Справа № 755/22086/14-а
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"11" вересня 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Марфіна Н. В.
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій та бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язання вчинити
у с т а н о в и л а:
20.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до суду, в
якому просить: визнати незаконними дії
відповідача щодо застосування під час
нарахування щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік положень
Бюджетних законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів в порушення
положень ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; визнати
протиправною бездіяльність
відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати позивачу не
отриманих та недоотриманих сум
щорічної допомоги на оздоровлення,
передбачених ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування, перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за 2014 рік, з урахуванням виплачених сум;
зобов'язати відповідача в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі не нижчому 5 мінімальних
заробітних плат ; стягнути з
відповідача на користь позивача суму
боргу за вказаними компенсаційними
виплатами. Мотивуючи свої вимоги
позивач посилається на те, що він є
інвалідом 2-ї групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та
віднесений до 1-ї категорії постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивач
має право на одноразову компенсацію в
розмірі 45 мінімальних заробітних плат
та на щорічну допомогу на оздоровлення
в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат. У зв'язку з виникненням в позивача
сумнівів щодо правильності
нарахування йому соціальних виплат у
відповідності до наведеної норми
Закону, 16.07.2014 року він звернувся до
відповідача з заявою, однак листом від
25.07.2014 року відповідач повідомив про
відсутність підстав для перерахунку
щорічної допомоги на оздоровлення.
Позивач не погоджується з такою
позицією відповідача та посилаючись на
рішення Конституційного Суду України
зазначає, що Закону України про
Держбюджет є законодавчим актом,
предметом регулювання якого є бюджетні
відносини, тобто видатки та доходи на
загальносуспільні потреби, зокрема і
на соціальний захист та соціальне
забезпечення, а не регулювання
відносин у сфері соціальних гарантій, а
тому ним не можуть вноситися взагалі
зміни чи доповнення до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Стосовно
постанов КМУ позивач зазначає, що ці
нормативно-правові акти є
підзаконними, і ними можуть лише на
виконання законів та Конституції
України регламентуватися встановлені
цими законами та Конституцією України
певні дії, у даному випадку порядок
обчислення визначених Законами
розмірів соціальних виплат, а також
встановлюватися зобов'язання для інших
органів державної влади, зокрема,
органів соціального захисту населення,
щодо порядку виконання законодавчих
приписів.

05.09.2014 року відповідач після отримання
копії ухвали про відкриття провадження
у справі надіслав до суду свої письмові
заперечення на адміністративний позов,
у яких в обґрунтування своїх
заперечень вказує на те, що позивач з 2014
року перебуває на обліку в управлінні
як особа, яка постраждала внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї
категорії 2-ї групи інвалідності та
отримує всі необхідні виплати у повній
відповідності до вимог чинного
законодавства України. Відповідач при
призначенні компенсаційної виплати на
оздоровлення керувався Постановою КМУ
№562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» відповідно
до п. 1 якої установлено громадянам, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи щорічний розмір такої
допомоги в сумі 120,00 грн. Також
відповідач посилається на те, що
статтею 62 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» надано повноваження
Кабінету Міністрів України визначити
порядок застосування цього закону, а
відповідно до положень ст. 117
Конституції України, рішення Кабінету
Міністрів України є обов'язковими до
виконання. Відповідач вважає свої дії в
частині нарахування компенсаційних
виплат на оздоровлення позивача
правомірними враховуючи, окрім
наведеного, також зміст рішень
Конституційного Суду України №20-рп/2011
від 26.12.2011 року та №3-рп/2012 від 25.01.2012
року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, суд приходить
до висновку про те, що у задоволенні
позовних вимог слід відмовити, з огляду
на наступне.

Згідно наявних в матеріалах справи
копії посвідчення позивач та медичної
документації, позивач має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС (категорія 1), 2-ї
групи інвалідності (а.с. 9-10).

На письмове звернення позивача до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 16.07.2014 року щодо
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення, останнє надіслало
відповідь від 25.07.2014 року в якому
зазначило, що позивач перебуває на
обліку в управлінні з 2014 року як особа,
яка постраждала внаслідок аварії на
ЧАЕС 1 категорії ІІ групи інвалідності.
Стаття 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» надає право потерпілим
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії ІІ групи інвалідності на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат та на отримання
одноразової компенсації учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, інвалідам ІІ групи - 45
мінімальних заробітних плат, а ст. 62
регламентує, що порядок застосування
цього Закону визначається Кабінетом
Міністрів України, рішення якого,
відповідно до ст. 117 Конституції
України, є обов'язковими для виконання.
Статтею 67 встановлено, що конкретні
розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України. На підставі ст.ст. 116,
117 Конституції України та ст.ст. 62, 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» КМУ видав постанову від
12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якою встановив такі
розміри щорічної допомоги на
оздоровлення, а саме, потерпілим
внаслідок Чорнобильської катастрофи І
категорії ІІ групи інвалідності - 120
грн. Відповідач зазначає, що держава
гарантує виплату певних видів
компенсацій та допомог у розмірах,
встановлених постановами КМУ, зокрема -
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірах, встановлених постановою КМУ
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996
№836 та від 12.07.2005 №562. Враховуючи
викладене, управлінням виплата
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення призначена у розмірі
визначеному зазначеною постановою: 2014
рік - розпорядження від 15.07.2014 - 120 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до рішенням
Конституційного Суду України від 25.01.2012
року №3-рп/2012, однією з ознак України як
соціальної держави є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості Бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та
допомоги-принципам пропорційності і
справедливості. Повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

За змістом положень ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Пунктом 6-7 Прикінцевих положень
ЗаконуУкраїни «Про державний бюджет на
2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми
і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48,
50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Зазначені норми Закону не визнані
неконституційними.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
установлено, що громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, розмір щорічної допомоги
на оздоровлення: інвалідам I і II групи
становить - 120 гривень.

Закон України «Про державний бюджет
України на 2014 рік», прийнятий пізніше
ніж Закон №796-XII, неконституційним не
визнавався, положення постанови
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку щодо правомірності
нарахування позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562.

Вимоги адміністративного позову про
зобов'язання відповідача в подальшому
нараховувати та виплачувати щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі 5
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положенням
статті 48 Закону України від 28 лютого 1991
року №796-ХІІ задоволенню не підлягають,
оскільки права позивача у
правовідносинах, що не наступили на
момент звернення до суду та винесення
рішення по справі не наступили, отже не
порушені.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. ст.ст. ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 94, 158-163, 186, 267
КАС України, Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
ЗакономУкраїни «Про державний бюджет
на 2014 рік», Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», -

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання дій та
бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя -