Справа № 2а-9057/10/1370
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
Справа №
46424/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Державної інспекції з контролю
за цінами у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12 квітня 2011
року у справі за позовом Радехівського
районного відділу Головного
управління МНС України в Львівській
області до Державної інспекції з
контролю за цінами у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2010 позивач - Радехівський
районний відділ Головного управління
МНС України в Львівській області
звернувся до суду з позовом до
Державної інспекції з контролю за
цінами у Львівській області, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача №299 від
16.09.2010 року про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін, в частині
вилучення 210,45 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12 квітня 2011
року позов задоволено. Визнано
протиправним і скасовано рішення
Державної інспекції з контролю за
цінами № 299 від 16.09.2010 року про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін, в
частині вилучення 210,45 грн.

Постанова суду першої інстанції,
мотивована тим, що аналіз чинного
законодавства свідчить про те, що таким
не передбачено надання населенню
послуг з експертизи
проектно-кошторисної документації на
безоплатній основі, а навпаки - згадані
послуги відповідно до Порядку
проведення державної експертизи щодо
пожежної безпеки проектів будівництва
та іншої документації надаються на
платній основі.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції вважає необґрунтованим
висновок Державної інспекції з
контролю за цінами у Львівській
області про те, що вказані послуги
повинні надаватись громадянам
безоплатно.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, Державна інспекція з контролю за
цінами у Львівській області оскаржила
її, подавши апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 12 квітня 2011
року та прийняти нову постанову, якою
повністю відмовити в задоволені
позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що Постанова
КМУ від 31.05.2006 р. № 774 «Про затвердження
тарифів на проведення органом
державного пожежного нагляду оцінки
(експертизи) проти пожежного стану
підприємства, об'єкта, приміщення,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи»
прийнята на виконання Закону України
«Про дозвільну систему в сфері
господарської діяльності», відповідно
до якої розмір тарифів, у тому числі їх
граничні розміри, на проведення
дозвільними органами обстежень
(експертиз), які є підставою для видачі
документів дозвільного характеру,
затверджується Кабінетом Міністрів
України, про що зазначено в пункті 2
даної постанови. Проте дана постанова
не може бути підставою для стягнення
плати за проведення експертизи з
громадян, оскільки встановлює плату за
вище зазначені послуги лише для
суб'єктів господарювання, до яких
громадяни (фізичні особи), які не є СПД,
не належать.

Крім того, норми Закону України «Про
дозвільну систему в сфері
господарської діяльності» відповідно
до ст. 2 регулюють відносини та
поширюють свою дію виключно на
дозвільні органи, адміністраторів,
уповноважений орган та суб'єктів
господарювання.

Вважає, що покликання на наказ
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 08.04.2009 р. №
145, є безпідставним, оскільки ним
затверджено перелік об'єктів, для
затвердження проектів будівництва
яких комплексний висновок державної
експертизи не є обов'язковим, та не
стосується предмету даного спору.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що Державною
інспекцієї з контролю за цінами у
Львівській області у період з 07.09.2010
року по 10.09.2010 року проведено планову
перевірку Радехівського районного
відділу Головного управління МНС
України в Львівській області на
предмет ціноутворення при наданні
платних послуг підрозділами Державної
пожежної охорони Міністерства з
надзвичайних ситуацій.

За результатами проведеної перевірки
складено акт №000461 від 10.09.2010 року, яким
зафіксовано порушення позивачем вимог
ст. 2 Закону України «Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності», а саме в період з 13.01.2009
року по 25.06.2010 року безпідставно
стягувалась плата з громадян за
послугу з експертизи
проектно-кошторисної документації в
розмірі 65,92 грн., в залежності від
об'єктів і видів робіт. Загальна сума
безпідставно стягнутих з громадян
коштів за період з 13.01.2009 року по 25.06.2010
року становить 1054,72 грн., в тому числі
необгрунтовано отримана виручка
становить 65,92 грн. При розрахунку
витрат часу на проведення експертизи
протипожежного стану підприємства,
об'єкта, приміщення для визначення її
вартості Радехівський районним
відділом ГУ МНС України в Львівській
області, в порушення п. 2.2.2. Наказу МНС
України від 13.07.2006 року за № 444, у разі
застосування двох або більше
коефіцієнтів коригування,
визначається шляхом їх перемножування,
замість додавання їх дробових частин
до одиниці. Внаслідок зазначеного за
період з 23.02.2009 року по 08.02.2010 року із
замовників безпідставно стягнуто
коштів в розмірі 37,46 грн.,
необгрунтовано отримана виручка
згідно договору № 3 від 08.02.2010 року
становить 4,23 грн. Загальна сума
необгрунтовано отриманої виручки
Радехівський районним відділом ГУ МНС
України в Львівській області становить
70,15 грн.

На підставі акту перевірки Державною
інспекцією з контролю за цінами у
Львівській області прийнято рішення
від 16.09.2010 року № 299 про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін, яким у
відповідності до ст. 14 Закону України
«Про ціни і ціноутворення» вирішено
вилучити у Радехівського районного
відділу Головного управління МНС
України в Львівській області 210,45 грн.
та виставлено претензію № 299 від 16.09.2010
року.

Основні принципи встановлення і
застосування цін і тарифів, а також
організація контролю за їх дотриманням
на території України визначається
Законом України «Про ціни та
ціноутворення» від 03.12.1990 року № 507-ХІІ
(далі - Закон № 507-ХІІ).

Згідно зі статтею 1 Закону №507-ХІІ,
законодавство в Україні про
ціноутворення складається з цього
закону та інших актів законодавства
України, що видаються відповідно до
нього. Загальні правові, економічні та
соціальні основи забезпечення
пожежної безпеки на території України,
відносини державних органів, юридичних
і фізичних осіб у цій галузі незалежно
від виду їх діяльності та форм
власності регулюються Законом України
«Про пожежну безпеку» від 17.12.1993 року №
3745-ХІІ (далі - Закон № 3745-ХІІ).

Згідно з частиною 22 статті 10 Закону №
3745-ХІІ експертиза проектної та іншої
документації на відповідність
нормативно-правовим актам з пожежної
безпеки та видача дозволів проводяться
органами державного пожежного нагляду
в порядку, встановленому КМ України.

На виконання Закону № 3745-ХІІ та Указу
Президента України від 27.01.2003 року №47
«Про заходи щодо вдосконалення
державного управління у сфері пожежної
безпеки, захисту населення і територій
від наслідків надзвичайних ситуацій»
наказом Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій від 23.11.2004 року №
186, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 30.11.2004 року за № 1515/10114,
затверджено Порядок проведення
державної експертизи щодо пожежної
безпеки проектів будівництва та іншої
документації.

Частиною 3 п. 8 вказаного Порядку
передбачено, що державна експертиза
проектів будівництва щодо пожежної
безпеки, затвердження яких не потребує
висновку комплексної державної
експертизи, а також іншої документації
органом держпожнагляду може
проводитися виключно на добровільних
засадах за заявою юридичних або
фізичних осіб.

Вартість робіт, пов'язаних з
проведенням державної експертизи
проектів будівництва щодо пожежної
безпеки, які не потребують висновку
комплексної державної експертизи,
визначається згідно з Тарифами на
проведення органом державного
пожежного нагляду оцінки (експертизи)
протипожежного стану підприємства,
об'єкта, приміщення та проектно-
кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи,
затвердженими постановою КМ України
від 31.05.2006 року № 774. Перелік об'єктів,
затвердження проектів будівництва
яких у межах законодавства України не
потребує висновку комплексної
державної експертизи, затверджений
наказом Державного комітету України з
будівництва та архітектури від 12.11.2003
року № 187 та зареєстрований у
Міністерстві юстиції України 08.12.2003
року за № 1129/8450.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» від 6
вересня 2005 року №2806-ІV, з наступними
змінами та доповненнями, передбачено,
що дія цього Закону поширюється на
дозвільні органи, державних
адміністраторів, уповноважений орган
та суб'єктів господарювання, які мають
намір провадити або провадять
господарську діяльність.

Розмір тарифів на проведення органом
державного пожежного нагляду оцінки
(експертизи) протипожежного стану
підприємства, об'єкта, приміщення та
проектно- кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи
визначені постановою КМ України «Про
затвердження тарифів на проведення
органом державного пожежного нагляду
оцінки (експертизи) протипожежного
стану підприємства, об'єкта, приміщення
та проектно-кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи» від
31.05.2006 року №774.

Судом встановлено, що позивач при
визначенні вартості послуг з
проведення експертизи
проектно-кошторисної документації на
замовлення громадян керувався
Постановою КМ України «Про
затвердження тарифів на проведення
органом державного пожежного нагляду
оцінки (експертизи) протипожежного
стану підприємства, об'єкта, приміщення
та проектно-кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи» від
31.05.2006 року № 774 і Методикою розрахунку
витрат часу та вартості проведення
органом державного пожежного нагляду
оцінки (експертизи) протипожежного
стану підприємства, об'єкта, приміщення
та проектно- кошторисної документації,
затвердження якої не потребує висновку
комплексної державної експертизи,
затвердженої наказом Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
за № 444 від 13.07.2006 року, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 04.02.2010
року за № 134/17429.

Пунктом 2.3 вказаної Методики
передбачено розрахунок витрат часу
інспектором держпожнагляду на
проведення оцінки (експертизи)
проектно-кошторисної документації,
затвердження якої на потребує висновку
комплексної державної експертизи та
наведено перелік об'єктів. Перелік
об'єктів затверджений наказом
Міністерства регіонального розвитку
будівництва України від 08.04.2009 р. № 145.
Серед наведених найменувань об'єктів є
й такі, що передбачають звернення
громадян, які не є підприємцями та за
змістом не пов'язані із господарської
діяльністю, а саме: перепланування
квартир у багатоквартирних житлових
будинках та кімнат у гуртожитках, а
також об'єктів громадського
призначення без втручання в несучі
конструкції; прибудова або розширення
на першому поверсі житлових будинків
балконів, лоджій, еркерів,
улаштовування приміщень невиробничого
призначення на горищах та в підвалах;
будівництво садибних (котеджних)
житлових будинків, дачних та садових
будинків загальною площею до 500 м2 з
числом надземних поверхів не більше
трьох, в тому числі з господарськими та
допоміжними приміщеннями у
підвальному поверсі (І та II категорії
складності. З наведеного переліку
вбачається, що існують об'єкти,
затвердження проектів будівництва
яких проводиться лише за зверненням
громадян. При цьому така послуга є
платною. Аналіз чинного законодавства
свідчить про те, що таким не
передбачено надання населенню послуг з
експертизи проектно-кошторисної
документації на безоплатній основі, а
навпаки - згадані послуги відповідно до
Порядку проведення державної
експертизи щодо пожежної безпеки
проектів будівництва та іншої
документації надаються на платній
основі. З урахуванням викладеного, суд
вважає необґрунтованим висновок
Державної інспекції з контролю за
цінами у Львівській області про те, що
вказані послуги повинні надаватись
громадянам безоплатно.

Крім цього, суд вважає помилковим
висновок відповідача про порушення
позивачем статті 2 Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», оскільки
вказана стаття не встановлює правил
поведінки, невиконання яких є
правопорушенням, а лише визначає сферу
дії цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. Таким чином, закон
встановлює загальне правило, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності
за наявності його вини. В частині
відповідальності за порушення правил
здійснення господарської діяльності
винятків з правила ч. 2 ст. 218 ГК України
не передбачено.

Адміністративно-господарські санкції
згідно з ч. 1 ст. 238 ГК України
застосовуються за порушення правил
здійснення господарської діяльності, є
публічно-правовими, конфіскаційними
санкціями і не можуть застосовуватись
за відсутності вини особи.

Відповідно до п. 7 Положення про
Міністерство України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою КМ України
від 2 листопада 2006 року №1539, МНС у межах
повноважень на основі та на виконання
актів законодавства видає накази,
організовує і контролює їх виконання.
Нормативно-правові акти МНС підлягають
державній реєстрації в установленому
законодавством порядку. Рішення МНС,
прийняті у межах його повноважень,
обов'язкові для виконання центральними
і місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами.

Враховуючи те, що позивачем вартість
послуг для населення з експертизи
проектно- кошторисної документації
визначалась у відповідності до Порядку
проведення державної експертизи щодо
пожежної безпеки проектів будівництва
та іншої документації, в його діях
відсутня вина, як одна із підстав
застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що постанова суду першої
інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Державної інспекції з контролю за
цінами у Львівській області залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 12 квітня 2011
року у справі №2а-9057/10/1370 за позовом
Радехівського районного відділу
Головного управління МНС України в
Львівській області до Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області про визнання
протиправним та скасування рішення про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник