Справа № 810/4239/14
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року 810/4239/14

м. Київ

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Журавель В.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції про зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовом до
Реєстраційної служби Броварського
міськрайонного управління юстиції
(далі-відповідач) про зобов'язання
вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем помилково
зареєстровано обтяження на
успадковане позивачем нерухоме майно
(будинок). Причиною цього є здійснена ще
у 1969 р. зміна поштової адреси будинків,
що не було враховано відповідачем при
реєстрації обтяжень. Фактично
обтяження стосувалося іншого об'єкта,
адреса якого на час уведення обтяжень у
1958 р. співпала з адресою успадкованого
позивачем майна, яка була змінена у 1969
р. Позивач подав відповідачу з цього
приводу письмове звернення, відповідь
на яке не отримав. Оскільки дії
відповідача порушують права позивача
як спадкоємця майна, обмежують
реєстрацію за ним цього майна, то
позивач звернувся до суду з цим
позовом.

Сторони були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду.

Представник позивача у клопотанні від
01.09.2014 розгляд справи просив
здійснювати в порядку письмового
провадження, позовні вимоги підтримав
повністю, адміністративний позов
просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, явку свого представника не
забезпечив, жодних заяв чи клопотань до
суду не подав. Ухвали про відкриття
провадження у справі та призначення її
до судового розгляду, а також судові
повістки надсилалась відповідачу за
адресою, за якою він зареєстрований в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Місцезнаходженням юридичної особи є
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її імені
(стаття 93 Цивільного кодексу України,
стаття 1 Закону України від 15.05.2003 №755-IV
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців").

Відповідно до статті 16 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців" від
15.05.2003 № 755-IV єдиний державний реєстр
створюється з метою забезпечення
органів державної влади, а також
учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців. В
Єдиному державному реєстрі містяться
відомості про юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, зокрема
про адресу місцезнаходження юридичної
особи чи адресу місця проживання
фізичної особи. Згідно зі статтею 18
вказаного Закону якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними. Відповідно до частини
восьмої статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважається, що повістку вручено
юридичній особі, якщо вона доставлена
за адресою, внесеною до відповідного
державного реєстру.

За таких обставин суд вважає
відповідача повідомленим належним
чином, а його неприбуття в судове
засідання не є перешкодою для розгляду
справи, у зв'язку з чим ухвалив
здійснювати розгляд справи за
відсутності відповідача у порядку
письмового провадження.

Відповідач, заперечень проти позову,
будь-яких пояснень, заяв чи клопотань
до суду не надіслав. За таких обставин
справа розглядалась судом за наявними
в ній матеріалами і доказами.

Дослідивши матеріали справи, надавши
оцінку доказам, суд встановив наступні
обставини справи та правовідносини, що
склались між сторонами.

Позивач отримав у спадщину 12 частина
житлового будинку з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1, але не
зміг зареєструвати цю нерухомість на
себе через наявність обтяжень на
вказане майно.

Так, 18 липня 2013 року позивачем до
Київської державної нотаріальної
контори подано заяву про прийняття
спадщини, у зв'язку з чим заведено
спадкову справу №838/13. У складі
спадкового майна була 12 частина
житлового будинку з надвірними
будівлями, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що належала матері позивача на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом (видано 24.11.2000,
реєстраційний №1н-570).

Відповідно до довідки з Єдиного
державного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна від 18.12.2013 на
будинок за адресою: АДРЕСА_1, накладено
заборону на підставі повідомлення від
31.10.1958, виданого Броварським буд
комбінатом Будтрест-5, що було
зареєстроване на ОСОБА_2

Згідно з рішенням №34 від 26.12.1958
виконкомом Броварської міської ради
ОСОБА_3 виділено земельну ділянку під
забудову житлового будинку розміром 600
м2 за адресою: АДРЕСА_2. Актом про
закінчення будівництва та введення в
експлуатацію індивідуального
житлового будинку від 11.12.1969 засвідчено
факт введення в експлуатацію
завершеного розпочате у 1959 р.
будівництвом будинку за адресою:
АДРЕСА_1, та те, що цей будинок належить
ОСОБА_3

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 01.06.2001 у гр. ОСОБА_4 позивачем
придбано частину житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою №2088 від 24.12.2013,
виданою Броварським БТІ, відповідно до
архівних даних будинок АДРЕСА_1 станом
до 1969 р. був під номером 13.

Позивач 24.04.2014 звернувся із заявою до
відповідача про вилучення
безпідставного архівного запису із
Єдиного державного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.
Відповідачем на час подання
адміністративного позову до суду
відповідь на заяву позивача не надано.

Не погоджуючись із цим записом, позивач
звернувся до суду з адміністративним
позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна,
регулюються Законом України від 01.07.2004
№ 1952-IV «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (далі - Закон №1952).

Відповідно до ст.3 Закону України №1952
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Права на нерухоме майно
та їх обтяження, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту
такої реєстрації. Права на нерухоме
майно та їх обтяження, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Відповідно до ст. 9 Закону України №1952
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями; державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації.

Статтею 27 Закону України №1952
передбачено право та порядок
виправлення державним реєстратором
технічної помилки, допущеної у записах
Державного реєстру прав.

Згідно з пунктом п.20 постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяження і
Порядку надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно» №868 від 17.10.2013 за
результатами розгляду заяви та
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав, державний
реєстратор приймає рішення про
державну реєстрацію прав або рішення
про відмову в такій реєстрації.

Судом встановлено, що відповідачем не
надано відповіді на заяву позивача та
не вжито заходів щодо виправлення
технічної помилки, допущеної у записах
Державного реєстру прав стосовно зміни
поштової адреси об'єкта нерухомості, на
який зареєстровано обтяження.

Як встановлено судом на підставі
наявних матеріалів справи обтяження
зареєстровано ще у 1958 р. на об'єкт
нерухомості за адресою: будинок
АДРЕСА_1, а будинок, який прийнято
позивачем у спадщину, розпочато
будівництвом лише у 1959 р. і до 1969 року
він мав іншу адресу: будинок АДРЕСА_2.
Після зміни поштової адреси у 1969 р.
будинок, який потім був успадкований
позивачем, отримав адресу: будинок
АДРЕСА_1.

Суд зазначає, що заборона, яку
встановлено повідомленням від 31.10.1958,
стосувалось будинку АДРЕСА_1, проте при
внесенні заборони до реєстру не було
враховано зміну поштової адреси
будинків у 1969 р., унаслідок чого
заборону помилково перенесено на
будинок позивача.

При цьому суд бере до уваги, що запис
про накладення заборони
зареєстрований 27.07.2004, тобто був
внесений до реєстру вже після
оформлення спадкового майна, тобто
після 2000 року.

З урахуванням цього суд вважає, що
державним реєстратором належним чином
не було встановлено відповідність
заявлених прав і поданих документів
зареєстрованим правам на нерухоме
майно та їх обтяженням, не виявлено
технічної помилки та не вжито заходів
до її усунення.

За таких обставин суд вважає, що позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, доказів
понесення ним інших судових витрат
суду не надано. Таким чином, на користь
позивача підлягає стягненню сплачена
ним сума судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Зобов'язати державного реєстратора
Реєстраційної служби Броварського
міськрайонного управління юстиції
скасувати запис у Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна «№81841 про заборону, архівний
№3167099KIEV469, архівна дата 18.09.2000», який
стосується обтяжень щодо нерухомого
майна, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 73 (сімдесят три) грн 08 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.