Справа № 809/3068/14
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"22" жовтня 2014 р.
Справа № 809/3068/14

м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.

За участю секретаря Дубінської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Коломийської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі
89710,14 грн.,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2014 року Коломийська об'єднана
державна податкова інспекція
(далі-ОДПІ) Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області звернулася з адміністративним
позовом до фізичної особи- підприємця (
далі-ФОП) ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 89710,14 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
відповідачем рахується податкова
заборгованість перед бюджетом, яка
виникла у зв'язку з несплатою податку
на додану вартість, орендної плати за
землю, земельного податку та податку з
доходів фізичних осіб в загальному
розмірі 89710,14 грн., що підтверджується
письмовими доказами.

Таким чином, оскільки сума
заборгованості відповідачем
добровільно не погашена, тому остання
підлягає до стягнення в судовому
порядку.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, до суду подано
клопотання про розгляд справи без
участі уповноваженого представника
Коломийської ОДПІ ГУ Міндоходів в
Івано-Франківській області. Позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання
повторно не з'явився, поштові
відправлення з повістками про виклик
до суду у відповідності до приписів ч.4
ст.33 Кодексу адміністративного
судочинства (далі-КАС) України,
направлені ФОП ОСОБА_1 за адресою,
зазначеною у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, однак повернулося до
суду без вручення із відміткою
працівника Укрпошти «за зазначеною
адресою не проживає». В такому випадку
у відповідності до ч.11 ст.35 КАС України
вважається, що повістки вручені
належним чином, так як поштові
відправлення із даними повістками
повернені без вручення адресату з
незалежних від суду причин. Наданим
правом на подання заперечення проти
позову відповідач не скористався. Заяв
чи клопотань про відкладення розгляду
справи чи про причини неявки суду не
подав.

За таких обставин згідно приписів ч.4
ст.122 та ч.4 ст.128 КАС України суд ухвалив
здійснити розгляд даної
адміністративної справи на підставі
наявних у ній доказів за відсутності
сторін.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши в їх сукупності
подані докази, суд дійшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог,
тому останні підлягають до задоволення
з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПКУ податковим
боргом є сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового
Кодексу України (далі-ПКУ) визначає, що
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
в розмірах передбачених податковим
законодавством. Виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк (п.38.1ст.38 ПКУ).

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до Витягу з Єдиного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб-
підприємців відповідач 27.09.1996 року
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Статтею 49 ПКУ визначено порядок та
строки подання платниками податків
податкових декларацій до органу
державної податкової служби

Згідно п.49.1 ст.49 ПКУ податкова
декларація подається за звітний
період в установлені цим Кодексом
строки органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків. При цьому платник
податків зобов'язаний за кожний
встановлений цим Кодексом звітний
період подавати податкові декларації
щодо кожного окремого податку,
платником якого він є, відповідно до
цього Кодексу незалежно від того, чи
провадив такий платник податку
господарську діяльність у звітному
періоді( п.49.2 ст.49 ПКУ).

У відповідності до приписів п. 56.11 ст.56
ПКУ податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків, не
підлягає оскарженню.

Як вбачається із змісту п.57.1 ст.57 ПКУ
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що
ФОП ОСОБА_1 подано до Коломийської ОДПІ
ГУ Міндоходів в Івано-Франківській
області уточнюючу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за листопад 2013 року.( а.с.26-28).
Таким чином шляхом подачі даної
декларації відповідачем самостійно
визначено та узгоджено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість( далі-ПДВ) в розмірі 1540 грн. та
46 грн.- самостійно нарахованого
платником штрафу у зв'язку із
виправленням помилки.

Відповідно до п.203.2 ст.203 ПКУ платник
податку зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого п.203.1 цієї статті
для подання декларації.

Однак, в порушення вимог даної норми
Кодексу відповідач у встановлений
строк податкове зобов'язання з податку
на додану вартість в сумі 1586,00грн. ( 1540,00
грн.+46 грн.= 1586,00 грн.) не погасив.

Підпунктом 14.1.147 п.14.1 ст.14 ПКУ плату за
землю визначено, як загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності. Згідно п.п.14.1.136
п.14.1.ст.14 ПКУ орендна плата за земельні
ділянки державної і комунальної
власності (далі-орендна плата) - це
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки (п.288.1 ст.288 ПКУ).

Згідно п.286.2 ст.286 ПКУ платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і до 1 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою центральним у
порядку, передбаченому ст.46 цього
Кодексу, з розбивкою річної суми
рівними частками за місяцями.

Як вбачається із досліджених судом в
якості письмових доказів, поданих ФОП
ОСОБА_1 до податкового органу
уточнююючих декларацій з орендної
плати за землю на 2010, 2011, звітних
податкових декларацій за 2012, 2013 рік(
а.с.6-21) та звітної податкової
декларації по земельного податку за 2013
рік ( а.с.22-25), відповідачем
задекларовано податкові зобов'язання з
орендної плати за землю та із
земельного податку.

Відповідно до п.287.3 ст.287 ПКУ податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за базовий податковий (звітний)
період, який дорівнює календарному
місяцю, щомісяця протягом 30
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
( звітного) місяця.

Однак в порушення вищевказаної норми
Кодексу узгоджені податкові
зобов'язання з орендної плати за землю
в розмірі 62418,02 грн. ( 1194,62 грн.- за 2010 рік
+1526,31 грн.-за 2011 рік + 4974,77 грн.- за 2011 рік
+54722,32 грн.- за 2013 рік=62418,02 грн.), в т.ч пеня
в розмірі 177,30 грн. та земельного
податку в розмірі 22906,92 грн.
відповідачем не сплачені.

Згідно поданої відповідачем до
податкового органу податкової
декларації про майновий стан і доходи
за 2012 рік відповідач самостійно
визначив податкове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб за 2012
рік в розмірі 2753,00 грн. ( а.с.29-31).

Таким чином податковий борг з податку
на доходи фізичних осіб становить 2799,00
грн., в т.ч. 46,24 грн пені.

Згідно п.59.1 ст.59 ПКУ у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового повідомлення
рішення.

На підставі вищенаведеного податковим
органом було надіслано ФОП ОСОБА_1
податкову вимогу форми «Ф» за № 271 від
19.03.2012 року на суму 2836,88 грн. Дану вимогу
отримано відповідачем 19.03.2012 року, що
підтверджується підписом на корінці
вказаної вимоги.(а.с.32).

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у
разі, коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після
надіслання(вручення) податкової
вимоги.

Таким чином загальна сума
заборгованості ФОП ОСОБА_1 складає
89710,14 грн. ( 1586,00 грн.- податку на додану
вартість + 22906,92 грн. - земельного
податку+ 62418,02 грн. - орендної плати +
2799,20 грн.- податку з доходів фізичних
осіб = 89710,14 грн), з яких 85324,94 грн.( 22906,92
грн. - земельного податку + 62418,02 грн. -
орендної плати = 85324,94 грн.)- підлягає
стягненню в дохід місцевого бюджету
та 4385,20 грн.( 1586,00 грн.- податку на додану
вартість + 2799,20 грн.- податку з доходів
фізичних осіб = 4385,20 грн. - в дохід
Державного бюджету України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, їх достатність та
взаємний зв'язок суд погоджується з
підставністю виникнення та розміром
заборгованості, заявленої до
стягнення. Наявність податкового боргу
відповідача підтверджується наявними
в матеріалах справи письмовими
доказами, зокрема витягом із облікової
картки платника податків.

Підстав для звільнення відповідача від
сплати заборгованості судом не
встановлено.

Наявність податкового боргу та його
розмір відповідач не спростував,
доказів сплати заборгованості суду не
представив, чим фактично не заперечив
суму заборгованості, яка є предметом
спору в даній справі.

Відповідно до п.87.11 ст.87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку-фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Виходячи з викладеного, суд вважає
вимогу позивача про стягнення коштів
підставною, а позов таким, що підлягає
до задоволення.

На підставі ст.124 Конституції України,
керуючись ст.ст.158-163,167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1)
89710 ( вісімдесят дев'ять тисяч сімсот
десять) грн. 14 коп. податкового боргу, з
яких 85324 ( вісімдесят п'ять тисяч триста
двадцять чотири) грн. 94 коп. в дохід
місцевого бюджету та 4385( чотири тисячі
триста вісімдесят п'ять) грн. 20 коп.- в
дохід Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Кафарський В.В.

Постанова складена в повному
обсязі 27.10.2014 року.