Справа № 521/5664/14-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 521/5664/14-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Сегеда О.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Малиновського
районного суду м. Одеси від
22.05.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2
до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про визнання дій
суб'єкта владних повноважень
протиправними та скасування постанови
про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про визнання дій
суб'єкта владних повноважень
протиправними та скасування постанови
про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначалося, що
ніякої самовільної реконструкції
протягом 2013р. та улаштованої прибудови
до квартири АДРЕСА_1, співвласником
якої вона є на даний час, вона не
проводила. Веранду та палісадник біля
вікон квартири вона пам'ятає ще з
дитинства. Зазначала, що з 2006р. її з
батьками квартира знаходилась в
антисанітарному стані та вимагала
капітального ремонту, у зв'язку із чим
її бабуся за власні кошти змінила
вікна, двері, розібрала піч в квартирі і
почала робити дах над верандою і навіс
над вікнами квартири. У 2007р. бабуся
позивачки приватизувала квартиру №10,
але представники БТІ не включили
веранду площею 2x3 кв.м. в технічний
паспорт. Згодом бабуся подарувала свою
квартиру неповнолітнім онукам: ОСОБА_2
та ОСОБА_3 по 1/2 частини кожному та
виїхала з цієї квартири. Ніякою
реконструкції та улаштувань прибудов з
2007р. позивачка не проводила та у
квартирі через дефіцит коштів навіть
не проводився ремонт. Вказувала, що
звинувачення у тому, що протягом 2013р.
нею були виконані будівельні роботи за
адресою: АДРЕСА_1 є безпідставними та
такими, що заявлені з пропуском строку
встановленого законом.

Постановою Малиновського районного
суду м. Одеси від 22.05.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі зазначає про
невідповідність висновків суду
обставинам справи. При цьому апелянт
вважає, що судом допущено порушення
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи по суті. У зв'язку з чим в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із задоволенням позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для її
часткового задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
зокрема усі адміністративні справи з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень у
справах про притягнення до
адміністративної відповідальності.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 КАС України Окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи однією зі
сторін в яких є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська, Севастопольська міська
рада, їх посадова чи службова особа,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ щодо їх рішень,
дій чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Як вбачається з матеріалів справи,
позовні вимоги ОСОБА_2 складаються з
визнання незаконними та протиправними
дії відповідача, припису від 21.03.2014 року
про усунення порушення вимог
законодавства у сфері
містобудівельної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, протоколу про
адміністративне правопорушення від
21.03.2014 року та постанови № 178 по справі
про адміністративне правопорушення
від 03.04.2014 року.

З припису від 21.03.2014 року про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівельної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил вбачається, що Інспекція
Державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області,
притягуючи позивачку до
відповідальності, керувалась нормами
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності», а тому, з
урахуванням правил предметної
підсудності, визнання дій відповідача
неправомірними та визнання
протиправним припис відповідача про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері
містобудівельної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
підлягає розгляду окружним
адміністративним судом.

Решта позовних вимог, а саме щодо
визнання протиправними протоколу про
адміністративне правопорушення від
21.03.2014 року та постанови № 178 по справі
про адміністративне правопорушення
від 03.04.2014 року, відповідно до п. 1 ч. 2 ст.
18 КАС України підсудна місцевим
загальним судам як адміністративним
судам.

Однак відповідно до ст. 21 КАС України
позивач може заявити кілька вимог в
одній позовній заяві, якщо вони
пов'язані між собою. Зокрема, якщо
справа щодо однієї з вимог підсудна
окружному адміністративному суду, а
щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому
загальному суду як адміністративному
суду, таку справу розглядає окружний
адміністративний суд.

Таким чином дана справа, з огляду на
позовні вимоги щодо визнання дій
суб'єкта владних повноважень
протиправними та скасування, припису,
протоколу та постанови про
адміністративне правопорушення,
відповідно до ч. 2 ст. 18 та ст. 21 КАС
України була підсудна Одеському
окружному адміністративному суду, а
Малиновський районний суд м.
Одеси розглянувши зазначену справу
порушив норми процесуального права
щодо предметної підсудності справи.

Що стосується суті спору судова
колегія вважає за необхідне зазначити
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачці ОСОБА_2 належить 1/2 частина
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
договором дарування від 13.03.2007р.
посвідченим приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу (а.с.29). Друга частина
вищевказаної квартири належить брату
позивачки - ОСОБА_3 на підставі того ж
договору дарування.

25.02.2014р. до Інспекції ДАБК надійшла
заява громадянина ОСОБА_4, щодо
самовільного будівництва ОСОБА_5 за
адресою: АДРЕСА_1 .

Так, за даною заявою головний державний
інспектор відділу №1 інспекційного
управління в м. Одесі Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області Каменський
С.Ф. був направлений начальником
Інспекції для здійснення позапланової
перевірки дотримання вимог чинного
законодавства на об'єктах будівництва
за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
направленням для проведення
позапланової перевірки №750 від 11.03.2014р.

Перевіркою з виїздом на місце, за
адресою: АДРЕСА_1, враховуючи надані та
пред'явлені документи було
встановлено, що ОСОБА_2, яка є
співвласником вищевказаної квартири -
1/2 частини, протягом 2013р. самовільно та
без проектної документації проведено
реконструкцію квартири, а саме
улаштовано прибудову до квартири,
розміром приблизно 2x3м., що є порушенням
п.2 ч.1 ст. 34 Закону України Про
регулювання містобудівної
діяльності».

За фактом правопорушення інспектором
був складений акт від 21.03.2014р. та
протокол про адміністративне
правопорушення від 21.03.2014р.

Крім того, 31.03.2014р. головним державним
інспектором відділу №1 інспекційного
управління в м. Одесі Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області Каменським
С.Ф було винесено припис №207 про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері
містобудівельної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, згідно якого вказані у акті
перевірки від 21.03.2014р. порушення
необхідно усунути до 21.04.2014р.

03.04.2014р. Інспекцією ДАБК було
розглянуто матеріали справи про
адміністративне правопорушення в
сфері містобудівної діяльності, за
результатами чого винесено постанову
№178 від 03.04.2014р., якою ОСОБА_2 визнано
винною у вчинені адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96
КпАП України та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 6800,00грн.

Відповідно до Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого Указом
Президента України №439/2011 від 08.04.2011р.
та порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою КМУ №553 від
23.05.2011р., основним завданням
Держархбудінспекції та її
територіальних органів є виконання
дозвільних реєстраційних функцій та
здійснення контролю і нагляду у сфері
будівництва, містобудування та
архітектури.

Згідно Порядку здійснення
державно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою КМУ від 23.05.2011
№553, підставою для проведення
позапланової перевірки є звернення
юридичної чи фізичної особи.

Як вбачається з копії технічного
паспорту на квартиру АДРЕСА_1 квартира
складається з двох житлових кімнат
житловою площею 25,7 кв.м., у тому числі 1-а
кімната - 16,8 кв.м., 2-а - кімната 8,9 кв.м.,
кухня площею - 6,6 кв.м., сполученої площі
- 1,6 кв.м., коридору площею - 6,9 кв.м. та
веранди площею - 5,9 кв.м. Загальна площа
квартири 46,7кв.м. Крім того, у
вищевказаному технічному паспорті від
20.09.2013р. міститься відмітка самочинно
збудованих або переобладнаних
приміщень квартири №10, а саме веранда
площею 5,9кв.м.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
належить позивачці та її брату на
підставі договору дарування від
13.03.2007р., відповідно до якого громадянка
ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3
прийняли в дар квартиру, в рівних
частках кожний під АДРЕСА_1, житловою
площею 26,1 кв.м., загальною площею 40,1
кв.м. та складається в цілому з двох
житлових кімнат. Будь-яких інших
правовстановлюючих документів на
квартиру №10 у ОСОБА_2 немає.

Відповідно ст. 29 Закону України «Про
планування і забудову території»,
здійснення будівельних робіт на
об'єктах містобудування без дозволу на
виконання будівельних робіт
вважається самочинним будівництвом і
тягне за собою відповідальність згідно
законодавства.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність», будівництво
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів.

Відповідно до Положення про порядок
надання дозволу на виконання
будівельних робіт, затвердженого
наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України № 273 від 05.12.2000р.,
встановлений порядок та умови надання
дозволу на виконання будівельних робіт
з нового будівництва, розширення,
реконструкції, технічного
переоснащення, реставрації та
капітального ремонту. Вказане
положення обов'язкове для застосування
усіма суб'єктами будівництва незалежно
від форм власності, відомчої
залежності та джерел фінансування.

Таким чином, виходячи з
вищезазначеного, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що дії
інспектора в частині проведення
перевірки, складання акту та винесення
припису про усунення позивачкою
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності були
законними та обґрунтованими.

Разом з тим судова колегія звертає
увагу на те , що відповідно до ч.ч. 1 та 2
ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
справи про правопорушення передбачені
цим Законом, розглядаються центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.
Накладати штраф від імені центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
мають право його керівник та
уповноважені ним посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Згідно ч. 2 ст. З Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
викладена у редакції згідно Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
діяльності Міністерства внутрішніх
справ України, Міністерства
надзвичайних ситуацій України,
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, інших
центральних органів виконавчої влади,
діяльність яких спрямовується та
координується через відповідних
міністрів» від 16 жовтня 2012 року №5459-VI,
який набрав чинності 08 листопада 2012
року.

До внесення вказаних змін,
повноваження щодо накладення штрафів
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності належало
керівникам територіальних органів
Держархбудінспекції та їх заступникам.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону
від 16 жовтня 2012 року №5459-VI визначено, що
Кабінет Міністрів України протягом
трьох місяців з дня набрання чинності
цим Законом повинен привести чинні
нормативно-правові акти у
відповідність із цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», порядок накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності визначається
Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, Постановою Кабінету
Міністрів України від 06 квітня 1995 року
№ 244 затверджено Порядок накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, зі змісту
пункту 2 вказаного Порядку вбачається,
що накладати штраф від імені інспекцій
мають право керівник
Держархбудінспекції та його
заступники, керівники територіальних
органів Держархбудінспекції та їх
заступники.

Тобто, існує невідповідність вимог
підзаконних нормативно-правових актів
вимогам закону.

Таким чином, на час виникнення спірних
правовідносин до повноважень
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області не належало
повноваження по накладенню штрафів за
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, такими
повноваженнями, у відповідності до
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності», наділений
лише центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю, а
саме: Державна архітектурно-будівельна
інспекція України.

Виходячи з вищезазначеного, судова
колегія дійшла висновку, що постанову
№ 178 по справі про адміністративне
правопорушення від 03.04.2014 року є такою,
що винесена з порушенням норм чинного
законодавства та підлягає скасуванню.

Таким чином, враховуючи, що судом
першої інстанції при вирішенні справи
порушені норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також те, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202
КАС України вважає необхідним
скасовуючи постанову суду першої
інстанції, прийняти нову постанову,
якою адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного
суду м. Одеси від 22.05.2014 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області задовольнити
частково.

Скасувати постанову Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області № 178 по
справі про адміністративне
правопорушення від 03.04.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після складання
повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 27.10.2014 р.

Головуючий: суддя
Л.Є.Зуєва

суддя
О.А.Шевчук

суддя
А.Г.Федусик