Справа № 816/1616/14
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1616/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Лі Н.А.,

представника позивача - Намінас О. В.,

представника відповідача - Біленко Н.
О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Єристівський
гірничо - збагачувальний комбінат" до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Єристівський
гірничо-збагачувальний комбінат"
(надалі по тексту - позивач, ТОВ "
Єристівський ГЗК") звернулось до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (надалі по тексту - відповідач,
Кременчуцька ОДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
03 квітня 2014 року №/489, яким
відмовлено у наданні бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 4 211 972,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
посиланням на безпідставність
висновків акту перевірки,
правомірність дій позивача
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову,
просив відмовити в його задоволенні. В
письмових запереченнях наполягав на
обґрунтованості висновків, викладених
у акті перевірки від 20.03.2014
№791/16-03-15-02-08/35713283.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін та прокурора,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що ТОВ "Єристівський
ГЗК" () зареєстроване як
юридична особа виконавчим комітетом
Комсомольської міської ради
Полтавської області 14.07.2008 та перебуває
на податковому обліку в
Комсомольському відділенні
Кременчуцької ОДПІ /т. 1 а.с. 68/.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 24.07.2008 року №100130216, виданого
Комсомольським відділенням
Кременчуцької ОДПІ, ТОВ "Єристівський
ГЗК" є платником ПДВ.

Відповідно до підпункту 78.1.8. пункту 78.1.
статті 78 Податкового кодексу України (у
редакції, що діяла на момент виникнення
взаємовідносин), документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наявності хоча б однієї з таких
обставин, зокрема: платником подано
декларацію, в якій заявлено до
відшкодування з бюджету податок на
додану вартість, за наявності підстав
для перевірки, визначених у розділі V
цього Кодексу, та/або з від'ємним
значенням з податку на додану вартість,
яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з
підстав, визначених у цьому підпункті,
проводиться виключно щодо законності
декларування заявленого до
відшкодування з бюджету податку на
додану вартість та/або з від'ємного
значення з податку на додану вартість,
яке становить більше 100 тис. гривень.

При цьому, у підпункті 14.1.8. пункту 14.1.
статті 14 Податкового кодексу України,
зазначено, що бюджетне відшкодування -
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

У період з 04.03.2014 року по 18.03.2014 року
посадовими особами Кременчуцької ОДПІ
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ "Єристівський ГЗК"
за наслідками якої складено Акт від
20.03.2014 року № 791/16-03-15-02-08/35713283 "Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Єрістівський
гірничо-збагачувальний комбінат" з питань перевірки
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за березень 2011 р., травень 2011 р.,
грудень 2013 р., січень 2014 р." (надалі - Акт
перевірки) /т. 1 а.с. 11-51/.

Згідно із висновками зазначеного Акту
перевірки перевіркою, зокрема,
встановлено порушення: п. 200.1., 200.4. ст. 200
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено суму
бюджетного відшкодування по ПДВ за
березень 2011 року у розмірі 3 751 614,00
грн., за травень 2014 року у розмірі 460 358,00
грн. /т. 1 а.с. 51/.

Позивач не погодився із Актом
перевірки та 27.03.2014 року надав до
податкового органу заперечення до Акта
позапланової виїзної документальної
перевірки від 20.03.2014 року №
791/16-03-15-02-08/35713283.

Відповідач у відповіді від 02.04.2014 року
№ 8587/10/16-03-15-02 на заперечення
констатував порушення позивачем п. 200.1.,
200.4. ст. 200 Податкового кодексу України,
в результаті чого завищено суму
бюджетного відшкодування по ПДВ за
березень 2011 року у розмірі 3 751 614,00
грн., за травень 2014 року у розмірі 460 358,00
грн.

На підставі Акту перевірки
Кременчуцькою ОДПІ Голвного
управління Міндоходів у Полтавській
області 03 квітня 2014 року винесено
податкове повідомлення-рішення
№/489, яким позивачу відмовлено у
наданні бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 4
211 972,00 грн., а саме: за березень 2011 року
у розмірі 3 751 614,00 грн., за травень 2014
року у розмірі 460 358,00 грн. /а.с. 10/.

Позивач не погодився із вказаним
податковим повідомленням-рішенням та
оскаржив його до суду.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно частини 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, є захист прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно -
правових відносин від порушень з боку
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства,
визначає та регулює Податковий кодекс
України (п. 1.1. статті 1 Податкового
кодексу України), норми якого
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин в редакції, що діяла на
момент їх виникнення та існування.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) Податковий
кодекс України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит визначено як суму, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище
правових норм, можливо дійти до
висновку, що для отримання права на
податковий кредит платник податку на
додану вартість повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання у власній
господарській діяльності.

Крім того, відповідно до пункту 201.10
статті 201 Податкового кодексу Україні
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/ послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу України, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податковою
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Згідно підпункту 200.4 статті 200
Податкового кодексу України якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, як
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередні податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджет України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період з отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг.

При цьому, бюджетним відшкодуванням
згідно із підпунктом 14.1.18 статті 1
Податкового кодексу України є
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджете відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Пунктом 200.7 статті 7 Податкового
кодексу України встановлено, що
платник податку, який має право на
одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

Аналіз вищенаведених норм Податкового
кодексу України дає підстави для
висновку суду про те, що підставою для
отримання бюджетного відшкодування є
дані податкової декларації за звітний
період.

Згідно з пунктом 200.18. статті 200
Податкового кодексу України, платники
податку, які мають право на бюджетне
відшкодування відповідно до цієї
статті, подали відповідну заяву та
відповідають критеріям, визначеним
пунктом 200.19 цієї статті, мають право на
автоматичне бюджетне відшкодування
податку.

Автоматичне бюджетне відшкодування
здійснюється за результатами
камеральної перевірки, яка проводиться
протягом 20 календарних днів, наступних
за граничним терміном отримання
податкової декларації, та відповідно
до вимог, визначених статтею 76 цього
Кодексу.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
частини 2 статті 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Судом встановлено, що відповідно до
поданого ТОВ «Єристівський ГЗК» до
Комсомольського відділення
Кременчуцької ОДПІ уточнюючого
розрахунку з ПДВ за березень 2011 року
(вх. № від 20.02.2014) з додатками, а
саме: від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту, відображене
у рядку 19 податкової декларації,
складає 5 034 618,00 грн; сума бюджетного
відшкодування ПДВ на рахунок платника
у банку відображена у рядку 23.1.
декларації, яку сформовано з
урахуванням залишку від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту, нарахованої за попередні
звітні (податкові) періоди, а саме:
січень 2011 року складає 770 760,00 грн, лютий
2011 року складає 2 980 854,00 грн /т. 4; а.с.
113-119/.

Також слід зазначити, що відповідно до
поданого ТОВ «Єристівський ГЗК» до
Комсомольського відділення
Кременчуцької ОДПІ уточнюючого
розрахунку з ПДВ за березень 2011 року
(вх. № від 20.02.2014) зменшується
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного звітного періоду (рядок 24)
на загальну суму 3 751 614,00 грн та
збільшується сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку (рядок 23.1) на суму 3 751
614,00 грн.

Відповідно до поданого позивачем до
Комсомольського відділення
Кременчуцької ОДПІ уточнюючого
розрахунку з ПДВ за травень 2011 року (вх.
№ від 20.02.2014), зменшується залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного звітного періоду (рядок 24)
на загальну суму 1 231 118,00 грн та
збільшується сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку (рядок 23.1) на суму 460
358,00 грн /т. 4 а.с. 188-197/.

За вказаною декларацією до бюджетного
відшкодування увійшли суми від'ємного
значення з ПДВ за січень та лютий 2011
року.

При цьому, суд зауважує, що згідно акту
перевірки та пояснень представника
відповідача, наданих під час розгляду
справи, Кременчуцькою ОДПІ здійснено
перевірку ТОВ «Єристівський ГЗК»,
висновки якого викладено в акті
№3351/15-507/35713283 від 29.08.2012, за результатами
якої зменшено залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
періоду за липень 2012 року у розмірі 82 020
696,00 грн, у зв'язку з не використанням у
господарській діяльності
товарно-матеріальних цінностей та
обладнання, в тому числі по періодах:
січень 2011 року - 1 231 118,00 грн, лютий 2011
року - 4 804 115,00 грн.

За результатами перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення
№/1410 від 18.09.2012, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 94 945 589,00 грн. Це податкове
повідомлення рішення було оскаржено
ТОВ «Єристівський ГЗК» до Полтавського
окружного адміністративного суду.
Рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій у задоволені позовних вимог
позивача було відмовлено. Ухвалою
Вищого адміністративного суду України
(справа №МК/800/40885/13) від 16.04.2014)
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 12.04.2013 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.07.2013 у
справі 2а-1670/6143/12 скасовано, а справу
направлено на новий судовий розгляд до
Полтавського окружного
адміністративного суду.

А тому, порушення позивачем пункту 200.1,
200.4 статті 200 Податкового кодексу
України відповідач пов'язує з із
винесенням податкового
повідомлення-рішення №№/1410 від
18.09.2012.

Разом з цим, постановою Полтавського
окружного адміністративного суду від
27.05.2014 у справі №2а-1670/6143/12,
адміністративний позов ТОВ
«Єристівський ГЗК» задоволено, визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Кременчуцької
ОДПІ від 18.09.2012 № /1410. Постанова
суду набрала законної сили 02.07.2014 /т. 2
а.с. 183-192/.

Відповідно до положень частини першої
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України, обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Крім того, представником позивача
залучено до матеріалів справи копії
договорів, податкових накладних,
прибуткових ордерів, накладних,
довідок про виконані послуги, актів
здачі-прийняття робіт, документів про
оплату отриманих товарів (робіт,
послуг), копії яких залучено до
матеріалів справи.

Під час проведення перевірки,
оформленої актом від 20.03.2014
№791/16-03-02-08/357/3283 та під час розгляду
справи факт здійснення оплати за
отримані товари (роботи, послуги)
відповідачем під сумнів не ставилися.

Враховуючи вищевикладене та те, що з
огляду на те, що судовими рішеннями
скасовано податкове
повідомлення-рішення Кременчуцької
ОДПІ від 18.09.2012 № /1410, суд
приходить до висновку, що позивачем
правомірно заявлено до бюджетного
відшкодування по ПДВ за березень 2011 у
розмірі 3 751 614 грн та за травень 2011 року
у розмірі 460 358,00 грн.

Враховуючи зазначене вище, позивачем
виконано всі умови Податкового кодексу
України, які надають право на бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість.

З огляду на частину другу статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якої в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, суд
приходить до висновку, що відповідачем
не доведено факт наявності порушень
позивачем пунктів 200.1, 200.4 статті 200
Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення Кременчуцької
ОДПІ від 03 квітня 2014 року №/489.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ "
Єристівський ГЗК" є обґрунтованими,
підтверджені матеріалами справи, а
тому підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Частиною третьою статті 4 Закону
України "Про судовий збір" передбачено,
що під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Згідно з пунктом 21 частини першої
статті 5 Закону України "Про судовий
збір" органи доходів і зборів
звільняються від сплати судового
збору.

Отже, з Державного бюджету України на
користь ТОВ "Єристівський ГЗК"
підлягають стягненню сплачені
позивачем під час подання
адміністративного позову 10 відсотків
розміру ставки судового збору в сумі
487,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Єристівський гірничо-збагачувальний
комбінат" до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 03 квітня 2014 року №/489.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Єристівський
гірничо-збагачувальний комбінат" () витрати по сплаті судового
збору в розмірі 487,20 грн (чотириста
вісімдесят сім гривень двадцять
копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 14
жовтня 2014 року.

Суддя
Р.І.
Молодецький