Справа № 815/3760/14
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 р. Справа № 815/3760/14

Категорія: 3.7.2 Головуючий в 1 інстанції:
Тарасишина О.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Одеського
окружного адміністративного суду від 15
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Начальника відділу державної
виконавчої служби Котовського
міжрайонного управління юстиції
Яворського Григорія Валерійовича,
Головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Котовського міжрайонного управління
юстиції в Одеській області Нуждіної
Наталії Михайлівни про визнання
протиправними дії та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И ЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2
звернулася до суду з адміністративним
позовом до начальника відділу
державної виконавчої служби
Котовського міжрайонного управління
юстиції Яворського Г.В., головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Котовського міжрайонного управління
юстиції в Одеській області Нуждіної
Н.М. про визнання протиправними дії та
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2014 року адміністративний позов ОСОБА_2
до начальника відділу державної
виконавчої служби Котовського
міжрайонного управління юстиції
Яворського Г.В., головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Котовського
міжрайонного управління юстиції в
Одеській області Нуждіної Н.М. про
визнання протиправними дії та
зобов'язання вчинити певні дії-
залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
процесуального права, оскільки судом
першої інстанції не було досліджено
обставини справи, що мають значення для
справи, наслідком чого стало
постановлення необґрунтованого та
неправомірного рішення суду.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а
також враховуючи те що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, - дійшла висновку про
можливість розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи ухвалу про залишення
адміністративного позову без розгляду,
суд першої інстанції вважав пропущеним
строк звернення позивача до
адміністративного суду, встановлений
ст. 99 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

З приписів частин 2, 3 ст. 99 КАС України
вбачається строк звернення до суду,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Тут йдеться не про те, коли особа
з'ясувала для себе, що певні рішення,
дії чи бездіяльність стосовно неї є
порушенням, а про те, коли вона
дізналася або повинна була дізнатися
про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду з захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Як вбачається із матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що постановою Одеського
окружного адміністративного суду від 18
грудня 2013 року адміністративний позов
ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої
служби Котовського міжрайонного
управління юстиції в Одеській області,
головного державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Котовського міжрайонного управління
юстиції в Одеській області Нуждіної
Наталії Михайлівни залишено без
задоволення.

Отже, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що про
порушення своїх прав позивач дізнався
принаймні 22.11.2013 року, коли востаннє
звертався до Одеського окружного
адміністративного суду з тотожніми
позовними вимогами, а тому з листопада
2013 року позивач мав змогу звернутись до
суду за захистом своїх прав, проте з
позовом позивач звернулася лише 17.06.2014
року відтак строк позовної давності
звернення з адміністративним позовом
до суду сплинув.

Доводи апелянта про те, що саме з
моменту винесення ухвали суду від
15.09.2014 року порушено її право, колегія
суддів не приймає до уваги та вважає їх
безпідставними.

Дотримання строків звернення з
адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах. Вона
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням і можливості
регулярно погрожувати зверненням до
суду, сприяє стабільності діяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
виконання своїх функцій. Відсутність
цієї умови приводила б до постійного
збереження стану невизначеності у
публічно-правових відносинах.

Тому у разі пропущення строку
звернення до суду належить
обґрунтувати поважність причин
пропущення такого строку. Зазвичай це
обставини, що не залежать від волі
такої особи.

Виходячи з вищевикладеного, поважними
причинами визнаються лише ті
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
процесуальних дій та підтверджені
належними доказами.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також те, що
дотримання процесуальних строків є
обов'язком сторін колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо залишення позовної
заяви без розгляду з підстав порушення
останнім строку звернення до суду з
позовом, визначеного ч. 2 ст. 99 КАС
України.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Разом з тим, апелянт не доплатив
судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року , в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду,- у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно п.3.6 ч.2 ст. 4 цього ж Закону за
подання апеляційної скарги на ухвалу
суду сплачується судовий збір в
розмірі 0,05 розміру мінімальної
заробітної плати. Отже, виходячи із
відсоткової ставки , встановленої
Законом України "Про судовий збір " ,
розмір судового збору, що має бути
сплачений особою, яка подає апеляційну
скаргу в межах даної справи, складає 60,
90 грн., а апелянт сплатив лише 37, 41 грн.,
розмір недоплаченого судового збору
становить 23,49 грн., яке необхідно
стягнути з апелянта.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Одеського
окружного адміністративного суду від 15
вересня 2014 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 недоплачений судовий
збір в розмірі 23,49 грн. на користь
Державного бюджету України.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
О.В.Лук'янчук

Суддя:
К.В.Кравченко

Суддя:
Ю.М.Градовський