Справа № 809/1102/14
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р.
№809/1102/14

14 год. 10 хв.
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Мулі Х.О.

за участю: представника позивача
Сохана В.Є.,

представників третіх осіб
Жируна Р.М., Мелякова І.А.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Х-АДВАНС" до
реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ОСОБА_4 та
гаражний кооператив "Соколи" про
визнання недійсним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИВ:

10.04.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Х-АДВАНС" звернулося
до суду з позовом до реєстраційної
служби Івано-Франківського міського
управління юстиції про визнання
нечинним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 13.05.2014 року за
клопотанням позивача до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача залучено ОСОБА_4 та
гаражний кооператив (далі - ГК)"Соколи".

Позовні вимоги мотивовані тим, що
реєстраційною службою
Івано-Франківського міського
управління юстиції протиправно
прийнято рішення №2781302 про державну
реєстрацію права власності на гараж в
ГК "Соколи" за ОСОБА_4.

Представник позивача заявлені вимоги
підтримав з підстав, викладених в
адміністративному позові та
додаткових письмових поясненнях. Суду
пояснив, що реєстраційною службою
Івано-Франківського міського
управління юстиції всупереч вимог
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" та Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року за №703 проведено
державну реєстрацію права власності на
гараж НОМЕР_2, за адресою: м.
Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний
кооператив, за громадянином ОСОБА_5.
Зокрема реєстрація було проведена без
відповідної на те дозвільної
документації, за відсутності
декларації інспекції ДАБК про
готовність об'єкта до експлуатації, за
відсутності речового права заявника на
земельну ділянку та витягу з
державного земельного кадастру про
земельну ділянку. Крім цього документи
подано особою без належних на те
повноважень, а подані документи не
відповідають затвердженому
обов'язковому переліку, необхідному
для проведення первинної державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно. Оскільки, гараж НОМЕР_2
розташований на земельній ділянці, що
належить позивачу на праві приватної
власності відповідно до Державного
акту за №657804 серії ЯМ, зареєстрованого
в Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право користування землею, договорів
оренди землі за №00107 від 25.10.2012
року, оскаржуване рішення підлягає
визнанню недійсним, а державна
реєстрація скасуванню шляхом внесення
відповідних записів про це до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подав суду
письмове заперечення в якому вказав, що
позовні вимоги є безпідставними та
необґрунтованими, оскільки при спірній
реєстрації гаражу на належній позивачу
земельній ділянці державному
реєстратору було надано достатній
перелік документів для здійснення
державної реєстрації нерухомого майна.
Крім того обґрунтовував правомірність
оскаржуваних реєстраційних дій
посиланням на лист Державної
реєстраційної служби України від 15.04.2013
року за №165/06-15-13 "Щодо видачі свідоцтв
про право власності на нерухоме майно у
зв'язку із набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна", а також
необхідністю врахування при
проведенні реєстраційних дій
законодавства, що діяло на час
будівництва об'єкта нерухомого майна. В
задоволенні позову просив відмовити, а
розгляд справи проводити без участі
представника реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції.

Представник третіх осіб - гаражного
кооперативу "Соколи" та ОСОБА_4 у
судовому засіданні вказав, що позов
вважає безпідставним з мотивів,
наведених у письмових поясненнях. Суду
пояснив, що гаражний кооператив
"Соколи" функціонує за рахунок пайового
фонду, який сформовано з гаражів, що
внесені в якості пайового внеску
громадянами - членами кооперативу.
Вказав, що право користування
земельною ділянкою гаражного
кооперативу "Соколи" підтверджувалося
договором оренди землі від 16 березня 2006
року по АДРЕСА_2 з цільовим
призначенням для обслуговування
гаражів, укладеним терміном на один
рік, який є правомірним та не
скасований. В подальшому даний договір
не був продовжений з незалежних від
кооперативу причин. Крім цього, вважає
помилковим твердження позивача, про
необхідність прийняття гаража в
експлуатацію в установленому
законодавством порядку, обґрунтовуючи
це тим, що в спірному випадку мала місце
державна реєстрація права власності на
нерухоме майно, яке член гаражного
кооперативу вніс в якості свого
пайового внеску при вступі до ГК
"Соколи", а жодних доказів, які б
підтверджували факт самочинного
будівництва спірного гаражу позивачем
суду не подано. Крім того, зазначив, що
земельна ділянка була придбана
позивачем уже з розміщеними об'єктами
нерухомого майна: гаражами для
автомобілів. За весь час позивач жодних
претензій до власників гаражів не
пред'являв. В задоволенні позову просив
відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_4 у
судовому засіданні в задоволенні
позову просив відмовити. Суду пояснив,
що рішення про проведення державної
реєстрації права власності на гараж
жодним чином не створює для ТОВ
"Х-АДВАНС" обмежень та заборон у
користуванні земельною ділянкою на
якій розміщено гараж. Також посилався
на договір оренди земельної ділянки за
№ 1 від 12.08.2014 року розташованої за
адресою АДРЕСА_2, укладений між ТОВ
"Х-АДВАНС" та ОСОБА_6. Крім цього
оскаржувана реєстрація не створює для
Товариства жодних юридичних наслідків,
в тому числі не позбавляє права
власності на земельну ділянку.
Зазначив, що гараж НОМЕР_2 по АДРЕСА_2
збудовано в результаті діяльності
гаражного кооперативу "Соколи", тому
державна реєстрація права власності на
нерухоме майно, яке член гаражного
кооперативу вніс в якості свого
пайового внеску при вступі до
кооперативу є правомірною

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, вислухавши
представників позивача та третіх осіб,
дослідивши наявні в матеріалах
адміністративної справи письмові
докази, а також достатність і взаємний
зв'язок доказів у їх сукупності, суд
дійшов до висновку про часткову
обґрунтованість позовних вимог з
огляду на нижчевикладене.

Судом встановлено, що згідно наявного в
матеріалах справи витягу з
інформаційної довідки №10597512 від 10.10.2013
року з Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно, щодо об'єкта
нерухомого майна, державним
реєстратором проведено державну
реєстрацію права власності на об'єкт
нерухомого майна: гараж; адреса:
Івано-Франківська область, м.
Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний
кооператив, гараж НОМЕР_2, форма
власності: приватна, розмір частки: 1,
власник: ОСОБА_4.

В судовому засіданні встановлено, що
реєстраційні дії проводилися на
підставі наступних документів: заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень №3863, реєстраційний № 1326557;
квитанцій про оплату державного мита
від 22.05.2013 року; копій паспорта та
картки платника податків ОСОБА_4; копії
паспорта представника ОСОБА_7; витягу з
угоди про надання послуг адвокатом від
15.04.2013 року; довідки №56/01-04 від 15.04.2013
року Гаражного кооперативу "Соколи" про
право власності на гараж НОМЕР_2 ряд 1;
витягу із протоколу №7 від 31.03.2013 року
про затвердження списку
членів/асоційованих членів гаражного
кооперативу "Соколи"; копії договору
оренди землі; технічного паспорту від
16.04.2013 року на гараж НОМЕР_2, ряд №2, по
АДРЕСА_2, Дана обставина
підтверджується копією картки прийому
зави №2625364 від 28.05.2013 року.

Як вбачається з досліджених судом
письмових доказів, наявних в
матеріалах справи, 01.06.2013 року, за
результатами розгляду заяви
відповідачем прийнято рішення №2781302
про державну реєстрацію права на гараж,
що розташований: Івано-Франківська
область, м. Івано-Франківськ, "Соколи"
гаражний кооператив, гараж НОМЕР_2 за
суб'єктом: ОСОБА_4, податковий номер
НОМЕР_1, на підставі якого видано
Свідоцтво про право власності,
індексний номер 4260425 від 01.06.2013 року та
витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності №4261020 від 01.06.2013 року.

Правові, економічні та організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, визначені
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004
року, із змінами та доповненнями,
(надалі - Закон №1952). Також, при розгляді
та вирішенні даної адміністративної
справи до спірних правовідносин слід
застосовувати Порядок державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядок надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 703 від 22.06.2011 року, в редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин (надалі - Порядок).

Згідно ст.2 Закону України за N 1952-IV,
01.07.2004 "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - це офіційне визнання
і підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Відповідно до
ч.5 ст. 3 даного Закону державна
реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом.

У відповідності до ст. 152 Земельного
кодексу України, держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Одним
з шляхів захисту прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки є
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування у відповідності до ст.
393 Цивільного кодексу України.

Аналогічне право оскаржити до суду дії
державного реєстратора визначено
частиною другою статті 30 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" №1952-ІV від 01.07.2004 року та
повністю кореспондується з приписами
ст. 393 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону №1952 державний реєстратор,
зокрема, встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, відповідність
повноважень особи, яка подає документи
на державну реєстрацію прав та їх
обтяжень; відповідність відомостей про
нерухоме майно, наявних у Державному
реєстрі прав та поданих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
вимог цього Закону.

Частиною третьою статті 17 Закону №1952
передбачено, що документи, що
встановлюють виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і подаються для державної
реєстрації прав, повинні відповідати
вимогам, встановленим цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 26 Порядку для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 27 Порядку передбачений
загальний перелік документів, що
можуть підтверджувати виникнення,
перехід та припинення права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно.

Так, пунктом 46 Порядку серед
документів, які заявник подає органові
державної реєстрації прав для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна передбачено необхідність
подання документу, що підтверджує
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси.

Виключення стосується житлових чи
нежитлових приміщень, які є складовими
частинами інших житлових будинків,
будівель, споруд (їх окремих частин), в
яких вони розташовані. З огляду на те,
що гараж НОМЕР_2, державна реєстрація
прав на який оскаржується, є окремим
об'єктом нерухомого майна, встановлено
безпосередньо на землі, а не
розташовано в якійсь окремій будівлі
чи споруді, про що свідчить наявний в
матеріалах справи технічний паспорт,
виключення щодо обов'язковості
реєстрації речового права на земельну
ділянку не може бути поширено на спірні
правовідносини.

Таким чином, судом встановлено
відсутність при проведенні
оскаржуваної реєстрації документу, що
посвідчує речове право заявника на
земельну ділянку і витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку (у разі, коли в документі, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку, відсутні відомості про її
кадастровий номер).

Поданий відповідачу договір оренди
землі від 16.03.2006 року не містить
відомостей про кадастровий номер
земельної ділянки та що є суттєвим,
укладений строком на 1 (один) рік, а
відтак на момент вчинення реєстрації
права власності на гараж НОМЕР_2, ряд 1,
втратив чинність.

Крім цього, судом встановлено, що
договір оренди землі від 16.03.2006 року не
передбачав права забудови а ні для
гаражного кооперативу "Соколи", а ні для
його членів. Згідно п.1.2 договору
цільовим призначенням земельної
ділянки було обслуговування гаражів, і
використання земельної ділянки
виключно згідно її цільового
призначення було одним з основних
зобов'язань орендаря (п.2.5.1), а згідно
п.2.5.2 договору орендар також
зобов'язувався додержуватися вимог
законодавства та місцевих правил
забудови населених пунктів.

Відповідно до приписів пункту 4
Порядку, у разі коли законодавством
встановлено вимогу щодо прийняття в
експлуатацію об'єкта нерухомого майна,
державна реєстрація права власності на
нього проводиться після прийняття
такого об'єкта в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.
Аналогічна умова державної реєстрації
міститься в абзаці 2 статті 5 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

З врахуванням наведених правових норм
щодо обов'язковості прийняття в
експлуатацію об'єкта нерухомого майна
як передумови державної реєстрації
права власності на нього, абзацом 5
пункту 46 того ж Порядку, визначено, що
для проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна заявник, разом
з іншими документами, подає органові
державної реєстрації прав документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта.

Згідно із статтею 32 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
в редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин усі об'єкти
будівництва поділяються на І, II, III, IV і V
категорії складності. Категорія
складності об'єкта будівництва
визначається відповідно до державних
будівельних норм та стандартів на
підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва.

Відповідно до частини першої статті 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до І - III категорій
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються Кабінетом Міністрів
України. Частиною другої цієї статті
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" передбачено,
що прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, що належать до IV
і V категорій складності, здійснюється
на підставі акта готовності об'єкта до
експлуатації шляхом видачі органами
державного архітектурно-будівельного
контролю сертифіката у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Судом встановлено, що при проведенні
державної реєстрації відповідачу не
подавалися документи, які б
підтверджували факт введення гаражу
НОМЕР_2 в експлуатацію. Також не надано
будь-яких інших підтверджуючих доказів
про введення об'єкту в експлуатацію, в
тому числі й згідно із законодавством,
що діяло у 2006 році.

Згідно із Довідкою про право власності
на гараж №56/01-04 від 15.04.2013 року, яка
видана гаражним кооперативом "Соколи",
гараж НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 належить
ОСОБА_4 на праві власності та
збудований в 2006 року. Водночас, згідно з
Витягом із протоколу №7 від 31.03.2013 року
про затвердження списку
членів/асоційованих членів гаражного
кооперативу "Соколи" - ОСОБА_4 вступив до
кооперативу лише 31.03.2013 року.

З огляду на те, що будь-яка діяльність
гаражного кооперативу відповідно до
вимог чинного законодавства базується
виключно на вступних та пайових
внесках його учасників, з наведеного
вбачається, що на момент будівництва
третя особа - ОСОБА_4 учасником
кооперативу не був, а став ним тільки
через 7 років.

Будь-яких документів, які б
підтверджували чи посвідчували час та
спосіб придбання третьою особою -
ОСОБА_4 об'єкту спірної реєстрації в
гаражного кооперативу "Соколи" суду не
представлено, а про їх існування не
повідомлено.

Таким чином, у зв'язку із відсутністю
будь-яких документів, які б
підтверджували введення в
експлуатацію гаража НОМЕР_2 ряд 1 по
АДРЕСА_2, відповідачем порушено вимоги
пунктів 4 та 46 Порядку, у спосіб
здійснення державної реєстрації прав
на гараж №12, який не введений в
експлуатацію у визначеному законом
порядку.

Крім цього відсутність, на момент
вчинення відповідачем спірних
реєстраційних дій, будь-яких
документів, які б могли підтвердити
наявність у третіх осіб речового права
на земельну ділянку додатково
підтверджується постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 24 жовтня 2013
року в справі №909/538/13 залишеною в силі
Постановою Вищого господарського суду
України від 29.04.2014 року, згідно з якою
гаражному кооперативу "Соколи"
відмовлено в укладенні додаткової
угоди оренди земельної ділянки по
АДРЕСА_2, а також постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 12 лютого 2014
року в справі №909/837/13, якою залишено в
силі рішення господарського суду
Івано-Франківської області згідно з
яким відмовлено в задоволенні позову
гаражного кооперативу "Соколи" про
визнання за гаражним кооперативом
"Соколи" права на користування
земельною ділянкою площею 6,2207 га для
колективного гаражного будівництва, що
знаходиться по АДРЕСА_2.

Відповідно до частини першої статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Не можуть бути враховані судом і
посилання представника ГК "Соколи" на
направлення копії вищезгаданого
договору оренди від 2006 року, оскільки в
такому разі документ був поданий не
заявником, а іншою особою та відповідно
до положень чинного законодавства не
міг бути прийнятий до уваги державним
реєстратором при проведенні спірної
реєстрації.

Як зазначалося вище, адреса спірної
реєстрації об'єкту нерухомого майна у
вигляді гаражу: Івано-Франківська
область, м. Івано-Франківськ, "Соколи"
гаражний кооператив, гараж НОМЕР_2.

Судом встановлено, що місцезнаходження
гаражного кооперативу "Соколи", як
юридичної особи, зареєстровано за
адресою: 76006, АДРЕСА_1, натомість гараж №
НОМЕР_2, право власності на який було
заявлено до державної реєстрації
фактично та згідно з поданими до
реєстрації документами, знаходиться за
адресою АДРЕСА_2.

Водночас, згідно з дослідженим в
судовому засіданні, Державним актом на
право власності на земельну ділянку
Серія ЯМ №657804, зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
користування землею, договорів оренди
землі за №00107 від 25.10.2012 року за
вищенаведеною адресою, а саме: АДРЕСА_2
знаходиться земельна ділянка площею
6,2207 га, яка належить позивачу на праві
приватної власності. Цільове
призначення даної земельної ділянки -
для обслуговування гаражної стоянки
автомобілів.

Документ, що підтверджував б
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси, заявником не подавався.

Натомість державним реєстратором при
проведенні державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на гараж НОМЕР_2, всупереч вимог Порядку
та адресної інформації, відображеної в
поданих для реєстрації документах,
присвоєно об'єкту нову адресу:
Івано-Франківська область, м.
Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний
кооператив, гараж НОМЕР_2.

Аргументованих доводів щодо наявності
правових підстав для присвоєння
спірному об'єкту нової адреси та
проведенню за цією адресою перевірки
щодо наявності обтяжень, ні
представником відповідача ні
представниками третіх осіб суду не
надано.

Суд відхиляє, як безпідставні,
посилання відповідача на рекомендації,
викладені в листі Державної
реєстраційної служби України від 15.04.2013
року за №165/06-15-13 "Щодо видачі свідоцтва
про право власності на нерухоме майно у
зв'язку з набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна", з наступних
мотивів.

Згідно з вказаним листом, Державна
реєстраційна служба України не
звільняє заявника від обов'язку подати
весь перелік документів визначених
пунктами 46 та 48 Порядку, в тому числі,
документ що посвідчує речове право на
земельну ділянку, документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкту,
документ, що підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси тощо.

За змістом абзацу другого та третього
пункту 1 листа, виключення з цього
правила може мати місце тільки у разі,
коли об'єкти нерухомого майна,
збудовані в результаті діяльності
житлового, житлово-будівельного,
дачного, гаражного чи іншого
кооперативу, за умови, що на певну
частину таких об'єктів до 01.01.2013 року
оформлено та зареєстровано право
власності. Лише в цьому випадку
державна реєстрація могла б бути
проведена на підставі вказаних
відповідачем документів.

Таким чином, вказаним листом Державна
реєстраційна служба України дає
можливість застосування так званої
"спрощеної процедури" за наявності двох
умов: 1) об'єкт нерухомого майна повинен
бути збудований у результаті
діяльності відповідного кооперативу, в
даному випадку - гаражного кооперативу
"Соколи"; 2) на певну частину аналогічних
об'єктів в тому ж кооперативі до 01.01.2013
року повинно бути оформлене та
зареєстроване право власності в
порядку, визначеному чинним
законодавством.

Належних доказів, що спірний гараж
НОМЕР_2 як об'єкт нерухомого майна
збудований в результаті діяльності
гаражного кооперативу "Соколи" в 2006
році чи в інший час, суду не
представлено, що свідчить про
відсутність першої передумови для
застосування вищевизначеної
процедури. Що стосується другої умови
для можливості застосування "спрощеної
процедури" реєстрації, то судом
встановлено, що перші реєстраційні дії
щодо реєстрації гаражів за адресою:
гаражний кооператив "Соколи", м.
Івано-Франківськ датовані 21.05.2013 року.

Крім цього, суд, керуючись принципом
законності зазначає, що вказаний лист
не має ознак нормативно-правового акту,
носить рекомендаційний характер та не
може застосовуватися всупереч вимог
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року.

З огляду на встановлені судом
обставини, які підтверджені належними
доказами, та вищевказані правові норми,
суд дійшов переконання, що
відповідачем здійснено державну
реєстрацію права власності на гараж
НОМЕР_2 в порушення вимог Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" та Постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно"
№703 від 22.06.2011 року, а саме: без
належного документу, що посвідчує
речове право на земельну ділянку; без
документу, що відповідно до вимог
законодавства, засвідчує прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкту; без документу, що підтверджує
присвоєння адреси об'єкту нерухомого
майна. При цьому оскаржуване рішення
підлягає до скасування, як таке, що
беззаперечно вплинуло на обсяг прав та
обов'язків позивача, як власника
відповідної земельної ділянки. Так суд
не приймає до уваги твердження
представника ОСОБА_4 про відсутність у
спірних правовідносинах порушення
інтересів позивача, а відтак і права,
яке підлягає судовому захисту. Так на
переконання суду враховуючи
спеціальний правовий механізм
регулювання земельних відносин в
Україні, визначений Земельним
Кодексом, земельна ділянка, як об'єкт
нерухомості, не відноситься до майна,
самовільне та безпідставне
використання якого можливе без
обмеження і порушення прав інших осіб,
зокрема тих, у володінні чи
користуванні яких перебуває дана
ділянка.

Як наслідок суд приходить до висновку,
що позов в частині визнання недійсним
та скасування рішення за №2781302 від
01.06.2013 року про проведення державної
реєстрації прав власності, є
підставним та таким, що підлягає до
задоволення.

Однак на переконання суду позовна
вимога щодо зобов'язання відповідача
забезпечити внесення до Державного
реєстру прав на нерухоме майно
відповідного запису про скасування
державної реєстрації речових прав на
гараж, що розташований за адресою:
Івано-Франківська область, м.
Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний
кооператив, гараж НОМЕР_2 за суб'єктом
ОСОБА_4, до задоволення не підлягає, як
передчасно заявлена.

Так, відповідно до вимог пункту 2.6
розділу ІІ наказу Міністерства юстиції
України "Про затвердження Порядку
прийняття і розгляду заяв про внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" № 3502/5 від 12.12.2011року,
державний реєстратор, який провів
державну реєстрацію прав, на підставі
рішення суду про скасування державної
реєстрації прав, що набрало законної
сили, приймає рішення щодо внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав,
скасування записів Державного реєстру
прав.

За таких обствин, суд приходить до
висновку, що вказана вимога заявлена
передчасно, так як обов'язковою умовою
для прийняття реєстратором рішення про
внесення до Державного реєстру прав на
нерухоме майно запису про скасування
державної реєстрації, є наявність
судового рішення про скасування
рішення державного реєстратора, що
набрало законної сили та звернення
особи із таким рішенням. Оскільки, на
час розгляду даної справи рішення суду,
яке б надавало підстав позивачу на
звернення із відповідною вимогою до
відповідача, відсутнє, то суд приходить
до висновку, що в цій частині позову
слід відмовити.

Згідно вимог частини 3 статті 94 КАС
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. Враховуючи дане
положення, суд присуджує стягнути з
Державного бюджету України на користь
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Х-АДВАНС" 36, 54 грн.
судових витрат, сплачених згідно
наявної в матеріалах справи квитанції
за № 1418.16.1.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати недійсним та скасувати рішення
№2781302 від 01.06.2013 року державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції в
Івано-Франківській області про
проведення державної реєстрації прав
власності на гараж, що розташований:
Івано-Франківська область, м.
Івано-Франківськ, "Соколи" гаражний
кооператив, гараж НОМЕР_2
(реєстраційний номер об'єкта
нерухомого майна: 1) за суб'єктом:
ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_1,
відкриття розділу у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно та
відкриття реєстраційної справи на
об'єкт нерухомого майна.

В задоволенні іншої позовної вимоги
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Х-АДВАНС" 36 (тридцять
шість) гривень 54 копійки судових
витрат.

Згідно ст.254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення
встановлених строків подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу
не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена в повному обсязі
27.10.2014 року.

Суддя
Гундяк В.Д.