Справа № 2а-11893/10/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/29846/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі
м.Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.11.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011

у справі № 2-а-11893/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арсенал-Оптторг»

до Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Харкова,

про скасування рішення податкового
органу, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15.11.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011,
позов задоволено повністю. Скасоване
рішення Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова, що оформлене листом від
24.06.2010р. № 13397/10/28-318, про надання
податковій декларації з податку на
додану вартість за травень 2010 року
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арсенал-Оптторг",
реєстраційний № 54685, статусу "не
визнано, як податкова декларація".
Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у Київському районі міста
Харкова відобразити в обліковій картці
платника податку Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Арсенал-Оптторг" декларацію з податку
на додану вартість за травень 2010 року,
реєстраційний № 54685, як податкову
декларацію.

ДПІ у Київському районі м.Харкова
подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове судове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права:
наказ ДПА України від 09.04.2010 №236 «Про
введення в дію операції «Бюджет», наказ
ДПА України від 31.12.2008 №827 «Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України».

Відповідач зазначає, що позивач
увійшов до переліку підприємств
платників податку високого ризику
вигодоформуючих та
вигодотранспортуючих суб'єктів, тому
необхідно провести експертизу
декларацій з питань достовірності
заповнення посадовими особами
підприємства та достовірності
підписів на них.

Позивач заперечень на касаційну скаргу
суду касаційної інстанції не подавав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем 21.06.2010 до ДПІ
у Київському районі міста Харкова
направлено податкову декларацію з ПДВ
за травень 2010 року із додатками №1 та
№5, а отримана відповідачем 23.06.2010 та
зареєстрована під № 54685.

Відповідач листом від 24.06.2010 року №
13397/10/28-317 інформував позивача про те, що
податкова декларація ТОВ
"Арсенал-Оптторг" за травень 2010 року
прийнята зі статусом "не визнано, як
податкова звітність", з посиланням на
п.4.5 п. 4 Методичних рекомендацій щодо
централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України, затверджених наказом ДПА від
31.12.2008 № 827, та на Порядок заповнення
податкової декларації з податку на
додану вартість, затвердженої наказом
ДПА України від 30.05.97 № 166 (в редакції
наказу ДПА України від 17.03.2008 № 159), та
запропонував надати податкову
декларацію з ПДВ за травень 2010 року з
наявністю обов'язкових реквізитів:
прочерків у значеннях показників, що не
заповнюються через відсутність
інформації, з наявністю підпису
головного бухгалтера.

Ухвалюючи судове рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що підпису директора як керівника
суб'єкта права з
організаційно-правовою формою
товариство з обмеженою
відповідальністю достатньо.
Твердження відповідача про
необхідність наявності на деклараціях
ТОВ "Арсенал-Оптторг" з ПДВ за травень
2010 року підпису головного бухгалтера є
помилковим.

Аналізуючи положення Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" від
21.12.2000 № 2181-ІІІ (який був чинним у період
спірних правовідносин), суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
про те, що податковий орган
зобов'язаний прийняти податкову
декларацію без попередньої перевірки
зазначених у ній показників та може не
визнати податкову звітність як
податкову декларацію виключно з
підстав заповнення її всупереч правил,
зазначених у затвердженому порядку її
заповнення. Також суди виходили з того,
що відповідачем не доведено
відсутності обов'язкових реквізитів в
поданій декларації за серпень 2010 року,
що свідчить про відсутність порушень
порядку заповнення розділів
декларації.

Крім того, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що прочерки у рядках
декларації не є обов'язковими
реквізитами, а їх відсутність у поданій
декларації не перешкоджає нарахуванню
та сплаті податку, тому це не може бути
підставою не визнання поданої
декларації як податкової звітності.

Посилання відповідача на наказ ДПА
України від 09.04.2010 року № 236, яким
введено в дію операцію "Бюджет", не
взяті судами попередніх інстанцій як
належне обґрунтування правомірності
дій відповідача, з огляду на
неузгодженість з вимогами Закону.

Щодо посилань відповідача на п. 4.5
Методичних рекомендацій щодо
централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України, затверджених наказом ДПА від
31.12.2008 № 827, суди попередніх інстанцій
зазначили, що за своєю правовою
природою Методичні рекомендації
носять рекомендаційний,
роз'яснювальний характер і, відповідно,
не можуть містити норм права, тим
більше змінювати або доповнювати
положення діючих Законів України з
питань оподаткування.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права та вважає, що суди повно
встановили обставини, що мають
значення для вирішення справи, та
надали їм правову оцінку.

Відповідно до абз. 1 пп. 4.1.2. п. 4.1 ст. 4
Закону № 2181-ІІІ прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Згідно з абз. 5 пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 вказаного
Закону визначає вичерпний перелік
підстав, за яких контролюючий орган має
право не визнавати надану платником
податків звітність податковою
звітністю. Такою підставою є
заповнення податкової декларації
всупереч правилам, зазначеним у
затвердженому порядку її заповнення,
зокрема, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків.

Таким чином, наведеними нормативними
положеннями встановлено
обов'язковість прийняття контролюючим
органом податкової декларації без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників та передбачено вичерпний
перелік підстав для невизнання
податкової звітності платника
податків.

Судами попередніх інстанцій не
встановлено жодної із законодавчо
визначених обставин для невизнання
поданої позивачем податкової
декларації із додатками податковою
звітністю.

Відповідачем не надано судам
попередніх інстанцій доказів
наявності обставин, які б дозволяли не
визнавати подану позивачем декларацію
з податку на додану вартість за травень
2010 року із додатками №1 та №5
податковою звітністю.

Суди попередніх інстанцій правомірно
відхилили обґрунтування відповідачем
правомірності своєї відмови у
прийнятті податкової звітності
посиланням на наказ ДПА України від
09.04.2010 №236 «Про введення в дію операції
«Бюджет», яким введено в дію операцію
"Бюджет" на виконання протоколу наради
у Прем'єр-міністра України від 03.04.2010 та
постанови координаційної ради
керівників правоохоронних органів
України за участю Президента України
від 12.03.2010 щодо підвищення ефективності
контрольно-перевірочної роботи,
виявлення та руйнування схем
мінімізації податкових зобов'язань та
створено в ДПА України робочу групу, на
яку покладено обов'язки з забезпечення
координації роботи структурних
підрозділів органів ДПС України з
відпрацювання проблемних питань щодо
виявлення і припинення протиправної
діяльності суб'єктів господарювання та
ліквідації міжрегіональних схем
ухилення від оподаткування, зокрема
притягнення до відповідальності
організаторів та виконавців
кримінальних схем із створення та
діяльності вигодоформуючих та
вигодотранспортуючих суб'єктів
господарювання, оскільки згаданий
наказ ДПА України не встановлює, не
змінює та не припиняє чинних норм
закону, зокрема, щодо порядку та
підстав невизнання податкової
звітності.

Щодо посилання в касаційній скарзі
відповідача на п. 4.5 Методичних
рекомендацій щодо централізованого
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в ОДПС України, затверджених
наказом ДПА від 31.12.2008 № 827, суд
касаційної інстанції вважає за
правильне погодитися із правовою
оцінкою судами попередніх інстанцій
цих рекомендацій щодо неможливістю їх
застосування у спірних відносинах.

Суди попередніх інстанцій дійшли
правильних висновків про те, що за
своєю правовою природою Методичні
рекомендації носять рекомендаційний,
роз'яснювальний характер і, відповідно,
не можуть містити норм права, тим
більше змінювати або доповнювати
положення чинного на час виникнення
спірних правовідносин Закону № 2181.

Крім того, суди попередніх інстанцій
обґрунтовано звернули увагу на те, що
вищевказаний наказ ДПА України від
31.12.2008 №827 не проходив державної
реєстрації у Міністерстві юстиції
України відповідно до Положення про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади,
затвердженого постановою КМУ від 28.12.1992
№731, що позбавляє податковий орган
права покладати в обґрунтування своєї
відмови невизнання поданої податкової
декларації податковою звітністю,
додаткові, у порівнянні з Законом №2181,
підстави неприйняття податкової
декларації.

Враховуючи наведене, суд касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про те, що
рішення відповідача щодо невизнання
поданої декларації з податку на додану
вартість за травень 2010 року із
додатками №1 та №5, викладене в листі
від 24.06.2010 № 13397/10/28-318
, не відповідає вимогам пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4
Закону № 2181-ІІІ.

Зважаючи на викладене, касаційна
скарга залишається без задоволення, а
оскаржені судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Київському районі
м.Харкова залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.11.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун