Справа № 741/313/13-а (2а/741/9/13)
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2014 р.
м.Київ
К/800/942/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя
Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць
В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Носівському районі Чернігівської
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Носівському
районі Чернігівської області, в якому,
з урахуванням уточнення позовних вимог
від 16 квітня 2013 року, просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
зобов'язання сплатити внески за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням 34,7% для
платників єдиного внеску за 2012 рік в
сумі 2945,52 грн. та звільнити від сплати
визначеної суми; прийняти рішення про
видачу довідки про відсутність
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та страхових
коштів до Пенсійного фонду України і
фондів соціального страхування;
зобов'язати визнати незаконними та
повернути 170 грн., що сплачені за
вимогами від 04 жовтня 2012 року та 06
листопада 2012 року як штраф на
заборгованість зі сплати єдиного
внеску.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив про протиправність
дій відповідача щодо зобов'язання його
сплатити заборгованість по сплаті
єдиного внеску та штрафу у зв'язку з
тим, що у 2012 році підприємницьку
діяльність припинив, прибутку від неї
не мав, була проведена необхідна для
припинення підприємницької діяльності
позапланова перевірка дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства його діяльності за
період з 18 жовтня по 18 грудня 2010 року, а
тому вважає, що не повинен нічого
сплачувати до Управління Пенсійного
фонду.

Постановою Носівського районного суду
Чернігівської області від 16 травня 2013
року відмовлено в задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції
мотивоване необґрунтованістю позовних
вимог позивача та недоведеністю факту
протиправної діяльності відповідача.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року задоволено частково апеляційну
скаргу ОСОБА_2; скасовано постанову
Носівського районного суду
Чернігівської області від 16 травня 2013
року; прийнято нову постанову, якою у
задоволені позовних вимог відмовлено
повністю.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
зазначив про порушення судом норм
процесуального права щодо правил
предметної підсудності.

Не погоджуючись із судовими рішеннями,
ОСОБА_2 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, справу направити на
новий розгляд.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та
судами попередніх інстанцій
встановлено, що 15 жовтня 2010 року
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрований в Управлінні
Пенсійного фонду України в Носівському
районі Чернігівської області як
платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за №2375, 18 жовтня
2010 року взято на облік як платника
податків в ДПІ у Носівському районі.

З акту перевірки Ніжинської ОДПІ
Чернігівської області Державної
податкової служби від 29 грудня 2012 року
№1538/17/НОМЕР_1 про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_2 вбачається,
що за період з 01 січня 2012 року по 31
березня 2012 року позивач перебував на
загальній системі оподаткування, з 01
квітня 2012 року по 13 листопада 2012 року
позивач здійснював підприємницьку
діяльність на спрощеній системі
оподаткування шляхом сплати єдиного
податку.

14 січня 2013 року позивачем подано звіт
про суму нарахованого доходу
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску за 2012 рік,
згідно якого, виходячи з розмірів
мінімальної заробітної плати
нараховано мінімальний єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на загальну суму
2842,09 грн.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Носівському районі Чернігівської
області, у зв'язку з несплатою наявної
заборгованості, 31 січня 2013 року на
адресу позивача направлена вимога
№Ф-289 на суму 2945,52 грн., у тому числі
недоїмка зі сплати єдиного внеску у
розмірі 2842,09 грн., штраф у розмірі 61,95
грн., пеня у розмірі 41,48 грн., яка
отримана позивачем 01 лютого 2013 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

09 січня 2013 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Носівському районі
Чернігівської області винесено
рішення №6 про відмову у видачі довідки
про відсутність заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та страхових
коштів до Пенсійного фонду України і
фондів соціального страхування.

Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VI
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до ст.1 Закону №2464-VI єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

У п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI встановлено, що
єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу.

Відповідно до ч.11 ст.8 Закону №2464-VI
єдиний внесок для платників,
зазначених у пунктах 4 та 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього закону бази
нарахування єдиного внеску.

Як встановлено у ч.8 ст.9 Закону №2464-VI,
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону №2464-VI
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Платник єдиного внеску
зобов'язаний протягом десяти робочих
днів з дня надходження вимоги про
сплату недоїмки сплатити суми недоїмки
та штрафів разом з нарахованою пенею. У
разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики. У разі якщо
згоди з органом Пенсійного фонду не
досягнуто, платник єдиного внеску
зобов'язаний сплатити суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею
протягом десяти робочих днів з дня
надходження рішення відповідного
органу Пенсійного фонду або оскаржити
вимогу до органу Пенсійного фонду
вищого рівня чи в судовому порядку. У
разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

Згідно п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI
територіальний орган Пенсійного фонду
застосовує до платника єдиного внеску
штрафні санкції, серед іншого, за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

У ч.10 ст.25 Закону №2464-VI встановлено, що
на суму недоїмки нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи наявність заборгованості у
позивача по сплаті єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про правомірність дій
Управління Пенсійного фонду України в
Носівському районі Чернігівської
області щодо направлення на адресу
позивача вимоги від 31 січня 2013 року
№Ф-289 на суму 2945,52 грн., у тому числі
недоїмки зі сплати єдиного внеску у
розмірі 2842,09 грн., штрафу у розмірі 61,95
грн., пені у розмірі 41,48 грн., що повністю
узгоджується з вимогами Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Докази оскарження зазначеної вимоги,
оспорювання нарахованих сум позивачем
не надано і в матеріалах справи
відсутні.

З урахуванням вищевикладеного судова
колегія погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про
безпідставність позовних вимог
відносно визнання протиправними дій
Управління Пенсійного фонду України в
Носівському районі Чернігівської
області щодо зобов'язання позивача
сплатити внески за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням 34,7% для
платників єдиного внеску за 2012 рік в
сумі 2945,52 грн. та звільнення його від
сплати визначеної суми, оскільки
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством

Згідно п.5.2 Порядку взяття на облік та
зняття з обліку в органах Пенсійного
фонду України платників єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27 вересня 2010 року №21-6, у
разі отримання від державного
реєстратора повідомлення про внесення
до Єдиного державного реєстру запису
про рішення фізичної особи-підприємця
щодо припинення нею підприємницької
діяльності орган Пенсійного фонду в
10-денний термін проводить
документальну перевірку платника
єдиного внеску, що має найманих
працівників, щодо правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску. На основі акта
перевірки платник єдиного внеску
здійснює остаточні розрахунки. Фізичні
особи-підприємці, які не мають найманих
працівників, подають до органу
Пенсійного фонду звіт про нараховані
суми єдиного внеску за період роботи у
звітному році та копію акта перевірки
органу державної податкової служби і
здійснюють остаточні розрахунки.

У разі якщо фізична особа-підприємець
не здійснила розрахунки з Пенсійним
фондом України або фонди соціального
страхування надали органу Пенсійного
фонду України рішення про відмову у
видачі довідки про відсутність
заборгованості із сплати страхових
коштів за формою згідно з додатком 9 до
цього Порядку за 10 днів до закінчення
строку заявлення кредиторами своїх
вимог фізичній особі - підприємцю,
орган Пенсійного фонду України видає
такій особі рішення про відмову у
видачі довідки про відсутність
заборгованості із сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та страхових
коштів до Пенсійного фонду України і
фондів соціального страхування за
формою згідно з додатком 10 до цього
Порядку.

З урахуванням наявності у позивача
заборгованості зі сплати єдиного
внеску в сумі 2945,52 грн., відсутності
доказів погашення вказаної
заборгованості, судами попередніх
інстанцій правомірно відмовлено у
задоволенні позовних вимог щодо видачі
позивачу довідки про відсутність
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та страхових
коштів до Пенсійного фонду України і
фондів соціального страхування.

Судами також обґрунтовано відхилені як
безпідставні позовні вимоги позивача
щодо зобов'язання визнати незаконними
та повернути 170 грн., які сплачені за
вимогами від 04 жовтня 2012 року та 06
листопада 2012 року як штраф на
заборгованість зі сплати єдиного
внеску, оскільки вимога відповідача
щодо сплати штрафів за несплату
єдиного внеску є правомірною.

Крім того, колегія суддів, з
урахуванням положень ст.18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, погоджується з висновком
апеляційного суду щодо порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, що призвели до порушення
предметної підсудності.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді