Справа № 804/15039/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового
засіданняБезрученко К.В., за участю:
представника позивача представника
Павлової Т.І., Борульника А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дружба» про
адміністративно-господарських санкцій
17.09.2014 до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дружба» про
адміністративно-господарських санкцій
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 12, 56 грн.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що відповідач
не працевлаштував 1 інваліда, а тому
відповідно до вимог статті 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
повинен сплатити адміністративно -
грн. та пеню за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 12, 56 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 18.09.2014 року
відкрито провадження у цій справі та
призначено її до розгляду на 03.10.2014.
Відповідач проти позову заперечив, з
підстав викладених в запереченнях на
адміністративний позов, які містяться
в матеріалах справи. Відповідач
зазначив, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дружба» на
виконання вимог Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» вживало всіх
залежних від нього заходів щодо
працевлаштування інвалідів у
необхідній кількості, а саме: подавало
позивачу звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
за формою № 10-ПІ, належним чином
інформувало Покровський районний
центр зайнятості про потребу у
працевлаштуванні інвалідів, шляхом
подачі щомісячних звітів за формою №
3-ПН. Відповідач вказав, що фактично на
підприємстві відповідача
працевлаштовані два інваліди, одне
місце залишилось вакантним, у зв'язку з
тим, що Покровським районним центром
зайнятості не було направлено жодного
інваліда для працевлаштування на
підприємстві відповідача. На думку
відповідача, нормами чинного
законодавства на підприємство
відповідача не покладено обов'язку по
виявленню працездатних інвалідів, що
бажають працювати, а обов'язок
самостійно здійснити працевлаштування
інвалідів може бути виконаний останнім
лише у випадку звернення інвалідів (чи
то їх направлення центром зайнятості)
до підприємства з вимогою надати
роботу (відповідно до рекомендації
МСЕК, кваліфікації та побажань
У судовому засіданні 03.10.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив суд
задовольнити позов повністю.
Представник відповідач у судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечив в повному обсязі,
просив суд відмовити в задоволенні
адміністративного позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дружба» подано до
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
за формою № 10-ПІ, затвердженого наказом
Міністерства праці України від 10
лютого 2007 року № 42 з доповненнями від 12
листопада 2008 року № 527.
Згідно рядка № 01 звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів за 2013
рік, кількість штатних працівників
облікового складу (осіб) становить 65
осіб, з них: середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність (рядок № 02) становить 2
особи; кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів» (рядок № 03) становить 3
особи. Середньорічна заробітна плата
штатного працівника (рядок № 5) у
відповідача становить 41 883 грн.
З огляду на те, що відповідачем не було
працевлаштовано 1 інваліда позивачем
було нараховано Товариству з обмеженою
відповідальністю «Дружба» суму
адміністративно-господарських санкцій
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 12,56 грн. В зв'язку з несплатою
в добровільному порядку вищенаведених
сум адміністративно-господарських
санкцій та пені, позивач звернувся із
цим позовом до суду.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.
Згідно з частинами 1 і 2 статті 20 цього
Закону, підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
В силу положень статті 238
Господарського кодексу України до
суб'єктів господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, та за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, за статтею 218
цього Кодексу, є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Відтак, при вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
Елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Так, згідно до статті 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Згідно з ч. 3 ст. 181 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.
Аналіз норм чинного законодавства
України щодо соціальної захищеності
інвалідів свідчить про те, що на
підприємства покладено обов'язок по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
а не обов'язок їх працевлаштування.
У відповідності до позиції колегії
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України,
викладеної у постанові від 02.02.2010 по
справі № 21-1982во09 (номер у ЄДРСР № 8089874)
обов'язок підприємства зі створення
робочих місць для інвалідів не
супроводжується його обов'язком
займатись пошуком інвалідів для
працевлаштування; останнє повинно
направляти до центру зайнятості
відповідну звітність з інформацією
щодо можливості працевлаштування
Як встановлено судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, відповідачем до Покровського
районного центру зайнятості
подавались звіти про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) за
формою № 3-ПН «Звіт про наявність
вакансій» в 2013 році, належним чином
засвідчені копії яких містяться в
матеріалах справи.
Відповідно до листа Покровського
районного центру зайнятості від 29.09.2014
№930, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дружба» протягом 2013
року надавало звіти за формою № 3-ПН, а
саме: з січня 2013 року до липня 2013 року - 1
вакантна посада робітника на низько
кваліфікованих ручних роботах у
сільському господарстві, призначена
для працевлаштування інваліда; з липня
2013 року - 1 вакантна посада підсобного
робітника для працевлаштування
інваліда. Протягом 2013 року до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дружба» Покровським
районним центром зайнятості була
направлена одна особа - ОСОБА_5 17.06.2013,
яка мала інвалідність на дату
реєстрації в центрі зайнятості, але
дана вакансія є транспортно
недоступною для цієї особи.
Таким чином, відповідачем були вжиті
всі залежні від нього заходи для
забезпечення необхідної кількості
робочих місць для працевлаштування
Позивачем не надано жодного доказу
щодо спростування дій, вчинених
відповідачем з метою виконання вимог
ст. ст. 19, 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
З огляду на викладене та враховуючи те,
що відповідач здійснив всі залежні від
нього заходи для забезпечення
необхідної кількості робочих місць для
працевлаштування інвалідів, суд дійшов
висновку, що позивачем неправомірно
адміністративно-господарські санкції
За змістом статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
Враховуючи все вищевикладене, суд
дійшов висновку, що вимоги
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дружба» про
адміністративно-господарських санкцій
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 12, 56 грн. є безпідставними, у
зв'язку з чим не підлягають
Відповідно до частини 5 статті 94 КАС
України, у разі відмови у задоволенні
позовних вимог позивача, звільненого
від сплати судових витрат, а також
залишення адміністративного позову
без розгляду судові витрати, понесені
відповідачем, компенсуються за рахунок
Державного бюджету України.
Керуючись ст. ст. 11, 50, 70, 71, 72, 94, 86, 94, 159-163,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного
позову Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дружба» про
адміністративно-господарських санкцій
Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
03 жовтня 2014 року.

Суддя О.В.
Царікова