Справа № 826/9173/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/9173/14
інстанції: Амельохін В.В.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

29 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Файдюка
В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М. - Україна» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М. - Україна»
(далі по тексту - позивач) звернулося з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі по тексту -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 18.02.2014 року
№ 100270001/2014/300040/2; визнання протиправною
та скасування картки відмови в
прийняті митної декларації, митному
оформленні випуску товару від 18.02.2014
року № 100270001/2014/00130.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 14 липня 2014
року адміністративний позов
задовольнив частково.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 липня 2014 року та
постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі зовнішньоекономічного
контракту від 01.01.2014 року № 01/2014,
укладеного між ТОВ «Т.Б.М.-Україна» та
фірмою «Roto Frank Okucia Budowlane Sp.z.o.o.» (Польща)
позивачем на митну територію України
ввозився товар поворотно - відкідна
фурнітура для пластикових вікон та
дверей, шаблони, зразки та рекламний
матеріал на безоплатній основі.

Відповідно до п. 4.1 Договору ціна за
одиницю товару вказана у специфікаціях
до даного контракту в євро.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що
умови оплати за контрактом
здійснюються шляхом 100 % передплати від
вартості партії товару.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що
сторони при визначенні умов поставки
використовують прийняті умови
ІНКОТЕРМС 2000 Міжнародної торгової
палати та поставка здійснюється на
умовах FCA - Варшава.

Митна вартість товару заявлена
декларантом шляхом подання декларації
митної вартості № 100270001/2014/201992 від
17.02.2014 року за основним методом, тобто
за ціною договору (контракту).

Позивачем до вантажної митної
декларації були додані документи, а
саме: зовнішньоекономічний контракт
від 01.01.2014 року № 01/2014; додаткова угода
№ 1 від 01.01.2014 року; довідка про
транспортні витрати № 09-т від 14.02.2014
року; документ про страхування 817/1246 від
14.02.2014 року; прайс-лист виробника;
Рахунок - фактура (інвойс) ;
пакувальний лист; договір на
перевезення 120418; сертифікат походження
товару; договір страхування від 21.06.2010
року; додаткова угода № 817/1246 від 14.02.2014
року; рішення Укрметрстандарт;
накладна CMR 437841.

Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів 18.02.2014 року прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів № 100270001/2014/300040/2 за яким митна
вартість товару визначена за
другорядним методом, а саме за ціною
щодо подібних (аналогічних) товарів.

Крім того, прийнято картку відмови в
прийнятті митної декларації №
100270001/2014/00130 від 18.02.2014 року.

Коригування митної вартості товару
відповідачем здійснено відповідно до
положень статті 55 Митного кодексу
України у зв'язку з тим, що надані
документи містять неточності (в п. 4.3
контракту вказано, що в ціну товару
включені послуги по завантаженню
товару в транспортній засіб. Разом з
тим до митного оформлення надана
довідка про транспортні витрати від
14.12.2014 року № 09-т, в якій зазначені
витрати на завантажувально -
розвантажувальні роботи. В зазначеній
довідці про транспорті витрати невірно
зазначена загальна сума перевезення. В
прайс-листі виробника від 01.04.2013 року
б/н не зазначені умови поставки).

17 лютого 2014 року відповідачем шляхом
направлення електронного повідомлення
витребувано від позивача додаткові
документи: копію митної декларації
країни виробника; виписку з
бухгалтерської документації; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; за
наявності інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

На даний запит митний орган
повідомлено, що всі наявні документи
відповідно до п.3 ст. 53 Митного кодексу
України на підтвердження митної
вартості надані. Інші документи надати
не має можливості.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
товар було випущено у вільний обіг із
забезпеченням сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 5 статті 54
Митного кодексу України, митний орган з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 53 Митного
кодексу України, документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: 1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно з ст. 55 МК України, рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Відповідач, приймаючи рішення про
коригування митної вартості виходив з
того, що подані документи містять
розбіжності.

Згідно з положеннями ст. 57 Митного
кодексу України, визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції);

другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Частиною 2 статті 58 Митного кодексу
України визначено, що метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Згідно з ч. 4 ст. 58 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті.

Відповідно до п. 5, 6 ч.10 ст.58 Митного
кодексу України, при визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються витрати
(складові митної вартості), якщо вони не
включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті: 5) витрати
на транспортування оцінюваних товарів
до аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України; 6)
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України.

Відповідно до ст. 60 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статей
58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

З матеріалів справи встановлено, що
позивачем з метою підтвердження
заявленої ним митної вартості,
подавалися відповідні обов'язкові
документи для визначення митної
вартості імпортованих товарів, але
вони не були визнані відповідачем
достатніми для підтвердження
заявленої позивачем митної вартості
товару.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
документи, які містяться в матеріалах
справи, в повній мірі ідентифікують
оцінюваний товар та містять об'єктивні
і достовірні дані, що піддаються
обчисленню та підтверджують його ціну,
яка підлягає сплаті на користь
продавця, тобто підтверджують митну
вартість зазначеного товару за ціною
договору.

Крім того, відповідач не спростував
контрактну ціну товару, а також
об'єктивну можливість і спроможність
відповідача на підставі наданих
позивачем документів визначити цю ціну
та рівень митної вартості товару за
ціною договору за правилами,
визначеними ст. 58 Митного кодексу
України.

Так, суд першої інстанції правомірно не
взяв до уваги посилання відповідача на
те, що позивачем не надано додатково
витребуваних митним органом
документів, оскільки судом
встановлено, що позивачем для
визначення митної вартості товару за
першим методом були надані всі
передбачені Митним кодексом України
документи.

Враховуючи викладене, будь-яких інших
переконливих аргументів та доказів,
які б викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору відповідачем не
наведено та не надано, a інших обставин,
які б впливали на рівень
задекларованої позивачем митної
вартості товару судом не встановлено.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач неправомірно відмовив
позивачу у визнанні задекларованої ним
митної вартості товару за основним
методом, у зв'язку з чим відповідач
виніс протиправне рішення про
коригування митної вартості товарів №
100270001/2014/300040/2 від 18.02.2014 року, а тому
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205,
207, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
29.10.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.