Справа № 713/96/14-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/27202/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Вижницької міської ради Вижницького
району Чернівецької області на
постанову Вижницького районного суду
Чернівецької області від 24 січня 2014
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 11 березня 2014 року

справа № 713/96/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Вижницької міської ради
Вижницького району Чернівецької
області

про визнання
незаконним рішення та зобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Вижницького районного суду
Чернівецької області з
адміністративним позовом до
Вижницької міської ради Вижницького
району Чернівецької області (далі -
Рада) про визнання неправомірними дій,
скасування акту обстеження земельної
ділянки від 12.08.2013 та рішення 34 сесії 6
скликання міської ради N 104-34/13 від 14.08.2013
«Про розгляд постанови Вижницького
районного суду за позовною заявою
ОСОБА_2», зобов'язання винести на
розгляд чергової сесії та повторно
розглянути питання щодо надання
дозволу на виготовлення проектної
документації на земельну ділянку
площею 0,0040 га для ведення особистого
селянського господарства по АДРЕСА_1,
надання дозволу на виготовлення
проектної документації на земельну
ділянку площею 0,0080 га під існуючим
фундаментом для будівництва гаража по
АДРЕСА_1.

Постановою Вижницького районного суду
Чернівецької області від 24.01.2014,
залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 11.03.2014,
позов задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано
рішення тридцять четвертої сесії VI-го
скликання Вижницької міської ради
Вижницького району Чернівецької
області від 14.08.2013 N 104-34/13 «Про розгляд
постанови Вижницького районного суду
Чернівецької області за позовною
заявою ОСОБА_2».

Зобов'язано Вижницьку міську раду
Вижницького району Чернівецької
області винести на розгляд чергової
сесії та повторно розглянути питання
щодо надання дозволу на виготовлення
проектної документації на земельну
ділянку площею 0,0040 га для ведення
особистого селянського господарства
по АДРЕСА_1, та надання дозволу на
виготовлення проектної документації
на земельну ділянку площею 0,0080 га під
існуючим фундаментом для будівництва
гаража по АДРЕСА_1, згідно з вимогами
закону.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій в частині
задоволеного позову, Рада оскаржила їх
у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення - про задоволення
позову.

Касаційна скарга обґрунтована серед
іншого тим, що рішенням Ради від 27.04.2007
позивачу надано згоду на виготовлення
матеріалів попереднього погодження
місця розташування земельної ділянки
площею 0,008 га для реконструкції
тимчасового сараю (гаража) з
забудованих земель міста. Проте,
позивач на іншій (окремій) земельній
ділянці, розташованій поруч із раніше
наданою земельною ділянкою для
реконструкції гаража (сараю), самочинно
збудував бетонний фундамент, у зв'язку
з чим зайняв додатково земельну
ділянку площею близько 0,008 га. Крім
того, жодна із земельних ділянок не
призначена для ведення особистого
селянського господарства.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу ОСОБА_2 просив залишити рішення
судів попередніх інстанцій без змін, а
скаргу - без задоволення.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, згідно з договором
купівлі-продажу від 28.08.1991 позивач
ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

У житловому будинку по АДРЕСА_1
об'єднання співвласників не створено.

Позивач неодноразово звертався із
заявами до Вижницької міської ради про
надання у приватну власність земельної
ділянки площею 0,0040 га для ведення
особистого селянського господарства
та узаконення земельної ділянки площею
0,0080 га під існуючим фундаментом для
будівництва гаража, які розташовані по
АДРЕСА_1. Одночасно із заявами про
виділення земельних ділянок позивач
надав відповідачу список з підписами
мешканців багатоквартирного будинку,
за винятком трьох підписів.

Постановою Вижницького районного суду
від 26.04.2013 у справі N 713/794/13-а
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Вижницької міської ради про визнання
рішень неправомірними та їх
скасування, зобов'язання вчинити певні
дії задоволено частково. Визнано
неправомірним та скасовано рішення 26
сесії 6 скликання Вижницької міської
ради від 28.12.2012 N 200-26/12 «Про розгляд
постанови про відкриття виконавчого
провадження щодо зобов'язання винести
на черговий розгляд сесії Вижницької
міської ради питання про надання у
власність ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,0040 га для ведення особистого
селянського господарства та надання
дозволу на виготовлення проектної
документації на земельну ділянку
площею 0,0080 га під існуючим фундаментом
для будівництва гаража. Визнано
неправомірним та скасовано рішення 27
сесії 6 скликання Вижницької міської
ради від 24.01.2013 N 7-27/13 «Про розгляд заяви
ОСОБА_2 про надання дозволу на
виготовлення проектної документації
на земельну ділянку площею 0,0080 га під
існуючим фундаментом для будівництва
гаража в АДРЕСА_1». Визнано
неправомірним та скасовано рішення 28
сесії 6 скликання Вижницької міської
ради Чернівецької області від 20.02.2013
року N 18-28/13 «Про відмову у наданні
дозволу ОСОБА_2 на виготовлення
проектної документації на земельну
ділянку площею 0,0040 га для ведення
особистого селянського господарства в
АДРЕСА_1, та узаконення земельної
ділянки площею 0,0080 га під існуючим
фундаментом для будівництва гаража в
АДРЕСА_1», зобов'язано Вижницьку міську
раду винести на розгляд чергової сесії
та повторно розглянути питання щодо
надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення
проектної документації на земельну
ділянку площею 0,0040 га для ведення
особистого селянського господарства
та узаконення земельної ділянки площею
0,0080 га під існуючим фундаментом для
будівництва гаража згідно з вимогами
закону. У решті вимог
адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 09.07.2013
(справа N 713/794/13-а) апеляційну скаргу
Вижницької міської ради Чернівецької
області залишено без задоволення, а
постанову Вижницького районного суду
Чернівецької області від 26.04.2013 - без
змін, що підтверджується її копією.
Постанова суду від 26.04.2013 набрала
законної сили.

Пунктами 2, 3 оспорюваного рішення
Вижницької міської ради Чернівецької
області від 14.08.2013 N 104-34/13, прийнятого на
виконання рішення суду, ОСОБА_2
повторно відмовлено у вирішенні
порушених ним питань про надання
дозволу на виготовлення проектної
документації на земельну ділянку
площею 0,0040 га для ведення особистого
селянського господарства та в
узаконенні земельної ділянки площею
0,0080 га під існуючим фундаментом для
будівництва гаража в АДРЕСА_1.

Відповідач у своєму рішенні від 14.08.2013 N
104-34/13 «Про розгляд постанови
Вижницького районного суду за позовною
заявою ОСОБА_2» вказав, що підставою
відмови у наданні позивачу дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у рішенні
Вижницької міської ради Чернівецької
області є непредставлення позивачем
оформлених відповідно до вимог пункту
«а» частини третьої статті 116, частини
шостої статті 118 Земельного кодексу
України документів про перебування
земельної ділянки розміром 0,0040 га, як
для ведення особистого селянського
господарства у його користуванні,
приналежність вказаної земельної
ділянки до категорії (цільового
призначення) - ведення особистого
селянського господарства, відсутність
належно оформлених графічних
матеріалів на вказану земельну
ділянку, а також у зв'язку з
незавершеними роботами по
виготовленню міською радою
містобудівної документації
«Генерального плану м. Вижниця» та
документації із землеустрою щодо
впорядкування території населеного
пункту по АДРЕСА_1 і
технічно-екологічного обґрунтування
використання цих земельних ділянок.

У пунктах 4 і 5 цього рішення зазначено
також про відмову позивачу в
узаконенні земельної ділянки площею
0,0080 га під існуючим фундаментом для
будівництва гаража у зв'язку з
невиконанням ним рішення 8-сесії V-гo
скликання N 31-8/07 від 27.04.2007, а саме не
виготовлення та непредставлення на
затвердження матеріалів попереднього
погодження місця розташування
земельної ділянки площею 0,0080 га для
реконструкції тимчасового сараю
(гаража) під гараж (капітального типу) з
забудованих земель міста, на умовах
безоплатної передачі у приватну
власність, а також на підставі
встановлених згідно з актом обстеження
земельних ділянок від 12.08.2013 та
план-схеми земельних ділянок від 12.08.2013
допущених позивачем порушень
земельного законодавства та Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Рекомендовано ОСОБА_2 після виконання
рішення Вижницької міської ради від
27.04.2007 N 31-8/07 щодо виготовлення
матеріалів попереднього погодження
місця розташування земельної ділянки
площею 0,0080 га для реконструкції
тимчасового сараю (гаража) під гараж
(капітального типу) - надати вказані
матеріали на затвердження сесії
міської ради.

Також судом першої інстанції
установлено, що відповідно до змісту
постанови Вижницького районного суду
від 11.07.2012 у справі N 2-а-37/12 рішенням
Вижницької міської ради від 04.10.1995 N 177
вирішено надати дозвіл ОСОБА_2 на
будівництво тимчасового гаража по
АДРЕСА_1, згідно з висновками сусіда,
райархітектури, санепідемстанції.
16.04.2007 позивач звернувся з заявою на
ім'я голови Вижницької міської ради, в
якій просив виділити землю під
реконструкцію уже існуючого
тимчасового гаража, згідно з випискою з
рішення від 04.10.1995 N 177. 27.04.2007 восьма
сесія V скликання Вижницької міської
ради прийняла рішення N 31-8/07, яким
вирішила надати згоду ОСОБА_2 на
виготовлення матеріалів попереднього
погодження місця розташування
земельної ділянки площею 0,0080 га по
АДРЕСА_1, для реконструкції тимчасового
сараю - гаража з забудованих земель
міста, на умовах безоплатної передачі у
приватну власність.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що оспорюване рішення
Вижницької міської ради Чернівецької
області суперечить нормам Конституції
України та Земельному кодексу України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись зі вказаним висновком судів
попередніх інстанцій у повній мірі та
вважає його передчасним з огляду на
таке.

Відповідно до положень статті 42
Земельного кодексу України земельні
ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників.

Порядок використання земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначається
співвласниками.

Згідно з частиною третьою статті 88
Земельного кодексу України учасник
спільної часткової власності має право
вимагати виділення належної йому
частки із складу земельної ділянки як
окремо, так і разом з іншими учасниками,
які вимагають виділення, а у разі
неможливості виділення частки -
вимагати відповідної компенсації.

Таким чином, суд касаційної інстанції
звертає увагу на помилковість
застосування судом апеляційної
інстанції вказаних положень
земельного законодавства до спірних
відносин, оскільки об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку не створено, а прибудинкова
територія не перебуває у спільній
частковій власності жителів будинку.

Згідно з частиною першою статті 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Оскаржувані судові акти названим
вимогам процесуального закону
відповідають не в повній мірі у зв'язку
з наступним.

Статтею 19 Земельного кодексу
визначено, що землі України за основним
цільовим призначенням поділяються,
серед іншого, на землі
сільськогосподарського призначення і
землі житлової та громадської
забудови.

Земельні ділянки кожної категорії
земель, які не надані у власність або
користування громадян чи юридичних
осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до змісту статті 20
Земельного кодексу України зміна
цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок державної або комунальної
власності провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
провадиться щодо земельних ділянок,
розташованих у межах населеного
пункту, - сільською, селищною, міською
радою.

Частиною першою статті 118 Земельного
кодексу України передбачено, що
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно зі змістом частин шостої та
сьомої статті 118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
особистого селянського господарства,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Суд касаційної інстанції звертає увагу
на те, що передбачений статтею 118
Земельного кодексу України порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами стосується
виключно земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян.

У той же час, згідно з положеннями
статті 127 Земельного кодексу України
органи державної влади, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим та органи
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень, визначених статтею
122 цього Кодексу, здійснюють продаж
земельних ділянок державної чи
комунальної власності або прав на них
(оренди, суперфіцію, емфітевзису)
громадянам, юридичним особам та
іноземним державам на підставах та в
порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 70
КАС України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70
КАС України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частин четвертої та
п'ятої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Ураховуючи вказані положення правових
норм адміністративного судочинства
стосовно принципу офіційного
з'ясування всіх обставин у справі та
належності доказів, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
звертає увагу на те, що суду першої
інстанції під час розгляду справи та
вирішення спору по суті необхідно
установити, чи до заяви ОСОБА_2 було
додано графічні матеріали на земельну
ділянку площею 0,0040 га та чи перебувала
вказана земельна ділянка у
користуванні позивача з належним
оформленням права такого користування.

Зважаючи на положення частини першої
статті 42 Земельного кодексу України,
необхідно встановити у чиєму
користуванні перебуває земельна
ділянка площею 0,0040 га та загалом
прибудинкова територія будинку
АДРЕСА_1, а також з'ясувати, чи наявні
проекти землеустрою щодо
впорядкування територій населеного
пункту, зокрема, генеральний план міста
Вижниці.

Крім того, ураховуючи зміст касаційної
скарги, потрібно установити, чи
зведений позивачем фундамент
знаходиться на земельній ділянці
площею 0,0080 га, наданій ОСОБА_2 рішеннями
Ради від 04.10.1995 N 177 та від 27.04.2007 N 31-8/07 для
реконструкції тимчасового сараю -
гаража з забудованих земель міста, на
умовах безоплатної передачі у приватну
власність.

На вказані обставини суди попередніх
інстанцій не звернули уваги та не
надали їм належної правової оцінки.

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги частково
заслуговують на увагу, у зв'язку з чим
наявні підстави для її часткового
задоволення та скасування
оскаржуваних судових рішень.

Частиною першою статті 220 КАС України
визначено, що суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій під час
прийняття рішень по суті спору у цій
справі було порушено норми
процесуального права, що унеможливило
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Вижницької міської
ради Вижницького району Чернівецької
області задовольнити частково.

Постанову Вижницького районного суду
Чернівецької області від 24 січня 2014
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 11 березня 2014 року в цій справі
скасувати, справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.