Справа № 213/1119/14-а
Суддя: Соловйова Л. Я.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1119/14-а
Номер провадження 2-а/213/28/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року Інгулецький
районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді -
Соловйової Л.Я.

при секретарі -
Іващенко Н.О.,

за участю представника відповідача -
Форощук О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Інгулецького
районного суду у м. Кривому Розі справу
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов"язати вчинити певні дії,

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
вищевказаною позовною заявою, яку
доповнював та неодноразово уточнював.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що у
вересні 1996 року йому була призначена
пенсія за віком, виплата якої була
припинена в грудні 1999 року у зв»язку з
виїздом його на постійне місце
проживання до Ізраїлю, однак право на
пенсію за ним збереглось.

На підставі ухвали Вищого
адміністративного Суду України від
25.04.2013 року, якою залишено в силі
постанову Інгулецького районного суду
м.Кривого Рогу від 10.05.2012 року, йому
Управлінням Пенсійного фонду України
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу з
22.07.2011 року було поновлено виплату
пенсії за віком.

З 01.01.2004 року вступив в дію Закон
України «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якого пенсіонери, яким до дня вступу
вказаного Закону була призначена
пенсія за віком, продовжують
отримувати пенсію в розмірі,
перерахованому згідно положень даного
Закону.

В отриманій від відповідача
роздруківці пенсії, яку він отримав
листом № 7825/06 від 28.10.2013 року, йому
повідомили, що поновлення виплати
пенсії здійснено за матеріалами
пенсійної справи у відповідності до
пенсійного законодавства, яке діяло на
дату поновлення виплати пенсії.

Він не погодився з розрахунком
пенсії та звернувся до Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу с
проханням роз'яснити, чому йому не
нараховані надбавки до пенсії, як
«дитині війни», та чому йому, як
непрацюючому пенсіонеру, не проводили
перерахунок складових пенсійної
виплати, як того вимагали діючі станом
на 22.07.2011 р. ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та
ст.ст.6,28,42 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Листом від 25.11.2013 року відповідач
йому повідомив, що в Ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
25.04.2013 року йдеться лише про
поновлення виплати пенсії, а щодо
поновлення виплати підвищення "дитині
війни" в постанові не зазначено;
індексація пенсій особам, що постійно
проживають за межами України, не
проводиться. Щодо перерахунку пенсії
відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.42 Закону
України " Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
відповіді зовсім нічого не було
зазначено.

Позивач вважає, що відмова
відповідача є протиправною з наступних
підстав.

Підвищення до пенсії за віком, як
«дитині війни» станом на дату
призначення йому пенсії та припинення
її виплати не здійснювалось, оскільки
тоді такого поняття не існувало. А тому
при поновленні йому пенсії за віком з
22.07.2011 року, повинно бути нараховано
вказане підвищення до пенсії.

Відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», єдиним
критерієм статусу «дитина війни» для
громадянина України, є його вік- менше 18
років станом на 02.09.1945р. Йому на цю дату
було 9 років.

Для встановлення права на отримання
вказаного підвищення не потрібно
підтвердження цього статусу ніякими
посвідченнями, ніякими рішеннями.
Необхідно встановити лише дату
народження та належність до
громадянства України. Такі дані були у
його пенсійній справі, а тому позивач
вважає, що відмова відповідача в
нарахуванні підвищення до пенсії - є
протиправною.

Щодо відмови відповідача в
проведені індексації його пенсії
позивач також не погоджується.
Твердження відповідача про те, що
індексація пенсій особам, які постійно
проживають за межами України не
проводиться, вважає хибним.

Частиною першою ст.42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в редакції від
09.02.2011 року, яка діяла станом на 22.07.2011
року, передбачено, що пенсії,
призначені за цим Законом,
індексуються відповідно до
законодавства про індексацію грошових
доходів населення. Відповідно до
преамбули Закону України «Про
індексацію грошових доходів населення"
в редакції від 01.01.2008 року, яка була
діючою на момент поновлення пенсії, цей
Закон визначає правові, економічні та
організаційні основи підтримання
купівельної спроможності населення
України в умовах зростання цін з метою
дотримання встановлених Конституцією
України гарантій щодо забезпечення
достатнього життєвого рівня населення
України, а Конституція гарантує
достатній рівень життя не просто
населенню, а громадянам України, та
стверджує, що всі громадяни України
рівні перед законом и та мають рівні
конституційні права. Не може бути
привілеїв або обмежень за ознаками,
зокрема, місця проживання (ст.24). Згідно
ст.2 Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення» -
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані ними в гривнях на
території України і які не мають
разового характеру: пенсії, стипендії...
Позивач зазначає, що мова йде не про
місце проживання, а про місце отримання
грошового доходу.

Позивач отримує пенсію в УПФУ
Інгулецького району м.Кривого Рогу. Ця
пенсія перераховується на його
рахунок, який відкрито у відділенні
«Ощадбанку», яке знаходиться на
території України в Інгулецькому
районі м.Кривого Рогу.

Відповідно до ст.5 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» індексація пенсій, інших
виплат, що здійснюються відповідно до
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, інших
видів соціальної допомоги проводиться
відповідно за рахунок Пенсійного фонду
України, фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування, за
рахунок коштів Державного бюджету
України. Цей Закон переадресовує
індексацію пенсій відповідно до Закону
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", а саме до ч.2 ст.
42 цього Закону. Але в жодній статті
цього Закону немає заборон щодо
індексації пенсії особам, які
отримують пенсію в Україні, а
проживають за її межами. Стаття 6 абз.2
Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення»,
передбачає, що порядок проведення
індексації грошових доходів населення
визначається Кабінетом Міністрів
України. Відповідно до «Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення», затвердженого
постановою КМУ № 1078 от 17.07.2003 року,
індексації підлягають пенсії з
врахуванням надбавок, доплат та
підвищення до пенсії. Позивач вважає,
що відмова відповідача у проведенні
індексації його пенсії є протиправною.

Крім того, відповідно до приписів
ч.2 ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", в редакції, яка діяла
станом на 22.07.2011 року, на час поновлення
пенсії позивачу - крім індексації
пенсії, передбаченої ч.1 цієї статті,
щороку починаючи з 1 березня поточного
року у разі, якщо середня заробітна
плата (дохід) в Україні, з якої сплачено
страхові внески, за минулий рік зросла,
здійснюється перерахунок раніше
призначених пенсій."

Позивач вважає, що з моменту
поновлення виплати пенсії, а саме, з
22.07.2011року, відповідач повинен був
провести перерахунок пенсії: з 01.03.2012 і
з 01.03.2013 року, але такий перерахунок
позивачу не проводився. Тому позивач
вважає, що відмова відповідача
провести такий перерахунок також є
протиправною.

Частиною 3 ст.42 вищезазначеного
Закону, передбачено, що у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, обчислений
відповідно до статті 28 цього Закону.
Перерахунок пенсії проводиться з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в редакції, що
діяла на 22.07.2011 року встановлено, що
мінімальний розмір пенсії за віком, за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу,
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
За кожний повний рік страхового стажу
понад 25 років чоловікам пенсія
збільшується на 1 відсоток розміру
пенсії. але не більше ніж на 1 відсоток
мінімального розміру пенсії за віком.
Оскільки, пенсія позивача була більше
мінімальної пенсії за віком, доплата
до пенсії за понаднормовий стаж
повинна бути розрахована з розміру
мінімальної пенсії за віком на день
поновлення йому виплати пенсії і в
подальшому збільшуватися щоразу з дня
встановленого нового розміру
мінімальної пенсії за віком. Однак,
відповідач продовжував розраховувати
доплату за понаднормовий стаж роботи,
виходячи з мінімальної пенсії,
встановленої на 22.07.2011 року. Вважає
протиправною відмову відповідача від
перерахунку доплати до пенсії за
понаднормовий стаж роботи з
врахуванням нових розмірів
мінімальної пенсії, у відповідності до
ч.3 ст.42 та абз.2 ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

В своїх доповненнях до
адміністративного позову від 09.06.2014
року ОСОБА_2 зазначив, що із отриманої
від УПФУ в Інгулецькому районі
м.Кривого Рогу довідки від 19.08.2013 року
про розмір пенсії, яку йому було
поновлено з 22.07.2011 року він з'ясував, що
йому не нараховано підвищення до
пенсії як "дитині війни", не здійснена
індексація пенсії та щорічний
перерахунок пенсії з 1 березня. Також
йому не здійснювався перерахунок
пенсії за понаднормовий стаж з дня
затвердження нових розмірів
мінімальної пенсії за віком, оскільки
УПФУ його вважає працюючим
пенсіонером. У зв'язку з чим, 07.10.2013 року
він направив відповідачу завірену
копію трудової книжки із записом, що
він був звільнений з підприємства у
зв'язку з виходом на пенсію. Він вважав,
що вказаний запис та його вік - 77 років,
будуть достатньою підставою вважати
його непрацюючим пенсіонером. Однак в
подальшому при перерахунках його
пенсій, розмір пенсії був
перерахований з урахуванням його
загального стажу, але вищезазначені
доплати до пенсії не були проведені.
Підтверджуючих даних про те, що він не
працює - не вимагали. Лише після
звернення його з даним позовом, УПФУ в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
запросило довідку підтверджуючу той
факт, що він не має трудових відносин в
країні проживання.

Він направив на адресу
відповідача такі довідки 08.05.2014 року.

Позивач наполягає на тому, що він
на момент поновлення йому пенсії -
22.07.2011 року був непрацюючою особою і
надалі є непрацюючим. Відповідні
документи, які це підтверджують він
07.10.2013 року направив відповідачу, тому
всі виплати та перерахунки пенсії
повинні бути здійснені саме як
непрацюючому пенсіонеру. Допомога за
віком, яку він отримує в Ізраїлі як
такий, що не має інших доходів і не
працює, ніякого відношення до виплати
пенсії в Україні не має.

Позивач зазначає, що він є
громадянином України, оскільки станом
на 24.08.1991 року проживав на території
України, громадянства України не
позбавлявся. Незалежно від місця
проживання у правових відносинах з
відповідачем він є лише громадянином
України, який проживає в Ізраїлі, та
має такі ж конституційні права, як і
громадяни України, які проживають на її
території, передбачені ст.ст.24,25, 46
Конституції України.

Доплати і підвищення до пенсії є
додатковими виплатами, пов'язаними з
пенсією, а тому він має право на їх
отримання.

Позивач вважає, що органи
Пенсійного фонду, як органи виконавчої
влади, не наділені правом вирішувати
кому належить, а кому не належить
надавати гарантовані Конституцією та
Законами України права, чи позбавляти
цих прав громадянина, на свій розсуд.

Відповідно до своїх останніх
уточнених позовних вимог від 25.08.2014
року, ОСОБА_2 просить суд: визнати його
непрацюючим пенсіонером; визнати
протиправною відмову УПФУ в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
здійснити підвищення до пенсії, «як
дитині війни», згідно абз.1 ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни"; визнати протиправною відмову
відповідача - УПФУ в Інгулецькому
районі м. Кривого Рогу провести йому
як непрацюючому пенсіонеру
перерахунок пенсії, відповідно до
пенсійного законодавства; зобов'язати
відповідача здійснити йому, як
непрацюючому пенсіонеру, перерахунок
розміру пенсії з урахуванням вимог
діючого законодавства, а саме:

- здійснити доплату до пенсії як "дитині
війни" згідно абз.1 ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», з
дня поновлення виплати пенсії - 22.07.2011
року і в подальшому;

- провести індексацію розміру пенсії за
віком на підставі ч.1 ст. 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з дня
поновлення пенсії, тобто з 22.07.2011 року і
в подальшому, у відповідності до вимог
абз.1 ст. 4 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення";

- провести перерахунок розміру пенсії
за віком у відповідності до ч.2 ст. 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 01.03.2012 року і в
подальшому згідно пенсійного
законодавства України;

- провести перерахунок доплати до
пенсії за віком за понаднормативний
стаж у відповідності до ч.3 ст.42; абз.2 ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 01.10.2011 року і в
подальшому, згідно пенсійного
законодавства України;

- зобов'язати відповідача виплатити
позивачу недоотриману суму пенсії у
зв"язку з перерахунком складових
пенсійної виплати з дня поновлення
виплати пенсії, а саме з 22.07.2011 року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
явився, в позовній заяві зазначив, що
просить розглянути справу за його
відсутності. Також направив письмові
пояснення по справі, в яких підтримав
позовні вимоги та вказав, що він
отримує в Ізраїлі допомогу по старості
як особа, яка не має доходів. Права на
отримання пенсії він не має, оскільки
переїхав в Ізраїль в пенсійному віці,
не працював, накопичень та доходів не
має. Допомога по старості, яку він
отримує дорівнює прожитковому
мінімуму для осіб, які не мають доходів.
Доплата до пенсії як дитині війни не
пов"язана з наявністю чи відсутністю
договору між Україною і країною його
проживання, а також з тим фактом працює
пенсіонер чи ні. Відповідно до вимог
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" він підпадає під
визначення поняття "дитина війни", а
тому відмова відповідача у виплаті
вказаної доплати є протиправною. В
своєму позові він просить зобов"язати
відповідача здійснити доплату до
пенсії як "дитині війни", провести
індексацію розміру пенсії, провести
перерахунок пенсії відповідно до ч.2
ст.42; ч.3 ст.42; ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Заперечення відповідача
він вважає безпідставними та
необґрунтованими. Просить його позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Форощук О.С. в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, надала письмові заперечення
на позов, з яких слідує, що відповідно
до ч.2 ст.92 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (в редакції дії на момент
виїзду позивача за кордон), громадянам,
які виїхали на постійне проживання за
кордон, пенсії не призначаються.
Пенсії, призначені в Україні до виїзду
на постійне проживання за кордон,
виплачуються за 6 місяців наперед перед
від'їздом за кордон. За час перебування
цих громадян за кордоном виплачуються
тільки пенсії, призначені внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання. Порядок переведення
пенсій, призначених внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання в інші країни
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 25.04.2013 року зобов»язано
УПФУ в Інгулецькому районі м.Кривого
Рогу поновити ОСОБА_2 пенсію за віком з
22.07.2011 року.

Фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених
ст.ст. 6,7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

06.07.2011 року Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету», якою встановлено,
що дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та Закону України
«Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення провадиться у
розмірі 49,8 гривні.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1381 від 28.12.2011 року «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення», було
встановлено, що дітям війни ( крім тих,
на яких поширюється дія Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та Закону
України « Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», проводиться у розмірі 7 %
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» виплата
пенсії припиняється на весь час
проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України. Винятки встановлені для
громадян, які проживають за кордоном
якщо пенсія їм призначена внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, у цих випадках, пенсія
виплачується і за відсутності
міжнародних договорів. Оскільки
наявного міжнародного договору, який
би регулював пенсійне забезпечення
громадян Ізраїлю не існує, у позивачки
відсутні підстави відносити себе до
категорії «дитина війни», а тому й
відповідна доплата згідно Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» ОСОБА_2 не проводиться.

Законом України «Про індексацію
грошових доходів населення»
передбачено, що індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру: пенсії;
стипендії; оплата праці (грошове
забезпечення); суми виплат, що
здійснюються відповідно до
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування; суми
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також суми, що
виплачуються особам, які мають право на
відшкодування шкоди в разі втрати
годувальника. Цей закон визначає
правові, економічні та організаційні
основи підтримання купівельної
спроможності населення України в
умовах зростання цін з метою
дотримання встановлених Конституцією
України гарантій щодо забезпечення
достатнього життєвого рівня населення
України. Вказане твердження, на думку
відповідача, обумовлює відсутність у
позивача підстав вимагати проведення
індексації, оскільки лише наявним
міжнародним договором можуть бути
передбачені чіткі права і обов»язки
громадян України, які проживають на
постійному місці проживання на
території Ізраїлю. В даному випадку
такого договору не існує.

Відповідно до ч.2 ст.42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», у разі
зростання середньомісячної
заробітної плати штатного працівника,
пенсії підвищуються на коефіцієнт,
який відповідає не менше ніж 20% темпів
зростання середньої заробітної плати в
Україні порівняно з попереднім роком.
Коефіцієнт підвищення пенсій в 2013 році
становить - 1,0298. При визначенні
індивідуального коефіцієнту
підвищення пенсійних виплат в минулому
році порівнюються розміри пенсійних
виплат станом на 31.12.2012 року до розміру
пенсійної виплати станом на 31.12.2011 року,
або на день призначення пенсії, у разі
якщо пенсію призначено після 01.01.2012
року або на дату переводу з виду на вид
із зміною закону. Індивідуальний
коефіцієнт позивача станом на 31.12.2012
року склав 1,25729, що є більшим за 1,0298, а
тому підстави для проведення
перерахунку пенсії за віком
відповідно до ч.2 ст.42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», у позивача
відсутні.

В своїх запереченнях відповідач
звертає увагу суду на те, що частиною 1
ст.44 Закону України «Про загальнообов
'язкове державне пенсійне
страхування», передбачено, що заява
про призначення (перерахунок) пенсії
та відповідні до п.7 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій матеріали
подаються до органу, що призначає
пенсію, особисто або через
представника, який діє на підставі
довіреності, посвідченої нотаріально,
дане визначення в законі фактично
обумовлює позивача звернутися до
управління з вищевикладеного питання
особисто або через повіреного
представника,

Відповідно до ст.10 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» кожен громадянин України
має право на отримання лише одного виду
пенсії відповідно до пенсійного
законодавства. Позивач крім
поновленої пенсії в Україні також
отримує в Ізраїлі допомогу по старості
на себе та свою дружину в розмірі 4,324
шекеля, що згідно курсу Національного
банку України станом на 20.05.2014 року
складає 13140,28 грн., і це, на думку
представника відповідача, фактично є
порушенням пенсійного забезпечення
громадян України, та дає всі юридичні
підстави для відмови в задоволенні
вимог позивача.

Представник відповідача Форощук О.С. в
судовому засіданні підтримала вказані
письмові заперечення, також суду
пояснила, що після отримання ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 25.04.2013 року -позивачу було поновлено
пенсію з 22.07.2011 року за матеріалами
пенсійної справи. Крім того, оскільки в
постанові Інгулецького районного суду
м.Кривого Рогу від 10.05.2012 року та в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 25.04.2013 року не було
зазначено про нарахування позивачу
підвищення до пенсії, як «дитині
війни», а тому таке підвищення не було
нараховане.

В матеріалах пенсійної справи
позивача, на час поновлення пенсії,
знаходилось подання із даними його
трудової книжки з останнім записом від
01.04.1992 року, з якого слідувало, що
позивач працює. Інших даних про його
звільнення в них не було, а тому його
вважали працюючим пенсіонером, пенсію
нараховували виходячи з такого його
статусу. Позивач їх своєчасно не
повідомив про своє звільнення з роботи.
При цьому, понаднормовий стаж роботи
склав 16 років, із цього стажу
здійснювалась позивачу доплата за
понаднормовий стаж роботи.

15.10.2013 року позивач надав копію своєї
трудової книжки, з останнім записом
від 07.10.1999 року про його звільнення за
власним бажанням у зв»язку з виходом на
пенсію. У зв»язку з цим був
перерахований його понаднормовий стаж
роботи, який склав 19 років, збільшено
коефіцієнт страхового стажу згідно
розпорядження від 21.10.2013 року.
Загальний стаж становив: 44 роки 11
місяців 12 днів. За кожен понаднормовий
рік роботи здійснюється доплата в
розмірі 1% від прожиткового мінімуму.
Перерахунок пенсії здійснено з 01.10.2013
року. Оскільки при поновленні пенсії
позивачу, згідно розпорядження від
19.07.2013 року, дані про його звільнення не
були відомі відповідачу і позивач
таких даних не надав, тому здійснити
перерахунок доплати до пенсії за
понаднормовий стаж з 2011 року - не мають
підстав.

Представник відповідача також
зазначила, що при перерахунку пенсії
було враховано, що згідно звітних даних
за 2000 рік Інгулецького заводу по
ремонту тепловозних дизелів
«Промдізель» - ОСОБА_2 працював та
отримував заробіток з лютого по
вересень 2000 року включно. А тому
управління ПФУ продовжувало вважати
ОСОБА_2 працюючим пенсіонером. Інших
даних на спростування вказаних
відомостей позивачем до 15.10.2013 року
подано не було.

На лист УПФУ в Інгулецькому районі
м.Кривого Рогу, Управління Пенсійного
фонду України в Широківському районі
Дніпропетровської області листом від
10.09.2014 року посилаючись на ст.31 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік» повідомило, що проведення
зустрічної перевірки ПАТ
«Металургтрансремонт» відокремлений
структурний підрозділ Інгулецький
завод по ремонту дизелів «Промдизель»
стосовно перебування ОСОБА_2 у трудових
відносинах - здійснити не можливо.

Вимоги позивача щодо перерахунку
пенсії відповідно до ч.2 ст.42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 01.03.2012
року не підлягають задоволенню,
оскільки визначити розмір пенсії
позивача станом на 31.12.2010 року
неможливо, у зв»язку з відсутністю
пенсійних виплат. В 2013 році
індивідуальний коефіцієнт позивача
1,25729 є більшим за законодавчо
встановлений розмір -1,0298, а тому
підстави для проведення перерахунку
пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у позивача відсутні.

Також представник відповідача
зазначила, що позивач не дотримався
порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій- не з»явився до
управління Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу, не
подав особисто або через свого
представника необхідних документів,
не заповнив пам»ятку пенсіонеру, копія
якої повинна зберігатися у пенсійній
справі.

Позовні вимоги вважає
необґрунтованими та в їх задоволенні
просить відмовити в повному обсязі.

Вислухавши представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
громадянином України, що
підтверджується паспортом для виїзду
за кордон (а.с.36-37). З грудня 1999 року
постійно мешкає не території Ізраїлю
та перебуває на консульському обліку
посольства України в державі Ізраїль.
ОСОБА_2 має ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 (а.с.38).

До виїзду в Ізраїль ОСОБА_2 проживав в
Україні на території Інгулецького
району м.Кривого Рогу.

Як вбачається з матеріалів пенсійної
справи ОСОБА_2, за його заявою від
10.10.1996 року (а.с.103), згідно протоколу від
10.10.1996 року останньому було призначено
пенсію за віком на загальних підставах
з 09.09.1996 року (а.с.94). Згідно подання
заявника ОСОБА_2, яке було надано до
управління ПФУ із відомостями про
трудовий стаж відповідно до трудової
книжки, згідно записів якої слідує, що
24.08.1981 року ОСОБА_2 прийнятий по
переводу на завод "Промдізель"
начальником технічного відділу, 01.01.1990
року - переведений на вказаному заводі
начальником технічного бюро, 03.06.1991
року переведений там же на посаду
головного технолога. Згідно останнього
запису від 01.04.1992 року - Інгулецький
завод «Промдізель» виробничого
об»єднання «Металургтрансремонт»
реорганізований в Інгулецький завод
«Промдізель» орендного підприємства
«Металургтранремонт» (а.с.98-101).

12.11.1999 року ОСОБА_2 звернувся до
Інгулецького міськсоцзабеза м.Кривого
Рогу із заявами про закриття його
пенсійної справи у зв'язку з виїздом на
постійне місце проживання в Ізраїль та
про виплату, у зв'язку з виїздом, пенсії
за 6 місяців з 04.12.1999 року по 04.06.2000 року
(а.с.109,113).

Постановою Інгулецького районного
суду м.Кривого Рогу від 10.05.2012 року був
задоволений адміністративний позов
ОСОБА_2 та зобов»язано Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
поновити з 22.07.2011 року виплату ОСОБА_2
раніше призначеної пенсії за віком, яку
він отримував до виїзду в Ізраїль
(а.с.45-49, 118-120).

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 09.10.2012 року у справі № 2а/416/90/2012,
була скасована постанова Інгулецького
районного суду м.Кривого Рогу від 10.05.2012
року, у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 було відмовлено (а.с.116-117).

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 25.04.2013 року
вищевказану постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 09.10.2012 року -
скасовано, постанову Інгулецького
районного суду м.Кривого Рогу від 10.05.2012
року залишено в силі (а.с.39-41, 132-133).

У зв»язку з поновленням позивачу
виплати пенсії за постановою суду,
розпорядженням УПФУ в Інгулецькому
районі м.Кривого Рогу від 19.07.2013 року за
№2610 ОСОБА_2 було здійснено відповідне
нарахування пенсії за матеріалами
пенсійної справи. Загальний стаж
зарахований по 10.10.1996 року - становить 41
рік 11 місяців 15 днів; коефіцієнт стажу -
0,41917, коефіцієнт страхового стажу
урахуванням кратності 1,35 становить -
0,56588; індивідуальний коефіцієнт для
обчислення заробітної плати - 1,84519;
середньомісячний заробіток для
розрахунку пенсії з 01.01.2008 року - 1713,83
грн; основний розмір пенсії становить -
969,82 грн.; доплата за понаднормативний
стаж (16 років), становить -122,24 грн.;
загальний розмір пенсії за віком на
22.07.2011 року становить 1092,06 грн. Також
вказано, що позивач є працюючим
пенсіонером (а.с.121-123).

Згідно розпорядження від 19.07.2013 року
ОСОБА_2 здійснено масовий перерахунок
пенсії (індивідуальний). Розмір його
пенсії з 01.05.2012 року і з 01.03.2013 року склав
1373,04 грн. Індивідуальні показники та
коефіцієнти для розрахунку пенсії -не
змінились (а.с.124,125).

04.07.2013 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ
в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу із
заявою про поновлення йому виплати
пенсії за віком з 22.11.2011 року, яку він
отримував до виїзду з України в грудні
1999 року, на підставі матеріалів його
пенсійної справи з перерахунком на
день поновлення виплати пенсії
відповідно до пенсійного
законодавства України згідно
постанови Інгулецького районного суду
м.Кривого Рогу від 10.05.2012 року, яка
набрала законної сили 07.05.2013 року (а.с.126.
127-129). При цьому, позивач не надав
відповідачу копію трудової книжки із
записом про своє звільнення 07.10.1999 року
з підприємства.

Із супровідного листа від 07.10.2013
року слідує, що ОСОБА_2 надіслав до УПФУ
в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
копію трудової книжки, завірену
нотаріусом та печаткою "Апостіль", що
підтверджує те, що ОСОБА_2 є
непрацюючою особою, а саме згідно
запису від 07.10.1999 року ОСОБА_2
звільнений за власним бажанням у
зв»язку з виходом на пенсію. Вказані
документи надійшли до відповідача
15.10.2013 року (а.с.145-150).

Розпорядженням від 21.10.2013 року
ОСОБА_2 здійснено перерахунок пенсії з
01.10.2013 року у зв»язку із зміною стажу
роботи. Стаж роботи зараховано по 07.10.1999
рік і складає 44 роки 11 міс. 12 днів, з них
понаднормовий стаж роботи склав 19
років. За розрахунком пенсії
коефіцієнт стажу склав - 0,44917 (539
місяців), коефіцієнт страхового стажу
з урахуванням кратності 1,35 становить -
0,60638; основний розмір пенсії становить -
1340,32 грн.; доплата за понаднормативний
стаж (19 років), становить -145,16 грн.;
загальний розмір пенсії з 01.10.2013 року
становить 1485,48 грн. Також вказано у
розпорядженні, що позивач є працюючим
пенсіонером (а.с.143-144).

Із копії листа ПАТ
"Металургтрансремонт" відокремленого
підрозділу Інгулецького заводу по
ремонту дизелів "Промдізель" та копії
наказу по підприємстві від 07.10.1999 року
№9 слідує, що ОСОБА_2 було звільнено на
підставі його заяви від 07.10.1999 року у
зв"язку з виходом на пенсію (а.с.198,199).

Листом Управління ПФУ в Інгулецькому
районі м.Кривого Рогу від 28.10.2013 року за
№ 7824/06 було роз»яснено ОСОБА_2 про
здійснення поновлення його пенсії за
матеріалами пенсійної справи у
відповідності до пенсійного
законодавства, яке діяло на дату
поновлення виплати пенсії, тобто на
22.07.2011 року та згідно надісланої заяви
від 07.10.2013 року та копії трудової книжки
- було проведено перерахунок пенсії з
більшого стажу з 01.10.2013 року
(а.с.11-12,50-51,151). Також надано довідку про
отриману пенсію з липня 2011 року по
жовтень 2013 року включно (а.с.13-14,52). Із
вказаного листа і довідки, позивач
дізнався, що йому не нараховано
підвищення до пенсії, як «дитині
війни», та не робились інші перерахунки
відповідно до ст.ст. 28ч.1,ст.42 ч.2,3, та не
проведена індексація, тобто в жовтні 2013
року позивач дізнався, що його права
порушено.

Листом від 25.11.2013 року ОСОБА_2 було
відмовлено в проведенні індексації
його пенсії, посилаючись на те, що
індексація пенсій особам, що постійно
проживають за межами України- не
проводиться, а також роз»яснено, що
виплата підвищення до пенсії «дітям
війни» позивачу не здійснюється,
оскільки в рішенні суду йшлось лише про
поновлення виплати пенсії (а.с.15,53).

Згідно довідки Інституту
Національного страхування відділення
в м.Герцлія від 07.04.2014 року, ОСОБА_2
отримує особливу допомогу по старості
з 01.09.2001 року, яка включає доплату за
жінку ОСОБА_6 та доплату до
прожиткового мінімуму для осіб, що не
мають доходів. Розмір допомоги за
січень, лютий, березень 2014 року
щомісяця - 4,284 шекелів (а.с.76,80).

Із довідки від 08.04.2014 року з
Управління податків Ізраїля слідує, що
справа на ОСОБА_2 у вказаному
управлінні не заведена (а.с.76).

Із форми звітності
«Індивідуальні відомості про
застраховану особу» Інгулецького
заводу по ремонту тепловозних дизелів
«Промдізель» за звітний період 2000 рік
слідує, що ОСОБА_2 працював та отримував
дохід за період з лютого 2000 року по
вересень 2000 року включно (а.с.152).

Згідно довідки відділу обліку
надходжень платежів слідує, що
відомості міністерства доходів і
зборів України та відомості з реєстрів
Державної реєстраційної служби
України про фізичну особу ОСОБА_2 -
відсутні (а.с.153).

Листами від 17.01.2014 року, 31.03.2013 року УПФУ
в Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
було роз»яснено ОСОБА_2, що для
перерахунку пенсії як непрацюючому
пенсіонеру йому необхідно подати
належним чином завірену довідку про те,
що він не знаходиться у трудових
відносинах з роботодавцем в державі
Ізраїль з моменту виїзду (а.с.154,155).

Листом від 04.06.2014 року позивачу
повторно роз»яснено щодо підстав не
нарахування доплати до пенсії як
«дитині війни», також відмовлено в
проведенні перерахунку пенсії за віком
відповідно до ч.2 ст.42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», оскільки
індивідуальний коефіцієнт підвищення,
який визначено у ОСОБА_2 - 1,25729 є більшим
за визначений коефіцієнт підвищення
пенсій в 2013 році, що становить - 1,0298
(а.с.156-157).

Розмір пенсії позивача за червень 2014
року склав 1485,48 грн., що підтверджується
довідкою від 26.06.2014 року (а.с.159).

Відповідно до ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
пенсійне забезпечення. Пенсія за віком,
за вислугу років та інші її види, що
призначаються у зв'язку з трудовою
діяльністю, заслужені попередньою
працею і є однією з форм соціального
захисту. Цим визначається зміст і
характер обов'язку держави стосовно
тих громадян, які набули право на
одержання пенсії.

Стаття 24 Конституції України гарантує
громадянам України рівність
конституційних прав незалежно від
місця проживання. Крім того, Україна
гарантує піклування та захист своїм
громадянам, які перебувають за її
межами (ч.3 ст. 25 Конституції України).

Кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом (ст.6
КАС України). Відповідно до ч.ч.1,2
ст.11.КАС України розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше, як за
позовною заявою, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод чи інтересів сторін.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
здійснюється за принципами:
рівноправності застрахованих осіб
щодо отримання пенсійних виплат та
виконання обов'язків стосовно сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, ОСОБА_2 проживаючи в
державі Ізраїль, як громадянин України,
має такі ж самі конституційні права, як
і інші громадяни України, так як
Конституція України і пенсійне
законодавство України не допускає
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії, за
ознакою місця проживання громадянина
України.

Крім того, Рішенням Конституційного
Суду України від 07.10.2009 N25-рп/2009 визнано
неконституційними пункт 2 частини 1
ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється зокрема на весь час
проживання пенсіонера за кордоном,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Згідно з ст. 51 вказаного Закону під час
перебування за кордоном пенсія
виплачується в тому разі, якщо це
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

У відповідності з ч.3 ст.2
Протоколу № 4 Конвенції про захист прав
і основних свобод людини, кожна людина
має право на вільне пересування і
свободу вибору місця проживання. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не може бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

За таких обставин, кожен
громадянин України, включаючи
пенсіонерів, має право на вибір свого
місця проживання, зі збереженням усіх
конституційних прав, гарантованих
Конституцією та державою Україна.

Таким чином, суд вважає, що із визнанням
неконституційними положень п. 2 ч.1 ст.49
та другого речення ст.51 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» зникли
перешкоди для реалізації позивачем
своїх прав на пенсійне забезпечення.
Позивач, як громадянин України,
незалежно від країни свого проживання,
вправі користуватися всіма своїми
конституційними правами, в тому числі і
на пенсійне забезпечення, з
застосуванням всіх доплат, підвищень,
індексацій, здійснення перерахунків,
які передбачені діючим пенсійним
законодавством України для всіх
громадян України, незалежно від їх
місця проживання, а тому будь-які
перешкоди, при наявності умов,
зазначених в законі для перерахунку,
виплати підвищення - відсутні.

Аналіз наведених норм свідчить,
що після прийняття Конституційним
Судом України вищезазначеного рішення,
Законом України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» не встановлено підстав
для незастосування до пенсіонерів-
громадян України, які перебувають за
кордоном, норм цього Закону, які
регулюють порядок проведення
перерахунків, підвищення, індексації, а
також проведення підвищень «дітям
війни» відповідно до Закону України
«Про соціальні гарантії дітям війни»,
оскільки будь-яких обмежень діючим
законодавством не встановлено.

Оскільки, про порушення своїх прав
позивач дізнався вперше з листа
відповідача від 28.10.2013 року, відповідь
з роз'ясненнями та відмовою отримав
25.11.2013 року, а до суду звернувся 14.03.2014
року, що підтверджується датою
зазначеною на штампі суду, тому
шестимісячний строк звернення до суду
позивачем не пропущений, тому виплата
всіх доплат, які повинні були
нараховуватися позивачу згідно
діючого законодавства, мають бути
нараховані з дня відновлення пенсії,
або з дати визначеної позивачем.

Крім того, копією трудовою книжки,
копією наказу про звільнення від 07.09.1999
року та копіями довідок, які надані
позивачем ОСОБА_7 з держави Ізраїль
підтверджується, що він є непрацюючою
особою з моменту поновлення йому
виплати пенсії і по цей час.

Відповідно до ст. 71 ч.2 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Належних доказів на спростування
того, що позивач є непрацюючою особою
відповідачем суду не надано. Також не
надано належних доказів на
підтвердження даних вказаних в звіті -
індивідуальні відомості про
застраховану особу (а.с.152) стосовно
роботи позивача ОСОБА_2 на Інгулецькому
заводі по ремонту тепловозних дизелів
"Промдізель" в період з лютого 2000 року
по вересень 2000 року включно. Суд не може
взяти до уваги як доказ - довідку, на
яку посилається відповідач, про
індивідуальні відомості про
застраховану особу відносно ОСОБА_2,
оскільки в судовому засіданні не було
доведено відповідачем той факт, що
позивач працював з лютого 2000 року по
вересень 2000 року.

У зв'язку з вищевказаним, суд вважає,
що позовна вимога стосовно визнання
позивача непрацюючим пенсіонером
підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що вимоги позивача, щодо
визнання протиправною відмову
Управління пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
провести підвищення до пенсії, «як
дитині війни», та провести йому
перерахунок пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, відповідно до пенсійного
законодавства, обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Стосовно вимог ОСОБА_2 щодо
зобов'язання здійснити доплату
підвищення до пенсії як «дитині
війни» відповідно до ч.1 ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" з дня поновлення пенсії, з 22.07.2011
року, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідно до
положень ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» має
«статус дитина війни». З аналізу
вказаного Закону вбачається, що його
норми не містять будь-яких заборон щодо
виплати такої допомоги у разі виїзду
особи на постійне проживання за межі
України.

Згідно ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
(редакція статті відновлена
відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008,
яким визнані неконституційними
положення підпункту 2 пункту 41
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", якими було
змінено редакцію ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до Закону України «Про
державний бюджет на 2011 рік» обмежень у
виплаті підвищення до пенсії не було до
22.07.2011 року. Відповідно до змін до
вищезазначеного Закону України від
14.06.2011 року право визначати розмір
підвищення до пенсії дітям війни було
передано Кабінету Міністрів України, у
зв'язку з чим останнім 06.07.2011 року
прийнято постанову № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету», якою встановлено,
що дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та Закону України
« Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення провадиться у
розмірі 49,80 гривні.

Пунктом 4 постанови Кабінету
Міністрів України № 1381 від 28.12.2011 року
«Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення», було встановлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та Закону України « Про жертви
нацистських переслідувань») до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», проводиться у розмірі 7 %
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність. Вказана постанова
діяла з 01.01.2012 року.

Законами України «Про Державний
бюджет України на 2012 рік» та «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
передбачено, що підвищення дітям
війни виплачуються в розмірах,
визначених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України
відповідно на 2012 та 2013 рік.

Законом України «Про Державний
бюджет на 2014 рік» не було встановлено
обмеження щодо виплат підвищення до
пенсії «дітям війни», не вносилось змін
і до Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», тому з 01.01.2014 року
діяли положення ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
відповідно до яких дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30% мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до п.6-7 Прикінцевих
положень Закону України від 31.07.2014 року
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет на 2014 рік»
визначено, що норми і положення ст.ст.5,
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни"…, застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік. А
відтак, виплати доплати дітям війни з
01.08.2014 року слід проводити в розмірі,
визначеному постановою КМУ від 28.12.2011
року № 1381 «Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення» у розмірі 7
% прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

Таким чином, починаючи з дня
поновлення пенсії позивачу - 22.07.2011 року
по 22.07.2011 року включно, а також з 01.01.2014
року по 31.07.2014 року (включно) підлягає
нарахуванню та виплаті позивачу
підвищення до пенсії, як «дитині війни»
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком, відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»; з
23.07.2011року по 31.12.2011 року в розмірі - 49,80
грн., відповідно до постанови КМУ від
06.07.2011 року № 745 «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету»; з 01.01.2012 року по
31.12.2013 року та з 01.08.2014 року до подальших
змін в законодавстві - в розмірі 7
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого законом, для осіб, які
втратили працездатність, відповідно до
постанови КМУ від 28.12.2011 року № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення».

Позовні вимоги ОСОБА_2 стосовно
проведення індексації розміру пенсії
відповідно до ст.42 ч.1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з дня поновлення
пенсії та в подальшому, суд вважає
такими, що підлягають задоволення
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» пенсії,
призначені за цим Законом,
індексуються відповідно до
законодавства про індексацію грошових
доходів населення.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» -індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру, зокрема,
пенсії.

Відповідно до ст.4 вищезазначеного
Закону - індексація грошових доходів
населення проводиться в разі, коли
величина індексу споживчих цін
перевищила поріг індексації, який
установлюється в розмірі 101 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком,
починаючи з місяця введення в дію цього
Закону. Для проведення подальшої
індексації грошових доходів населення
обчислення індексу споживчих цін
починається за місяцем, у якому індекс
споживчих цін перевищив поріг
індексації, зазначений у частині
першій цієї статті. У разі якщо грошові
доходи населення підвищено з
урахуванням прогнозного рівня
інфляції випереджаючим шляхом, при
визначенні обсягу підвищення грошових
доходів у зв'язку із індексацією
враховується рівень такого підвищення
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. Згідно ст.6 цього
Закону, у разі виникнення обставин,
передбачених ст.4 цього Закону, у
встановленому законом порядку
здійснюється перегляд розмірів у тому
числі пенсій. Перегляд зазначених у
частині першій цієї статті гарантій
здійснюється у розмірах, що
визначаються як результат добутку
розміру доходу, що підлягає індексації
в межах прожиткового мінімуму для
відповідних соціальних і
демографічних груп населення, та
величини індексу споживчих цін.

Відповідно до абз.1 п.5 Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою КМУ 17.07.2003 року №1078, у разі
підвищення розмірів мінімальної
заробітної плати, пенсії, виплат, що
здійснюються відповідно до
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
стипендій, а також у разі зростання
грошових доходів населення без
перегляду їх мінімальних розмірів
місяць, в якому відбулося підвищення,
вважається базовим при обчисленні
індексу споживчих цін для індексації
грошових доходів населення. Індексація
грошових доходів, отриманих
громадянами за цей місяць, не
провадиться. З наступного місяця
здійснюється обчислення наростаючим
підсумком індексу споживчих цін для
проведення подальшої індексації.

Згідно абз.6 п. 4 вказаного Порядку, сума
індексації грошових доходів,
визначається як результат множення
грошового доходу, що підлягає
індексації, на величину приросту
індексу споживчих цін, поділений на 100
відсотків.

Отже, у разі відсутності перевищення
індексом споживчих цін порогу
індексації, встановленого у розмірі 101%,
підстав для проведення індексації
грошових доходів населення немає.
Тобто, в місяцях, коли величина
приросту індексу споживчих цін не
подолала поріг індексації, сума
індексації грошових доходів
залишається фіксованою. При цьому, при
підвищенні грошового доходу (пенсії)
позивача необхідно керуватись нормами
ст.4 Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення та зразком
нарахування індексу споживчих цін для
проведення індексації приведеному у
Додатку № 1 Порядку проведення
індексації грошових доходів населення,
згідно з яким не проводиться
індексація в місяці, в якому здійснено
підвищення грошових доходів громадян.

Окрім того, необхідно враховувати,
що відповідно до п.6-4 Прикінцевих
положень Закону України від 31.07.2014 року
«Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014
рік", Кабінетом Міністрів України
затверджується особливий порядок
проведення індексації грошових
доходів населення у межах фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Виходячи з вищезазначеного, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача, щодо проведення індексації
відновленої пенсії позивача
підлягають задоволенню, з врахуванням
діючого законодавства. При цьому, суд
критично відноситься до заперечень
відповідача в цій частині, оскільки
посилання на відсутність міжнародного
договору, та відповідного нормативного
врегулювання цього питання, щодо
пенсіонерів - громадян України, які
проживають за межами України, не є
вдалим, оскільки порядок індексації
доходів громадян врегульований
Законом України «Про індексацію
грошових доходів населення», а також
відповідним Порядком проведення
індексації грошових доходів населення,
затвердженим постановою КМУ від 17.07.2003
року № 1078.

Розглядаючи позовні вимоги
ОСОБА_2 про зобов"язання провести
перерахунок розміру пенсії за віком у
відповідності до ч.2 ст. 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
01.03.2012 року і в подальшому згідно
пенсійного законодавства України, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», крім
індексації пенсії, передбаченої
частиною першою цієї статті, щороку
починаючи з 1 березня поточного року у
разі, якщо середня заробітна плата
(дохід) в Україні, з якої сплачено
страхові внески, за минулий рік
зросла, здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій із
застосуванням заробітної плати, з якої
призначено (попередньо перераховано)
пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який
відповідає не менш як 20 відсоткам
показника зростання середньої
заробітної плати (доходу) в Україні, з
якої сплачено страхові внески,
порівняно з попереднім роком, але не
менше зростання рівня інфляції
(індексу споживчих цін) за минулий рік.

Розмір та порядок такого
підвищення пенсії визначаються у межах
бюджету Пенсійного фонду України за
рішенням Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 257 від
26.03.2012 року «Про підвищення розміру
пенсії у зв'язку із зростанням
середньомісячної заробітної плати
штатного працівника» було розроблено
Інструкцію проведення масового
перерахунку пенсії автоматизованим
способом з 01.03.2012 року. Відповідно до
Порядку проведення перерахунку
розмірів пенсій, коефіцієнт підвищення
пенсій у 2012 році становив 1,03520. При
визначенні індивідуального
коефіцієнту підвищення пенсійних
виплат в минулому році порівнюються
розміри пенсійної виплати станом на
31.12.2011 року до розміру пенсійної
виплати станом на 31.12.2010 року.

Оскільки поновлення виплати
пенсії позивачу ОСОБА_2 згідно
постанови Інгулецького районного суду
м.Кривого Рогу від 10.05.2012 року та
постанови ВАС України від 25.04.2013 року
відбулось з 22.07.2011 року, сума пенсійної
виплати у позивача станом на 31.12.2010 року
- відсутня. А тому пенсія ОСОБА_2
відповідно до постанови КМУ № 257 від
26.03.2012 року такому перерахунку з 01.03.2012
року не підлягала.

Згідно постанови Кабінету
Міністрів України № 264 від 15.04.2013 року
«Про підвищення розміру пенсії у
зв'язку із зростанням середньомісячної
заробітної плати штатного працівника»
було розроблено Інструкцію проведення
масового перерахунку пенсії
автоматизованим способом з 01.03.2013 року.
Відповідно до Порядку проведення
перерахунку розмірів пенсій
коефіцієнт підвищення пенсій у 2013 році
становив 1,02980. При визначенні
індивідуального коефіцієнту
підвищення пенсійних виплат в минулому
році порівнюються розміри пенсійних
виплат станом на 31.12.2012 року до розміру
пенсійної виплати станом на 31.12.2011 року,
або на день призначення пенсії, у разі
якщо пенсію призначено після 01.01.2012
року, або на дату переводу з виду на вид
із зміною закону. Індивідуальний
коефіцієнт підвищення визначається
шляхом ділення розміру пенсійної
виплати станом на 31.12.2012 року на розмір
пенсійної виплати станом на 31.12.2011 року,
а саме: 1373,04 грн. - розмір пенсії
позивача станом на 31.12.2012 року; 1092,06 грн.
- розмір пенсії позивача станом на
31.12.2011 року.

Таким чином, шляхом ділення
вказаних сум (1373,04/ 1092,06) отримуємо
коефіцієнт -1,25729, який є більшим за
встановлений законодавчо коефіцієнт -
1,02980, тому підстави для проведення
перерахунку пенсії позивача
відповідно до ч.2 ст. 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» -відсутні.

Окрім того, відповідно до Закону
України № 1166-11 від 27.03.2014 року "Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні" зупинено дію ч. 2
ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до стабілізації
економічної ситуації в країні. Отже в
2014 році перерахунки відповідно до ч.2
ст.42 вищезазначеного Закону - не
проводяться.

На підставі вищевикладеного, позовні
вимоги ОСОБА_2 у цій частині -
задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог, зазначених в
п.4.4 уточнених позовних вимогах ОСОБА_2
від 25.08.2014 року, стосовно здійснення
перерахунку доплати до пенсії за
понаднормовий стаж згідно ч.3 ст.42 та
абз.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 01.10.2011 року і в
подальшому, суд вважає за необхідне
вказати наступне.

Відповідно до ч.3 ст.42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у разі
збільшення прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначених Законом, підвищення розміру
пенсії обчислюється відповідно до ст. 28
цього закону (крім пенсіонерів, які
працюють або провадять діяльність
пов'язану з отриманням доходів), після
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності, пенсія
перераховується з урахуванням
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, який встановлювався на дату
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності.

Згідно частини абз.1 ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції станом на
01.10.2011 року, як просить позивач,
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 35 років, а у жінок
30 років страхового стажу
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

За кожний повний рік
страхового стажу понад 35 років
чоловікам і 30 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більш
як на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини.

Встановлено, що при поновленні
пенсії позивачу з 22.07.2011 року, його
загальний зарахований стаж роботи
склав 41 рік 11 місяців 15 днів,
понаднормовий стаж склав 16 років,
доплата за який була нарахована
відповідачем до пенсії позивача, що
вбачається з розпорядження
відповідача від 19.07.2013 року в розмірі
122,24 грн, коефіцієнт стажу з урахуванням
кратності 1,35 склав 0,56588 (а.с.121). Копія
трудової книжки ОСОБА_2 із записом про
звільнення з роботи була відправлена
позивачем до УПФУ в Інгулецькому
районі м.Кривого Рогу, яка надійшла
15.10.2013 року (а.с.145). Таким чином,
встановлено, що позивач своєчасно не
повідомив відповідача про дату, місяць
та рік звільнення з роботи.

Частиною 4 ст.45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
перерахунок призначеної пенсії у
разі виникнення права на підвищення
пенсії провадиться з першого числа
місяця, в якому пенсіонер звернувся за
перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами
подано ним до 15 числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо
заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15 числа.

Отже, саме з 15.10.2013 року
відповідачу стало відомо про
збільшення понаднормового стажу
позивача, у зв'язку з чим
розпорядженням від 21.10.2013 року ОСОБА_2 з
01.10.2013 року проведено перерахунок
пенсії у зв'язку із зміною стажу з
врахуванням понаднормового стажу
роботи - 19 років. Розмір доплати за
понаднормовий стаж роботи склав 145,16
грн., коефіцієнт стажу з урахуванням
кратності 1,35 становить 0,60638 (а.с.143).

Здійснити перерахунок пенсії з
врахуванням збільшеного
понаднормового стажу роботи з 01.10.2011
року (як просить позивач) -не має
підстав, оскільки станом на 01.10.2011 року
та при поновленні позивачу виплату
пенсії за віком, останній не надав
підтверджуючих даних для врахування
збільшеного стажу роботи.

Разом з тим, слід звернути увагу,
що при здійсненні перерахунку пенсії
позивачу з 01.10.2013 року, його вважали
працюючим пенсіонером, а тому при
перерахунку доплати до пенсії за
понаднормовий стаж з 01.10.2013 року згідно
отриманих доказів, слід врахувати, що
позивач є непрацюючою особою.

З урахуванням того, що копія
трудової книжки про звільнення з місця
роботи була надана відповідачу 15.10.2013
року, позовні вимоги в частині
здійснення перерахунку пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру, підлягають
частковому задоволенню за період з
01.10.2013 року.

При цьому, при здійсненні
перерахунку пенсії як непрацюючому
пенсіонеру за понаднормовий стаж
необхідно врахувати прожитковий
мінімум станом на 01.10.2013 року в розмірі
894,00 грн., який встановлений Законом
України "Про державний бюджет України
на 2013 рік". З 01.12.2013 року і в подальшому -
в розмірі 949,00 грн., що встановлено
Законом України "Про державний бюджет
України на 2013 рік" та Законом України
"Про державний бюджет України на 2014
рік" із змінами та доповненнями.

В іншій частині вимог щодо
здійснення перерахунку пенсії з 01.10.2011
року позивачу слід відмовити.

Посилання представника
відповідача на те, що позивачем не
дотриманий порядок встановлений ч.1
ст.44 вищезазначеного Закону, та п.7
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) щодо надання заяви про
перерахунок особисто або через
представника, на підставі довіреності,
а також стосовно відсутності
заповненої пам'ятки пенсіонеру, суд
вважає не обґрунтованим, оскільки
виплату пенсії було відновлено за
матеріалами пенсійної справи на
підставі постанови суду, до того ж в
липні 2013 року відповідна заява
відповідачу направлялась позивачем.
Відповідач не поставив до відома
позивача про те, що йому потрібно
заповнити пам"ятку пенсіонеру.
Документи, які підтверджують, що
позивач є непрацюючою особою
надійшли до УПФУ в Інгулецькому районі
м.Кривого Рогу 15.10.2013 року.

Суд не приймає до уваги і
заперечення представника відповідача,
щодо порушення позивачем ст.10 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», в
частині того, що позивач отримує
соціальну виплату в Ізраїлі, оскільки
виплати позивачу допомоги в іншій
державі, не мають відношення до
призначення та перерахунку пенсії
громадянину України в Україні.

З врахуванням вищезазначеного,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати,
суд виходить з приписів ст. 94 КАС
України та вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача сплачений ним судовий збір в
сумі 73,08 гривні.

На підставі ст. ст.8, 22, 24, 25,46
Конституції України, ст.ст. 28, 42, 44, 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст.2, 4, 6 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення», ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», Законом України
«Про Державний бюджет України на 2012
рік», Законом України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік», Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», Законами України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет на 2011 рік» від 14.06.2011
року та «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» від 31.07.2014 року, розділу ІІІ
Закону України "Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання в
Україні", Постанови Кабінету Міністрів
України від 06.07.2011 року № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету», Постанови
Кабінету Міністрів України від 28.11.2011
року № 1381 "Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення" та
керуючись ст.ст. 4,6,8,9,10, 11,17, 19,51, 69, 70, 71, 86,
94, 99, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

1. Визнати ОСОБА_2 непрацюючим
пенсіонером згідно поданої ним 15
жовтня 2013 року копії трудової книжки.

2. Визнати протиправною відмову
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України в Інгулецькому районі
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області здійснити ОСОБА_2 підвищення
до пенсії, як «дитині війни» у
відповідності до вимог діючого
законодавства.

3. Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області провести
ОСОБА_2 перерахунок розміру пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру з 01 жовтня 2013
року відповідно до пенсійного
законодавства.

4. Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області здійснити
ОСОБА_2 перерахунок розміру пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру, згідно вимог
пенсійного законодавства, а саме:

4.1 Провести доплату до пенсії, як
«дитині війни»:

- з дня поновлення виплати пенсії -
22.07.2011 року по 22.07.2011 року (включно), а
також з 01.01.2014 року по 31.07.2014 року в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, щомісячно, згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»;

- з 23.07.2011 року по 31.12.2011 року в розмірі 49
гривень 80 копійок, щомісячно, згідно п.6
постанови Кабінету Міністрів України
від 06.07.2011 року № 745;

- з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року та з 01.08.2014
року до подальших змін в законодавстві
в розмірі 7 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого законом, для
осіб, які втратили працездатність,
щомісячно, згідно з п.4 постанови
Кабінету Міністрів України від 28.12. 2011
року № 1381;

4.2 Провести індексацію розміру
пенсії за віком на підставі ч.1 ст. 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з дня поновлення виплати
пенсії - 22.07.2011 року і в подальшому, у
відповідності до вимог ст. 4 абз.1 Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення».

4.3 Провести перерахунок доплати до
пенсії за віком за понаднормативний
стаж у відповідності до ч.3 ст.42, та
абзацем 2 ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» як непрацюючому
пенсіонеру з урахуванням відповідного
прожиткового мінімуму, встановленого
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" та Законом України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
із змінами і доповненнями, починаючи з
01.10.2013 року та в подальшому, у
відповідності до вимог діючого
законодавства.

5. Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області виплатити
ОСОБА_2 недоотриману суму пенсії у
зв'язку з перерахунком складових
пенсійної виплати відповідно до
задоволеної частини вимог.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду
України в Інгулецькому районі
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області - відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного
фонду України в Інгулецькому районі
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області на користь ОСОБА_2 судовий збір
в сумі 73 гривні 08 коп.

Строк апеляційного оскарження
постанови до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Інгулецький районний суд м.
Кривого Рогу - десять днів з дня її
проголошення.

У разі застосування судом частини
3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання постанови.

Повний текст постанови
виготовлено 29.09.2014 року.

Суддя
Л.Я.Соловйова