Справа № 2н-7435/10/0670
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"22" жовтня 2014 р.
Справа № 2н-7435/10/0670

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Жизневської А.В.

суддів:
Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю прокурора та представника
Овруцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Овруцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області,
публічного акціонерного товариства
"Ігнатпільський кар'єр" на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "17" липня 2014
р. у справі за позовом публічного
акціонерного товариства
"Ігнатпільський кар'єр" до Овруцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
про скасування податкових повідомлень
- рішень , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року позов задоволено частково.
Визнано частково недійсним та
частково скасовано податкове
повідомлення-рішення Овруцької
міжрайонної державної податкової
інспекції (правонаступник Овруцька
об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Житомирській області,
(далі-МДПІ) № /2 від 28 жовтня 2008
року щодо визначення суми податкового
зобов'язання публічному акціонерному
товариству "Ігнатпільський кар'єр"
(правонаступник відкритого
акціонерного товариства
"Ігнатпільський кар'єр") за платежем
податок на додану вартість в сумі 42447
грн. основного платежу та 21223,50
фінансової санкції. Визнано частково
недійсним та частково скасовано
податкове повідомлення-рішення
Овруцької МДПІ № /2 від 28 жовтня
2008 року щодо визначення суми
податкового зобов'язання публічному
акціонерному товариству
"Ігнатпільський кар'єр"
(далі-Товариство) за платежем податок
на прибуток в сумі 505 грн. основного
платежу та 202 грн. фінансової санкції. У
решті вимог відмовлено.

Апелянт - МДПІ, в апеляційній скарзі
просить скасувати вказану постанову у
частині задоволення позовних вимог та
прийняти в цій частині нову про відмову
у задоволені позову. Товариство
просить скасувати вказану постанову у
частині відмови у задоволенні позову
та задовольнити позов.

Перевіривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що вони не
підлягають до задоволення з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за
результатами проведеної Овруцькою
міжрайонною державною податковою
інспекцією перевірки питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2007 року по 31.03.2008 року
відкритим акціонерним товариством
"Ігнатпільський кар'єр",
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "Ігнатпільський
кар'єр" та на підставі акту від 01.07.2008
року №292/23-01-01374547 прийнято податкові
повідомлення - рішення № /0 від
14.07.2008 року, яким Товариству визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі
1163670,00 грн., з яких: 775780,00 грн. - за
основним платежем та 387890,00 грн. - за
штрафними санкціями; № /0 від
14.07.2008 року - яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 1211881,00 грн., з яких 940341,00 грн. - за
основним платежем та 271540,00 грн. - за
штрафними санкціями; № /1 від 15
серпня 2008 року, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 1163670,00 грн., з
яких: 775780,00 грн. - за основним платежем
та 387890,00 грн. - за штрафними санкціями;
№ /2 від 28 жовтня 2008 року, яким
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в розмірі 1211881,00
грн., з яких 940341,00 грн. - за основним
платежем та 271540,00 грн. - за штрафними
санкціями; № /2 від 28 жовтня 2008
року, яким визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 1163670,00 грн., з яких:
775780,00 грн. - за основним платежем та
387890,00 грн. - за штрафними санкціями.

За вказаними документами Товариством
порушено п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.1, пп.5.3.9
п.5.3 ст.5, пп.8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" у зв'язку з чим ним
занижено податок на прибуток на суму
946056,00 грн.; пп.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.4 п.7.4 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість" у зв'язку з чим ним занижено
податок на додану вартість в сумі 775780,00
грн.

Суд встановив, що суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств за основним
платежем 916667,00 грн. (штрафна санкція
- 262071 грн.) та з податку на додану
вартість за основним платежем - 733333,00
грн. (штрафна санкція - 366666,00 грн.)
нараховано з тих підстав, що в
порушення п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2 пп.5.2.3 п.5.3 ст.5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", пп.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість" позивачем віднесено до
валових витрат та включено до складу
податкового кредиту суми вартості
отриманих юридичних та
консультаційних послуг від товариства
з обмеженою відповідальністю
"Міжнародна адвокатська компанія
Жаріков і Синиченко".

У відповідності до п.5.1. ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до п.1.32 ст.1 того ж Закону,
господарською діяльністю є будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою.

Згідно з п.п.5.2.1. п. 5.2. ст. 5 цього ж Закону
до складу валових витрат включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, встановлених пунктами 5.3.-5.7.
цієї статті.

Відповідно до п.п.5.3.9. п.5.3 ст.5
наведеного Закону не включаються до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Правила ведення податкового обліку
щодо оподаткування прибутку
підприємств встановлені ст.11 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" підпунктом 11.2.1 пункту 11.2
якої встановлено, що датою збільшення
валових витрат виробництва (обігу)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата списання
коштів з банківських рахунків платника
податку на оплату товарів (робіт,
послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг).

Відповідно до п.5.11 ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" установлення додаткових
обмежень щодо віднесення витрат до
складу валових витрат платника
податку, крім тих, що зазначені у цьому
Законі, не дозволяється.

Згідно пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість", датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Приписами п.п.7.4.5 п.7.4. ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", забороняється включення до
складу податкового кредиту сум
податку, не підтверджених належним
чином оформленими податковими
накладними.

В ході розгляду справи з'ясовано, що 29
травня 2007 року між відкритим
акціонерним товариством
"Ігнатпільський кар'єр" (замовник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Міжнародна
адвокатська компанія Жаріков і
Синиченко" (виконавець) укладено
договір про надання комплексної
юридичної допомоги відповідно до
якого, замовник доручає, а виконавець
бере на себе зобов'язання надати
замовнику необхідну юридичну допомогу
у вигляді: аналізу існуючих договорів
на підприємстві, складання договорів,
аналіз діючого законодавства по
поставлених питаннях, надання витягів
із законодавства, надання письмових чи
усних консультацій по поточній
діяльності підприємства, здійснення
претензійної роботи. Також, в цей самий
день з тим самим Товариством укладено
договір на
інформаційно-консультаційне
обслуговування, відповідно до якого
замовник доручає, а виконавець бере на
себе зобов'язання здійснити
інформаційно-консультаційне
обслуговування замовника стосовно
питань первинного публічного
розміщення цінних паперів на
міжнародних фондових біржах (ІРО), в
обсягах та порядку, передбачених даним
договором.

На підтвердження отримання послуг за
вказаними договорами позивачем надано
до суду акти здачі-приймання робіт
(надання послуг) (а.с.72-78 т.1), звіт
виконавця щодо виконаної роботи (а.с.78
т.1), акт приймання документів (а.с.79 т.1),
податкові накладні (а.с.80-87 т.1). Але ж
належних доказів сплати за отримані
послуги від ТОВ "Міжнародна
адвокатська компанія Жаріков і
Синиченко" позивачем суду не надано, як
не надано доказів доцільності витрат
на юридичну допомогу та
інформаційно-консультаційного
обслуговування, що унеможливлює
визначити чи направлені такі витрати
на максимізацію доходів чи
мінімізацію витрат, тобто на отримання
прибутку в цілому.

Крім того, суд встановив, що відсутні
належні відомості, які б містили дані
про зміст наданих послуг ТОВ
"Міжнародна адвокатська компанія
Жаріков і Синиченко".

Зі звіту виконавця щодо виконаної
роботи протягом червня місяця 2007 року
(а.с.78 т.1) вбачається, що ТОВ "Міжнародна
адвокатська компанія Жаріков і
Синиченко" в судових засіданнях
господарського суду Житомирської
області представляла інтереси
позивача у справах: №10/30-НА, 10/29-НА,
10/13-НА та 10/14-НА, за результатами
розгляду яких були прийняті постанови
про задоволення позовних вимог ВАТ
"Ігнатпільський кар'єр" на загальну
суму 229122,06 грн. Ухвалою Господарського
суду Житомирської області від 10.05.2007
року по справі №10/30-НА (а.с.227 т.1) справи
№10/30-НА, 10/29-НА, 10/13-НА та 10/14-НА були
об'єднані в одне провадження.

Проте, при розгляді справи суд першої
інстанції з'ясував, що згідно рішення
Господарського суду Житомирської
області від 13.06.2007 року по справі
№10/30-НА (а.с.27 т.4) інтереси ВАТ
"Ігнатпільський кар'єр" представляв
ОСОБА_3, який відповідно до наказу
голови правління Товариства (а.с.32 т.4)
працював на посаді юриста ВАТ
"Ігнатпільський кар'єр" згідно штатного
розкладу.

Суд вірно зазначив, що з врахуванням
приписів ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", такі витрати
повинні підтверджуватися документами,
складеними належним чином та у
відповідності до законодавства. Зміст
цих документів повинен повністю
відображати суть і зміст господарської
операції. Відтак, звіт щодо виконаної
роботи протягом червня 2007 року ТОВ
"Міжнародна адвокатська компанія
Жаріков і Синиченко" не може бути
доказом реального надання юридичної
допомоги Товариству так як він містить
неправдиві дані.

При розгляді справи встановлено, що у
більшості наданих позивачем актах
виконаних робіт відсутня інформація
про зміст послуг з обґрунтуванням їх
вартості, що виключає можливість
з'ясувати, які саме конкретні послуги
були надані виконавцем. Будь-який
документообіг, який засвідчив би
безпосередню участь ТОВ "Міжнародна
адвокатська компанія Жаріков і
Синиченко" в консультаціях щодо вимог
чинного законодавства з продажу
дочірнього підприємства,
представлення інтересів позивача в
судових засіданнях, наданнях
необхідної юридичної допомоги у
вигляді: аналізу існуючих договорів на
підприємстві, складання договорів,
аналіз діючого законодавства по
поставлених питаннях, надання витягів
із законодавства, надання письмових чи
усних консультацій по поточній
діяльності підприємства, здійснення
претензійної роботи, а також участь в
інформаційно-консультаційному
обслуговуванню стосовно питань
первинного публічного розміщення
цінних паперів на міжнародних фондових
біржах - до суду не надано.

Крім того, суд з'ясував, що згідно
інформації з веб-сайту ТОВ "Міжнародна
адвокатська компанія Жаріков і
Синиченко" (а.с.73 т.2), вартість послуг
щодо представлення інтересів в суді
значно нижча вартості зазначеної в
акті здачі приймання робіт, які
виписані на виконання вищезазначеного
договору від 29.05.2007 року.

Судом зроблено правильний висновок, що
податковим органом підставно
зазначено про порушення п.5.1, п.п.5.2.1 п.5.2
пп.5.2.3 п.5.3 ст.5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість",
віднесення до валових витрат та
включено до складу податкового кредиту
суми вартості отриманих юридичних та
консультаційних послуг від товариства
з обмеженою відповідальністю
"Міжнародна адвокатська компанія
Жаріков і Синиченко".

За змістом акту перевірки Товариству
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем 42043,00 грн.
(штрафна санкція - 21021,50 грн.) з тих
підстав, що в порушення п.11.44 ст.11 Закону
України "Про податок на додану
вартість" Товариством проводилася
реалізація відходів та брухту чорних
металів несортованих без визначення
коду згідно з УКТ ЗЕД, зазначеного у
переліку, який затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 31.01.2007
року №104.

Суд встановив, що Товариством було
продано приватному підприємству
"Моноліт" відходи та брухт чорних
металів несортованих та товариству з
обмеженою відповідальністю "Інком"
стружка токарна код УКТЗЕД 7204 41 10 00, що
підтверджено податковими, видатковими
накладними (а.с.88-126 т.1), актами про
походження брухту кольорових та чорних
металів та приймально-здавальними
актами (а.с.127-146 т.1). Факт реального
здійснення господарських операцій між
Товариством та ПП "Моноліт", ТОВ "Інком"
не заперечується ні в акті перевірки ні
представником МДПІ в судовому
засіданні.

Згідно п.11.44 ст.11 Закону України "Про
податок на додану вартість" тимчасово
до 1 січня 2009 року операції з поставки
відходів і брухту чорних металів, у
тому числі операції з імпорту таких
товарів, звільняються від
оподаткування. Перелік таких товарів
із зазначенням кодів згідно з УКТ ЗЕД
затверджено Кабінетом Міністрів
України.

На виконання вищевказаної норми Закону
України "Про податок на додану
вартість" Кабінетом Міністрів України
прийнята постанова від 31 січня 2007 року
№104, якою затверджено перелік відходів
і брухту чорних металів, операції з
поставки яких, у тому числі операції з
імпорту, звільняються від обкладення
податком на додану вартість, у вигляді
таблиці із зазначенням коду товару
згідно з УКТЗЕД та найменування товару
згідно УКТЗЕД. Як вбачається з аналізу
даної постанови, технічні умови
відходів і брухту чорних металів,
операції з поставки яких, у тому числі
операції з імпорту, звільняються від
обкладення податком на додану
вартість, Кабінетом Міністрів України
не визначені.

Затверджений Кабінетом Міністрів
України перелік є вичерпним, тому що у
ньому наведено всі коди товарної
номенклатури УКТЗЕД, під якими
класифікується брухт чорних металів.
Тобто, здійснюючи операції з продажу
будь-якого чорного металобрухту,
підприємство не повинно через ТПП
підтверджувати той чи інший код, щоб
мати можливість скористатися
передбаченою пільгою. За дорученням
Кабінету Міністрів України та на
підставі листа Державної податкової
адміністрації України від 29 травня 2007р.
№99-1/536, Міністерством промислової
політики України листом від 4 липня 2007
року №14/7-1 -1145 надано роз'яснення, в
якому зазначено, що поставки брухту і
відходів на внутрішньому ринку
здійснюються у відповідності до вимог
ДСТУ 4121-2002 "Метали чорні вторинні".
Також Міністерством розроблена
таблиця відповідності найменувань
видів металобрухту по ДСТУ 4121-2002 кодам
товарів по УКТЗЕД, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.01.2007р. №104, операції з якими
звільняються від оподаткування
податком на додану вартість. В даній
таблиці визначені види брухту,
найменування брухту, характеристики
брухту та код УКТЗЕД.

Статтею 4 Закону України "Про
металобрухт" передбачено, що приймання
промислового брухту від юридичних осіб
оформлюється актом приймання із
зазначенням найменування юридичної
особи, кількості та джерел походження
металобрухту. В акті робиться відмітка
про вибухову безпеку, а в разі потреби -
про дезактивацію і очищення
металобрухту від шкідливих речовин та
зазначається рівень дози
випромінювання. Порядок приймання,
зберігання і методи випробувань
металобрухту чорних та кольорових
металів встановлюються відповідно до
стандартів. Оформлення документів, що
засвідчують набуття права власності на
металобрухт, та актів приймання
металобрухту є обов'язковим. Ці
документи повинні знаходитися у
власника металобрухту та зберігатися
протягом одного року.

З представлених суду первинних
документів - приймально-здавальних
актів вбачається, що ними підтверджена
реалізація ПП "Моноліт" відходів та
брухту чорних металів несортованих, що
співпадають з вимогами до
металобрухту, які встановлені ДСТУ
4121-2002, та які відповідають кодам
товарів по УКТЗЕД. Податковими
накладними підтверджено, що Товариство
реалізувало ТОВ "Інком" стружку токарну
код УКТЗЕД . Зокрема, перелік
містить код товару згідно з УКТЗЕД -
, відповідно найменування
товарів згідно з УКТЗЕД - відходи та
брухт чорних металів несортовані та
токарна стружка, обрізки, уламки,
відходи фрезерного виробництва та
ошурки з чорних металів.

Тому суд дійшов вірного висновку, що
Товариству необґрунтовано визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість за основним
платежем 42043,00 грн. (штрафна санкція -
21021,50 грн.).

Щодо визначення суми податкового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств за основним
платежем 505,00 грн. (штрафна санкція -
202,00 грн.) та з податку на додану
вартість за основним платежем - 404,00
грн. (штрафна санкція - 202,00 грн.) з тих
підстав, що в порушення п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", пп.7.4.4 п.7.4 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість" Товариством віднесено до
валових витрат та включено до складу
податкового кредиту суми вартості
витрат по друкуванню статті в газеті з
нагоди 80-річчя підприємства, то суд
встановив, що витрати на друкування
статті в газеті з нагоди 80-річчя ВАТ
"Ігнатпільський кар'єр" є витратами
передбаченими пп.5.4.4 п.5.4 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємства", а отже сума ПДВ з даних
витрат підлягає включенню до
податкового кредиту. Крім того,
податковим органом суду заперечення
проти позову у цій частині та доказів
на спростування вказаного не
надавалося.

Відповідно, до пп.5.4.4 п.5.4 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємства" до валових витрат
включаються витрати платника податку
на проведення передпродажних та
рекламних заходів стосовно товарів
(робіт, послуг), що продаються
(надаються) такими платниками податку
та витрати на організацію прийомів,
презентацій і свят, придбання і
розповсюдження подарунків, включаючи
безоплатну роздачу зразків товарів або
безоплатне надання послуг (виконання
робіт) з рекламними цілями, але не
більше двох відсотків від
оподаткованого прибутку платника
податку за попередній звітний
(податковий) рік.

Товариству також визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем 23169,00 грн. (штрафна
санкція - 9267,00 грн.) з тих підстав, що в
порушення пп.8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" ним віднесено до складу
валових витрат витрати по заробітній
платі і нарахуваннях на заробітну
плату до фондів по працівникам, які
проводили ремонти і поліпшення
основних засобів підприємства. На
обґрунтування зазначено, що відповідно
книг нарядів по проведенню ремонтів і
обслуговуванню машин і виробничого
обладнання підприємства на суму 19713,00
грн., з яких заробітна плата 14266,00 грн. та
відрахування до фондів 5447,00 грн., не
відкориговано дані витрат пов'язаних з
поліпшенням основних фондів при
перевищенні 10 відсотків сукупної
балансової вартості всіх груп основних
фондів на початок звітного періоду по
проведеним ремонтам.

За приписами пп.8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" платник податку має право
відносити до складу валових витрат
будь-які витрати, пов'язані з
поліпшенням основних фондів, що
підлягають амортизації, у сумі, що не
перевищує 10 відсотків сукупної
балансової вартості всіх груп основних
фондів станом на початок звітного року.

Виходячи з викладеного, витрати на
оплату праці працівників, зайнятих на
роботах по ремонту, реконструкції,
модернізації та інших видах поліпшення
основних фондів, підлягають
відображенню в податковому обліку
платника податку у відповідності до пп.
8.7.1 п. 8.7 ст. 7 Закону. Тобто, при
віднесенні до складу валових витрат
запасів, витрачених на поліпшення
основних фондів, їх вартість повинна
відноситись до складу валових витрат
відповідно до пп.5.2.10 п.5.2 ст.5 Закону та
відображатися у рядку 04.10, чого
позивачем зроблено не було.

Крім того, позивач в позовній заяві, а
його представник в судовому засіданні
щодо порушення Товариством пп.8.7.1 п.8.7
ст.8 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" фактично не
заперечували. Податковим органом
правомірно визначено Товариству суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем 23169,00 грн. та
штрафною санкцією - 9267,00 грн.

Згідно Порядку направлення органами
державної податкової служби України
податкових повідомлень платникам
податків, затвердженого Наказом ДПА
України від 21.06.2001р. №253,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 06.07.2001 року за №567/5758,
податкові повідомлення - рішення МДПІ
№/0 від 14.07.2008 року, №/0 від
14.07.2008 року, №/1 від 15.08.2008 року,
№/1 від 15.08.2008 року у зв'язку із
винесенням останньою податкових
повідомлень - рішень від 28 жовтня 2008
року №/2 та №/2 вважаються
відкликаними, то суд дійшов вірного
висновку, що позов підлягає до
задоволення частково, шляхом визнання
недійсним та скасування податкових
повідомлень - рішень від 28 жовтня 2008
року №/2 в частині визначення
позивачу суми податкового зобов'язання
з податку на прибуток в розмірі 505,00 грн.
основного платежу, 202,00 грн. фінансових
санкцій та №/2 в частині
визначення позивачу суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 42447,00 грн. основного
платежу, 21223,50 грн. фінансових санкцій.

Суд дослідив представлені докази,
надав їм належну правову оцінку,
встановив обставини, що мають значення
для вирішення справи та дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
позову.

Постанову прийнято з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстави для її скасування відсутні.
Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Овруцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області та
публічного акціонерного товариства
"Ігнатпільський кар'єр" залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "17" липня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.В. Жизневська

судді:
Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "27" жовтня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Публічне
акціонерне товариство "Ігнатпільський
кар'єр"
вул.Робітнича,10,с.Рудня,Овруцький
район, Житомирська область,11163

3- відповідачу/відповідачам: Овруцька
об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Житомирській області вул.
Сабурова,1/20,м.Овруч,Овруцький район,
Житомирська область,11102

4-третій особі: - ,