Справа № 186/1689/14-а
Суддя: Янжула С. А.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/1689/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2014 р. Суддя
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області Янжула С.А.
розглянувши матеріали
адміністративної позовної заяви
ОСОБА_1 в інтересах своєї доньки ОСОБА_2
до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Першотравенської міської
ради, третя особа Управління
державного казначейства у м.
Першотравенську Дніпропетровської
області про визнання неправомірної
стягненя коштів щорічної допомоги на
оздоровлення,

В С Т А Н О В И Л А:

02 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом в
інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради, третя особа Управління
державного казначейства у м.
Першотравенську Дніпропетровської
області про визнання неправомірними
дій суб'єкта владних повноважень щодо
соціальних виплат та стягнення таких
виплат у розмірі, визначеному Законом,
посилаючись на те, що його
дитина-донька ОСОБА_2 має статус дитини,
яка потерпіла від Чорнобильської
катастрофи, як така, що народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто після 26 квітня
1986 року від нього - її батька, якому на
момент її народження було встановлено
другу категорію особи, учасника
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, про що їм видані
посвідчення встановленого зразку.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ на доньку як
дитину шкільного віку, яка потерпіла
від Чорнобильської катастрофи
відповідач повинен був виплачувати з 01
вересня 2006 року (донька пішла до школи)
щомісячну компенсацію в розмірі 50%
мінімальної заробітної плати
незалежно від інших виплат на кожну
дитину шкільного віку. Тому сума
недоплати щомісячної компенсації за
період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року
становить 3 651,00 грн., яку позивач
просить стягнути з управління праці та
соціального захисту населення
Першотравенської міської ради
Дніпропетровської області.

Судом винесено ухвалу про відкриття
скороченого провадження у справі,
копію якої направлено відповідачу.
Відповідач копію ухвали про відкриття
скороченого провадження отримав та в
установлений законодавством строк
надав суду письмові заперечення на
позов, в яких зазначив, що вимоги
позивача безпідставні, оскільки
позивачем було пропущено строк
позовної давності, який вони просять
застосувати. Крім того, відповідно до
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
дійсно передбачена щомісячна виплата 50
% мінімальної заробітної плати
незалежно від інших виплат на кожну
дитину шкільного віку, яка евакуйована
із зони відчуження або народилася
після 26 квітня 1986 року від батька, який
на час настання вагітності матері, має
підстави належати до категорії 1 або 2,
або матері, яка на час настання
вагітності або під час вагітності має
підстави належати до категорії 1 або 2, а
також на кожну дитину, яка проживала у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення з моменту аварії до
прийняття постанови про відселення.

Але Першотравенське управління
праці та соціального захисту населення
повідомляє, що порядок застосування
вищевказаного Закону визначається
Кабінетом Міністрів України, рішення
якого є обов'язковим до виконання.

Згідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2007 року
№ 649 «Про встановлення розмірів виплат
деяким категоріям громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №
836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
компенсація з 8 до 18 років у розмірі 16
гривень 50 копійок.

Згідно рішення Конституційного
Суду України від 25 січня 2012 року №
3-рп/2012 Конституційний Суд України
встановив, що конституційні принципи
правової держави та верховенства
права, а також визнані найвищої
юридичної сили Конституції України,
норми якої є нормами прямої дії (статті
1, Основного Закону України),
зобов'язують суди під час розгляду
справ керуватися основними засадами
судочинства, передбаченими частиною 3
статті 129 Конституції України, іншими
засадами судочинства в судах окремих
судових юрисдикцій, якщо вони
визначені законом (частина 4 статті 129
Основного Закону України). Зокрема,
діяльність судів адміністративної
юрисдикції під час розгляду справ, що
виникають із спорів про соціальний
захист окремих категорій громадян,
здійснюється відповідно до такої
засади судочинства, як законність, за
якою суд вирішує справи згідно з
Конституцією та Законами України, а
також міжнародними договорами, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, також
застосовує інші нормативно - правові
акти (пункти 1,2 частини 1 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Однією з ознак України як
соціальної держави є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Суди під час вирішення справ про
соціальний захист громадян, керуються,
зокрема, принципом законності. Цей
принцип передбачає застосування
судами законів України, а також
нормативно - правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України, в
тому числі нормативно - правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції, на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України. Отже, суди загальної
юрисдикції України під час вирішення
справ щодо соціального захисту прав
громадян повинні застосовувати
нормативно - правові акти Кабінету
Міністрів України, прийнятті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

На підставі вищевикладеного
вбачається, що у даному випадку щодо
стягнення щомісячної компенсації на
дитину шкільного віку повинні
застосовуватися вищевказані Постанови
Кабінету Міністрів України.

Просить в задоволенні позову
відмовити.

Представник третьої особи ухвалу про
відкриття скороченого провадження в
справі отримав, заперечення проти
позову не надавав.

Ухвалою судді Першотравенського
міського суду від 28 жовтня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без
розгляду в частині визнання
неправомірними дій відповідача та
стягнення з нього недонарахованої суми
щомісячної компенсації в розмірі 50% від
мінімальної заробітної плати на дитину
шкільного віку у відповідності до п.6 ч.1
ст.30 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 01 січня 2014 року
по 02 квітня 2014 року.

Суд з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, якими сторони
обґрунтували свої позиції по справі,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи
донька позивача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
має статус дитини, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
як така, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1
року, тобто після 26 квітня 1986 року, від
позивача - її батька, якому на момент
вагітності матері було встановлено
другу категорію особи, учасника
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, про що їм видані
посвідчення встановленого зразку на
ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 07 травня 1993
року та на його доньку ОСОБА_2 серії
НОМЕР_1, з цієї підстави донька позивача
перебуває на обліку у відповідача, де
на неї виплачується компенсація за
продукти харчування.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ в редакції
Закону від 01 липня 1992 року № 2532-ХІІ, та в
редакції Закону України від 06 червня 1996
року № 230/96-ВР:

- Потерпілим дітям, зазначеним у
пунктах 1-6 статті 27 цього Закону, та їх
батькам надаються такі гарантовані
державою компенсації та пільги:

п.6 - щомісячна виплата 50 відсотків
мінімальної заробітної плати
незалежно від інших виплат на кожну
дитину шкільного віку, яка евакуйована
із зони відчуження або народилася
після 26 квітня 1986 року від батька, який
на час вагітності матері, має підстави
належати до категорії 1 або 2, або матері
на час настання вагітності або під час
вагітності має підстави належати до
категорії 1 або 2, а також на кожну
дитину, яка проживала у зоні
безумовного /обов'язкового/ відселення
з моменту аварії до прийняття
постанови про відселення.

Позивач 23 липня 2014 року звертався до
відповідача з заявою, щодо виплати
грошової компенсації, однак відповідач
йому відмовив відносно нарахування та
виплати грошової компенсації на дітей,
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, передбачену п. 6 ст.30 Закону
України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 50 Конституції
України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист
потерпілого населення, визначені
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Статтею 63 Закону передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок Державного
бюджету України.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Суд, вважає необґрунтованим
застосування відповідачем при виплаті
компенсацій на дитину розміру таких
виплат, який встановлений Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та з 2007
року - Постановою Кабінету Міністрів
України від 20.04.2007 року № 649 «Про
встановлення виплат деяким категоріям
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
наступного:

Відповідно до статті 8 Конституції
України в Україні визнається і діє
принцип верховенства права.
Конституція має найвищу юридичну силу.

Закони та інші нормативно правові акти
приймаються на основі Конституції
України та повинні відповідати їй.
Постанови, положення, порядки
готуються на підставі законів України,
актів чи доручень Президента України,
актів Кабінету Міністрів України,
рішень урядових комітетів, доручень
Прем'єр-міністра, Першого
віце-прем'єр-міністра,
віце-прем'єр-міністрів (пункт 10 розділу
VI Тимчасового регламенту Кабінету
Міністрів України від 05 червня 2000 року
№ 915).

Таким чином, нормативно - правові акти
КМУ повинні відповідати актам вищої
юридичної сили.

Відповідно до п. 6 ст. 30 Закону № 796-ХІІ,
щомісячна виплата 50% мінімальної
заробітної плати незалежно від інших
виплат на кожну дитину шкільного віку,
яка евакуйована із зони відчуження або
народилася після 26 квітня 1986 року від
батька, який на час настання вагітності
матері, має підстави належати до
категорії 1 або 2. При цьому, розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на відповідний період
виплати.

Законом України «Про державні
соціальні стандарти та Державні
соціальні гарантії» передбачено, що
мінімальний розмір заробітної плати
визначається виключно Законами
України. При цьому Закони, які
встановлювали мінімальні заробітні
плати, не містили обмежень щодо
застосування норм статті 30 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд вважає, що дії відповідача щодо не
виплати грошової компенсації у розмірі
50% мінімальної заробітної плати згідно
п. 6 ст. 30 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є неправомірними.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів
України від 20.09.2005 р. № 936 «Порядок
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначено,
що виплата таких компенсацій та
допомог, провадиться управліннями
праці та соціального захисту населення
за місцем реєстрації громадян та
центрами по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат (п. 4 Порядку). Таким
чином, доводи відповідача щодо
неналежного відповідача є
безпідставними.

Суд не може здійснювати розрахунок
суми щомісячної компенсації на дитину
шкільного віку потерпілу від
Чорнобильської катастрофи, оскільки це
відноситься до повноважень
відповідача, внаслідок чого суд
повинен зобов'язати відповідача
вчинити певні дії щодо перерахунку та
виплати позивачу щомісячної виплати
50% мінімальної заробітної плати
незалежно від інших виплат на дитину
шкільного віку відповідно до вимог п.6
ч.1 ст.30 Закону «Про статус та
соціальний захист громадян,які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи».

З огляду на вищевказане, суд дійшов
висновку про необхідність зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
позивачу щомісячної виплати 50%
мінімальної заробітної плати
незалежно від інших виплат на дитину
шкільного віку відповідно до вимог п.6
ч.1 ст.30 Закону «Про статус та
соціальний захист громадян,які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи»,вважаючи позовні вимоги
позивача про стягнення на його
користь конкретної суми такої
допомоги необґрунтованими.

У зв'язку з набранням чинності Законом
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» стягнення
конкретної суми допомоги буде
можливим лише шляхом зміни способу та
порядку виконання рішення суду
зобов'язального характеру після
виконання відповідачем рішення
зобов'язального характеру в частині
здійснення перерахунку належної
позивачу допомоги та визначення її
розміру відповідачем.

На підставі викладеного, ст. ст.
2,4,6,8,9,19,69,94,102,104,159,160,163 КАС України, п.6 ч.1
ст.30 Закону «Про статус та соціальний
захист громадян,які постраждали від
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-Х11 в редакції
Закону від 01 липня 1992 року № 2532-Х11 , та в
редакції Закону України від 06 червня 1996
року № 230/96-ВР,- суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітньої доньки
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради, третя особа Управління
державного казначейства у м.
Першотравенську Дніпропетровської
області про визнання неправомірними
дій суб'єкта владних повноважень щодо
соціальних виплат та стягнення таких
виплат у розмірі, визначеному Законом,
задовільнити частково.

Визнати відмову Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської Ради, Дніпропетровської
області в виплаті щомісячної виплати 50
відсотків мінімальної заробітної
плати на дитину ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 за
період з 02 квітня 2014 року по 02 жовтня 2014
року неправомірною.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Першотравенської міської ради,
Дніпропетровської області зробити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1 не
донараховані щомісячні виплати 50
відсотків мінімальної заробітної
плати на дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
період з 02 квітня 2014 року по 02 жовтня 2014
року відповідно до п.6 ч.1 ст.30 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 78,03 гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Першотравенський міський суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою,яка її подає,до
суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу,а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку,передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу,було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді,то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
С. А. Янжула