Справа № 521/16022/14-а
Суддя: Сегеда О. М.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр.№2а/521/441/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
м.
Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Бондаренко О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі матеріали справи
адміністративної юрисдикції за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районні м.Одеси про
визнання неправомірною бездіяльність
та зобов'язання провести поновлення
виплати раніше призначеної пенсії,

встановив:

У вересні 2014р. ОСОБА_2 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районні м.Одеси /далі -
УПФ України в Малиновському районі
м.Одеси/ про визнання неправомірною
бездіяльність та зобов'язання провести
поновлення виплати раніше призначеної
пенсії, посилаючись на те, що вона є
особою пенсійного віку та її постійним
місцем проживання є Сполучені Штати
Америки. Після виїзду на постійне місце
проживання за кордон виплату пенсії
позивачці було припинено, згідно з
вимогами ст.ст. 49, 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Проте, 07.10.2009р.
Конституційним Судом України було
постановлено рішення, яким приписи
вищевказаного Закону, в частині
обмежень виплати пенсії на весь час
проживання пенсіонера за кордоном,
були визнанні неконституційними.

Позивач зазначала, що 08.08.2014р. через
свого представника вона звернулась до
відповідача з письмовою заявою про
поновлення виплат раніше призначеної
пенсії, яка була зареєстрована в УПФ
України в Малиновському районі м.Одеси
11.08.2014р., однак листом від 01.09.2014р.
відповідач фактично відмовив в
поновленні пенсії.

Вважаючи дії відповідача по відмові в
поновленні виплати раніше призначеної
пенсії неправомірними позивачка
просила суд прийняти постанову про
визнання дій УПФ України в
Малиновському районі м.Одеси,
виражених у відмові поновити їй
виплату раніше призначеної пенсії
неправомірними з одночасним
зобов'язанням відповідача поновити
виплату раніше призначеної пенсії
позивачу, починаючи з 07.10.2009р. з
урахуванням усіх перерахунків та
індексації пенсії відповідно до ст. 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Ухвалою суду від 22 вересня 2014р. вимоги
ОСОБА_2 в частині поновлення виплат
раніше призначеної пенсії за період з
07.10.2009р. по 11.08.2014р. були залишені без
розгляду, як такі, що подані з пропуском
строку звернення до адміністративного
суду.

19 вересня 2014р. від відповідача до суду
надійшли заперечення на
адміністративний позов (а.с.27-28).

Позивач та її представник, діючий за
довіреністю від 14.04.2014р. у судове
засідання не з'явилися, надали до суду
заяви про розгляд справи за їх
відсутністю (а.с.6).

Представник відповідача, діюча за
довіреністю від 29.07.2013р. у судове
засідання не з'явилась, надала до суду
клопотання, яким просила суд
розглянути справу за її відсутності
(а.с.27,28).

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, проаналізувавши докази у їх
сукупності, вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню,
виходячи із наступного.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо.

Тому, вирішуючи справу стосовно
позовних вимог позивача щодо
зобов'язання відповідача, який є
суб'єктом владних повноважень,
поновити та здійснювати їй виплату
пенсії за віком, суд зобов'язаний
встановити, чи діяв відповідач на
підставі закону, чи є його дії
безсторонніми та добросовісними.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою
України, що підтверджується копією
паспорту громадянина України для
виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від
22.12.1998р. та особою, яка досягла
пенсійного віку (а.с.10).

Станом на 2014р. позивачка проживає у
Сполучених Штатах Америки, у зв'язку із
чим УПФ України в Малиновському районі
м.Одеси, згідно із вимогами п.2 ч.1 ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» припинило їй виплату
пенсії на весь час проживання за
кордоном.

08 серпня 2014р. ОСОБА_2, через свого
представника, звернулась до
відповідача з письмовою заявою про
поновлення виплат раніше призначеної
пенсії, яка була зареєстрована в УПФ
України в Малиновському районі м.Одеси
11.08.2014р. (а.с.7-9).

Листом Пенсійного фонду №253/Ц-1 від
21.08.2014р. позивача було повідомлено про
відсутність спеціального Закону
України, яким будуть передбачені умови,
норми та механізм виплат пенсій
громадянам, які виїхали або будуть
виїжджати на постійне проживання за
кордон, а отже, поновити виплату пенсії
ОСОБА_2 на даний час не є можливим (а.с.17).

Із вищевказаної відповіді УПФ України
в Малиновському районі м.Одеси
вбачається, що позивачу фактично було
відмовлено у поновленні виплати
пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
частково, або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Таким чином, права позивача на
отримання пенсії в України є
конституційним правом громадянина
України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Конституції
України, громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Згідно з абз. 6, 11 ч.1 ст.7 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»,
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування здійснюється за
принципами: рівноправності
застрахованих осіб щодо отримання
пенсійних виплат та державних гарантій
реалізації застрахованими особами
своїх прав, передбачених цим Законом.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_2,
проживаючи у Сполучених Штатах
Америки, як громадянин України, має
такі ж самі конституційні права, як і
інші громадяни України, оскільки
Конституція Україні та пенсійне
законодавство України не допускає
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії, за
ознакою місця проживання громадянина
України. У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.2
Протоколу № 4 Конвенції про захист прав
і основоположних свобод, кожна людина
має право на вільне пересування і
свободу вибору місця проживання. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»,
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин
України, включаючи пенсіонерів, має
право на вибір свого місця проживання
зі збереженням за ним усіх
конституційних прав.

Частиною 3 статті 22 Конституції України
проголошено, що при прийняти нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Рішенням Конституційного Суду України
від 7 жовтня 2009р. у справі № 1-32/2009 за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення
ст.51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення п.2 ч.1
ст.49, другого речення ст.51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування від
09.07.2003р. № 1058-ІУ» Положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», які
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Вказане рішення Конституційного Суду
України є безумовною підставою для
поновлення позивачу виплати пенсії.

За частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Таким чином, вимоги позивача щодо
зобов'язання УПФ України в
Малиновському районі м.Одеси здійснити
нарахування та виплату пенсії
підлягають задоволенню з 11.08.2014р., тобто
в межах строку звернення до
адміністративного суду.

Щодо доводів відповідача про
відсутність нормативно-правових актів,
які передбачають умови, норми та
механізм виплати пенсій громадянам,
що проживають за межами України, суд
вважає за необхідне зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст. 49 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду України протягом 10 днів після
з'ясування обставин та наявності умов
для відновлення її виплати.

Наявність Рішення Конституційного
Суду України від 07 жовтня 2009 року у
справі № 1-32/2009 про визнання такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення пункту 2
частини першої статті 49, другого
речення статті 51 Закону України " Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 р. №1058-ІУ є
підставою для поновлення
конституційного права позивача на
виплату пенсії незалежно від місця її
постійного проживання.

Статями 8, 9 КАС України передбачено, що
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Звернення до адміністративного суду
для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Керуючись Конституцією України,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Законом України «Про
Конституційний Суд України», Рішенням
Конституційного Суду України від 07
жовтня 2009 року №1-32/2009, ст.ст. 2, 5, 8, 9, 11, 72,
161-163 КАС України, суд,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районні м.Одеси про
визнання неправомірною бездіяльність
та зобов'язання провести поновлення
виплати раніше призначеної пенсії -
задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
Фонду України в Малиновському районі
міста Одеси по відмові в поновленні
виплати пенсії ОСОБА_2 протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Малиновському районі
міста Одеси поновити виплату пенсії
ОСОБА_2 з 11 серпня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Малиновський районний суд м.
Одеси шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя:
О.М. Сегеда

20.10.2014