Справа № 2а-2082/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа №
49940/12/9104 Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області на
постанову Снятинського районного суду
від 20.05.2011 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області, про
проведення перерахунку додаткової
пенсії та доплати до пенсії
передбачених ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», -

ВСТАНОВИЛА

19 квітня 2011 року позивач ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом, в якому
просила про визнання права на
проведення перерахунку доплати до
пенсії за проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
відповідно до ст. ст. 39, 51 передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 09 липня 2007 року.

Ухвалою Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 06.05.2011
року у справі №2-а-2082/11 позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі про визнання права
на проведення перерахунку доплати до
пенсії за проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю, в частині
позовних вимог поза межами строку
звернення до суду, а саме до 19.10.2010 року -
залишено без розгляду.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 20
травня 2011 року у справі №2-а-2082/11
адміністративний позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право на перерахунок
доплати до пенсії за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
згідно Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області провести
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
доплату до пенсії за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати, відповідно ч. 2 ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 19.10.2010 року з урахуванням
проведених виплат та з послідуючою
виплатою згідно чинного законодавства.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Снятинському районі
Івано-Франківської області провести
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю, як особі, віднесеної до
категорії 4в розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 51
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідно до ч. 1 ст. 28
Закону України « Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» з 19.10.2010 року з
урахуванням проведених виплат та з
послідуючою виплатою згідно чинного
законодавства.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції відповідач оскаржив
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що зазначена
постанова не відповідає вимогам
чинного законодавства та прийнята з
порушенням матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів від 28.05.2008 року № 530 « Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи 4 категорії, виплачується
щомісячна додаткова пенсія за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірі п'яти
процентів від прожиткового мінімуму.
Зазначає, що поставлені зобов'язання не
є в компетенції Управління Пенсійного
Фонду України в Снятинському районі
Івано-Франківської області.

Колегія суддів, у відповідності до ст.
197 КАС України, вважає за можливе
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Частинами 1, 2 статті 99 КАС України
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого КАС України або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1, відповідно до посвідчення
серія НОМЕР_1 від 02 серпня 1993 року є
громадянином, який постійно проживає
на території посиленого
радіоекологічного контролю (4
категорія) та проживає в с. Стецева
Снятинського району
Івано-Франківської області.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 106 від 23 липня 1993
року «Про організацію виконання
постанов Верховної Ради Української
РСР про порядок введення в дію законів
Української РСР "Про правовий режим
території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок чорнобильської катастрофи»,
с. Стецева Снятинського району
Івано-Франківської області, де
проживає ОСОБА_1, віднесено до зони
посиленого радіоекологічного
контролю.

Згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 5 Віденської
Конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року, зобов'язує кожну країну,
яка підписала Конвенцію, забезпечити
можливість особам, яким завдана ядерна
шкода, реалізувати свої права на
відшкодування ядерної шкоди.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Віденської
Конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року відповідальність за
ядерну шкоду є абсолютною.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч.1,2 ст.39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають в зоні посиленого
радіоекологічного контролю
підвищуються у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст.51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлює, що особам, віднесеним до
категорії 4, додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 15 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України cуд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу.

Виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над
нормативними актами Кабінету
Міністрів України колегія суддів
вважає, що застосування відповідачем
положень постанов Кабінету Міністрів
України є безпідставним, а тому виплати
повинні здійснюватись відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання соціальних виплат.

Також надання законодавством Кабінету
Міністрів України права встановлювати
розміри соціальних виплат не означає,
що останній, встановлюючи порядок та
розміри таких виплат, в тому числі
особам, які постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених Законом.
Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок, не порушуючи положень цього
Закону, чи інших законів, якими
встановлено розміри мінімальної
заробітної плати.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Колегія суддів також, вважає, за
потрібне наголосити, що покликання
відповідача на те, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій, передбачених Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
здійснюється відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів посилаючись на те,
що відповідно до ст. 113 Конституції
України КМУ є вищим органом у системі
органів виконавчої влади, постанови і
розпорядження якої є обов'язковими до
виконання всіма органами державної
виконавчої влади є безпідставними,
адже виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над
нормативними актами Закон України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має вищу
юридичну силу, тому невиконання чи
неналежне виконання законів про
виплати не є підставою для виправдання
недоплати наведених вище виплат.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною. У разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
судове рішення апеляційної інстанції
по такій справі є остаточним і
оскарженню не підлягає (ч.9, 10 ст.183-2 КАС
України).

Керуючись ст.ст. 11, 99, 185, 186, 195, 196, 197, 199, 200,
205, 206, 254, ч. 9, 10, 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 20
травня 2011 року у справі №2-а-2082/11 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук