є неправомірними та просить
суд їх скасувати.

Відповідач позов не визнав,
заперечення надав суду у письмовій
формі та просив суд у задоволенні
позову відмовити. В обґрунтування
заперечень вказав, що оскаржувані
рішення прийняті з урахуванням вимог
чинного законодавства, оскільки
відповідач діяв в межах повноважень,
наданих йому законами України та
підзаконними нормативно-правовими
актами.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились. Водночас, матеріали
справи містять клопотання сторін про
подальший розгляд справи за
відсутності їх поважних представників.

Керуючись положеннями частини
четвертої статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судом прийнято рішення про
розгляд справи у порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

ФОП ОСОБА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1,
зареєстрована як фізична
особа-підприємець Яготинською
районною державною адміністрацією
Київської області 21.09.2001.

05 червня 2014 року на підставі наказу від
02.06.2014 № 248 та направлень від 05.06.2014 № 2493
та № 2494, посадовими особами
відповідача проведено фактичну
перевірку магазину позивача, який
розташований за адресою: АДРЕСА_2, з
питань дотримання вимог проведення
готівкових розрахунків.

За результатами фактичної перевірки
складено акт від 05.06.2014 №1005/1000/22/
(надалі - Акт перевірки), у якому
встановлено порушення позивачем вимог
пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 № 637, яке полягало у
несвоєчасному (у день одержання
готівки) оприбуткуванні готівкових
коштів в КОРО на загальну суму 550,45 грн.,
порушення пункту 9 статті 3 розділу ІІ
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 №
265/95-ВР, всупереч якому ОСОБА_1 не
забезпечила щоденне друкування та
зберігання у КОРО фіскальних звітних
чеків у кількості 17 штук за період з
15.10.2013 по 31.10.2013.

Як вбачається з матеріалів справи, Акт
перевірки підписано позивачем без
зауважень та містить додаток -
пояснення ОСОБА_1 по суті питань,
викладених у ньому, за якими на момент
перевірки позивачем виконано не
належним чином запис в КОРО по сумі 550,45
грн. по причині незнання як правильно
виконати такий запис та зазначено, що в
КОРО не зберігаються Z- звіти за період
з 15.10.2013 по 31.10.2013 в кількості 17 штук так
як вони не друкувались позивачем.

На підставі Акта перевірки податковим
органом 23.06.2014 прийняті податкове
повідомлення-рішення №,
відповідно до якого за
неоприбуткування готівки в книзі
обліку розрахункових операцій на
підставі абзацу 3 статті 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» позивачеві
визначено суму штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 2752,25 грн. (5 х 550,45 грн.)
та податкове повідомлення-рішення
№ за яким, за невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку, на підставі пункту 9 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (надалі - Закон
України № 265), позивачеві визначено
суму штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 5780,00 грн. (17 х 340,00 грн.).

За результатами оскарження податкових
повідомлень-рішень в
адміністративному порядку рішення
відповідача залишені без змін, а скарги
позивача без задоволень. Не
погоджуючись із податковими
повідомленнями-рішеннями позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
таке.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ відповідно до якого за
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку позивачеві
визначено суму штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 5780,00 грн. (17 х 340,00 грн.).

Як вбачається із змісту позовної заяви,
позивач не заперечує факт відсутності
у його книзі обліку розрахункових
операцій Z-звітів за 17 днів за період з
15.10.2013 по 31.10.2013. В обґрунтування
правової позиції позивач вказав, що
друкування Z-звітів ним не
здійснювалось у зв'язку із розірванням
договору оренди приміщення за яким
було зареєстровано реєстратор
розрахункових операцій та знаходження
апарату на перереєстрації у
податкового органу.

А відтак, за твердженням позивача,
відсутній законодавчо визначений
обов'язок щодо роздрукування Z-звітів
за вказаний період.

Відповідно до пункту 9 статті 3
Закону України № 265 суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Поняття фіскального звітного
чеку визначено у статті 1 вказаного
закону. Так, фіскальний звітний чек -
документ встановленої форми,
надрукований реєстратором
розрахункових операцій, що містить
дані денного звіту, під час друкування
якого інформація про обсяг виконаних
розрахункових операцій заноситься до
фіскальної пам'яті.

Відповідно до пункту 11 Вимог щодо
реалізації фіскальних функцій
реєстраторами розрахункових операцій
для різних сфер застосування,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 18.02.2002 № 199 (далі -
Вимоги), реєстратор повинен
забезпечувати формування та
друкування таких звітів: X-звіту;
Z-звіту; звіту про реалізовані товари
(надані послуги); періодичних (повного,
скороченого).

Відповідно до пунктів 2, 7 Вимог,
Z-звіт - денний звіт з обнуленням
інформації в оперативній пам'яті із
занесенням її до фіскальної пам'яті
реєстратора та у разі перевищення
максимальної тривалості зміни всі
режими роботи РРО повинні блокуватися.

Зміна - це період роботи
реєстратора від реєстрації першої
розрахункової операції після
виконання Z-звіту до виконання
наступного Z-звіту. Z-звіт - це денний
звіт з обнуленням інформації в
оперативній пам'яті та занесенням її до
фіскальної пам'яті РРО (пункт 2 Вимог).

У додатку до Вимог зазначено, що
максимальна тривалість зміни не
повинна перевищувати 24 години.

На підставі системного аналізу
приписів пункту 9 статті 3 Закону
України № 265 у взаємозв'язку з
приписами Вимог та з урахуванням
змісту фіскального Z-звіту, суд
констатує, що належним виконанням
вимог пункту 9 статті 3 Закону України №
265 є щоденне (у робочі дні підприємства)
друкування суб'єктом господарювання
Z-звітів, яке не ставиться у залежність
від наявності або відсутності
реалізації товарів у такий день.

Аналогічна правова позиція викладена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
суду України у рішенні № 21-249а13 від
24.09.2013, відповідно до якої у разі коли
підприємство, у конкретні дні не
здійснює діяльність, що
підтверджується відповідним наказом
по підприємству, та РРО не
застосовуються, то, відповідно,
фіскальні чеки не друкуються, у робочі
дні підприємства РРО повинен бути у
ввімкненому стані і роздрукування
фіскального звітного чека є
обов'язковим.

Згідно з частиною першою статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Оскільки позивачем не надано суду
жодного належного доказу того, що
період з 15.10.2013 по 31.10.2013 був у позивача
вихідним днем, доказів знаходження РРО
позивача на перереєстрації у
податкового органу, суд дійшов
висновку про правомірність
встановлення відповідачем порушення
вимог пункту 9 статті 3 Закону України №
265, яке полягало у не забезпеченні
щоденного друкування та зберігання у
книзі обліку розрахункових операцій
Z-звітів за 17 днів.

Разом з цим, суд досліджує питання
щодо розміру штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) застосованих до
позивача за порушення вимог пункту 9
статті 3 Закону України №265.

Як вже зазначалося судом, до
позивача застосовано 17 раз штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) за
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку.

Так, пунктом 4 статті 17 Закону
України № 265 встановлена
відповідальність суб'єктів
господарювання у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за вчинення порушення у
вигляді невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його не
зберігання.

Водночас, не виконуючи протягом
певного періоду часу обов'язок щодня
друкувати фіскальний звітний чек,
суб'єкт підприємницької діяльності
вчиняє продовжуване порушення, а не
зберігаючи цей чек у книзі обліку
розрахункових операцій - триваюче.

Відповідно до положень статті 61
Конституції України, ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Таким чином, за вчинення порушень, про
які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону
№265, відповідний податковий орган може
застосувати лише один раз фінансову
санкцію у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги), випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку та/або його незберігання в книзі
обліку розрахункових операцій.

Дана правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
16.04.2013 у справі № 21-89а13, від 04.06.2013 у
справі № 21-155а13.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
5440,00 грн. (5780,00 грн. - 340,00 грн. (17*20)).

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 23.06.2014 яке прийнято у
зв'язку із встановленням факту не
оприбуткуванням позивачем готівкових
коштів в книзі обліку розрахункових
операцій суд зазначає таке.

За приписами пункту 2.6 Положення про
ведення касових операцій,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637 (надалі - Положення № 637) уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять розрахунки з оформленням їх
касовими ордерами і веденням касової
книги відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням
реєстратора розрахункових операцій
(далі - РРО) або використанням
розрахункової книжки (далі - РК)
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
(даних РК).

Таким чином, у разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням
розрахункової книги оприбуткуванням
готівки є сукупність таких дій:
фіксація повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО (даних розрахункової
книги) та відображення на їх підставі
готівки у КОРО. Невиконання будь-якої з
цих дій є порушенням порядку
оприбуткування готівки, за яке
встановлена відповідальність абзацом
третім статті 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки».

Аналогічна правова позиція викладена у
рішеннях ВерховногоСуду України від
26.02.2013, від 15.10.2013 та від 01.04.2014.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач здійснював готівкові
розрахунки із застосуванням
реєстратора розрахункових операцій.

У ході проведення перевірки посадовими
особами податкового органу
встановлено факт наявності у КОРО
позивача вклеєних фіскальних звітних
чеків № 333 в сумі 221,50 грн.; №334 в сумі 115,90
грн. та № 334 в сумі 213,05 грн. та неналежне
виконання запису у КОРО позивача на
підставі даних фіскальних звітних
чеків.

Відповідно до положень статті 2 Закону
України № 265, у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин, книга
обліку розрахункових операцій -
прошнурована і належним чином
зареєстрована в органах державної
податкової служби України книга, що
містить щоденні звіти, які складаються
на підставі відповідних розрахункових
документів щодо руху готівкових
коштів, товарів (послуг).

При досліджені судом доказів доданих
до матеріалів справи, а саме книги ОРО в
якій обліковуються вищевказані звітні
чеки та здійснюються записи про
надходження готівки, судом
встановлено, що позивачем здійсненні
записи та вклеєні відповідні фіскальні
звітні чеки.

При цьому, жодних застережень
податкового органу щодо відсутності
записів за вказані дати книга не
містить.

Водночас, у розділі 2 «Облік руху
готівки та сум розрахунків» в графі 5-6
наявні виправлення, які завірені
підписом відповідальної особи та
печаткою підприємства, що не
суперечить положенням пункту 8.5
Порядку реєстрації та ведення книг
обліку розрахункових операцій і
розрахункових книжок, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.12.2000 № 614.

А відтак, висновок ДПІ щодо наявності
факту не своєчасного (в день одержання
готівки) оприбуткування готівкової
виручки в книзі обліку розрахункових
операцій на загальну суму 550,45 грн. не
відповідає фактичним обставинам та
спростовується наявними матеріалами
справи.

А відтак, позовні вимоги в частині
скасування податкового
повідомлення-рішення від 23.06.2014 №
є обґрунтованими та такими що
підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, беручи до уваги
докази наявні у матеріалах справи у їх
сукупності суд дійшов висновку про
часткову обґрунтованість позовних
вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Жодних заяв з приводу
відшкодування судових витрат
позивачем суду не заявлено, у зв'язку з
чим судові витрати розподілу не
підлягають.

Керуючись статями 11, 14, 69-71, 97, 157-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області від 23.06.2014 № в
частині нарахування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 5440,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області від 23.06.2014 № .

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Панченко Н.Д.

Постанову складено у повному обсязі та
підписано - 24.10.2014