Справа № 139/956/14-а
Суддя: Тучинська Н. В.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 139/956/14-а
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року
Мурованокуриловецький
районний суд Вінницької області в
складі:

головуючої - судді Тучинської Н.В.,

при секретарі Хонькович Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Муровані Курилівці
подання державного виконавця ВДВС
Мурованокуриловецького районного
управління юстиції у Вінницькій
області ОСОБА_1, погодженого з
начальником відділу державної
виконавчої служби
Мурованокуриловецького районного
управління юстиції, про тимчасове
обмеження у праві виїзду боржника
ОСОБА_2 за межі України,

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2013 року постановою державного
виконавця ВДВС Мурованокуриловецького
РУЮ ОСОБА_1 відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа № 802/1512/13-а, виданого
23 травня 2013 року Вінницьким окружним
адміністративним судом, про стягнення
із ОСОБА_2 на користь УПФУ у
Мурованокуриловецькому районі
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов’язкове
соціальне страхування в сумі 4572 гривні
42 копійки. Станом на 28 жовтня 2014 року
заборгованість по виконавчому
документу становить 3254 гривні 23
копійки.

Посилаючись на п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець 29 жовтня 2014 року
звернувся до суду та просить тимчасово
обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за
межі України до повного виконання ним
судового рішення.

У заяві до суду державний виконавець
просив розглянути подання без участі
представника ВДВС. Неявка державного
виконавця не перешкоджає розгляду
подання.

Розглянувши подання, проаналізувавши
наявні у його матеріалах докази, суд
приходить до висновку, що подання не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного:

Відповідно до п. 18 ст. 11 Закону України
“Про виконавче провадження”, у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

За правилами статті 377-1 Цивільного
процесуального кодексу України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України “Про
порядок виїзду з України та в’їзд в
Україну громадян України”,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у випадках, якщо діють
неврегульовані аліменти, договірні чи
інші невиконані зобов’язання – до
виконання зобов’язань або
розв’язання спору за погодження
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення
зобов’язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародними договорами
України, або він ухиляється від
виконання зобов’язань, – до виконання
зобов’язань.

Зібраними у виконавчому провадженні
інформаціями відповідних органів та
установ стверджується, що ОСОБА_2 за
місцем реєстрації не проживає, виїхав
на заробітки у м. Одеса, за ним не
зареєстровано нерухомого майна, нема
коштів, на які можна звернути
стягнення.

Одночасно, із розпорядження № 38240316 від
08.01.2014 року, № 38240316 від 23.01.2014 року та №
382403163 від 06.02.2014 року слідує, що боржник
за виконавчим документом сплатив 1318
гривень 19 копійок заборгованості, а
також сплатив 131 гривню 81 копійку
виконавчого збору.

Поняття «ухилення від виконання
зобов’язань, покладених на боржника
рішенням» варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов’язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов’язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об’єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Однак, державним виконавцем подано
докази про те, що боржник, не маючи
доходів чи майна, якими можна було б
погасити борг, все рівно тричі цього
року частково ліквідував
заборгованість за виконавчим
документом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі —
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров’я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об’єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку,
здоров’я чи моральності населення або
прав і свобод інших і є сумісними з
іншими правами, визначеними в цьому
Пакті.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст. 313
Цивільного кодексу України (далі — ЦК),
відповідно до якої фізична особа має
право на свободу пересування. Фізична
особа, яка досягла шістнадцяти років,
має право на вільний самостійний виїзд
за межі України. Фізична особа може
бути обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих
немайнових прав фізичної особи (кн.
друга ЦК), а саме — до особистих
немайнових прав, що забезпечують
природне існування фізичної особи (гл.
21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269
ЦК особисті немайнові права тісно
пов’язані з фізичною особою. Фізична
особа не може відмовитись від
особистих немайнових прав, а також не
може бути позбавлена цих прав.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
державним виконавцем не надано
доказів, які свідчили б про те, що
боржник ухиляється від виконання
зобов’язань, покладених на нього
судом, крім того, відсутні докази про
вжиття державним виконавцем в період
із лютого 2014 року будь-яких заходів
щодо встановлення майна боржника, на
яке може бути звернено стягнення, не
відбиралися пояснення від учасників
виконавчого провадження, а тому
відсутні законні підстави в обмеженні
цього боржника конституційного права
свободи пересування.

Питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується судом за правилами
цивільного судочинства в порядку,
передбаченому ст. 3771 ЦПК, яка
міститься у гл. VI ЦПК «Процесуальні
питання, пов’язані з виконанням
судових рішень у цивільних справах та
рішень інших органів (посадових осіб)».
За змістом цієї статті вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України
вирішується в порядку, передбаченому
цим Кодексом щодо боржників у
виконавчому провадженні, за будь-якими
виконавчими документами,
передбаченими ст. 17 Закону № 606-XIV,
примусове виконання яких здійснюється
ДВС.

Інші процесуальні кодекси, в тому числі
Кодекс адміністративного судочинства
України, не містять відповідних норм у
розділах, що регулюють вирішення
процесуальних питань, пов’язаних із
виконанням судових рішень, ухвалених
за нормами цих кодексів.

Таким чином, ст. 3771 ЦПК є спеціальною
нормою, яка застосовується на стадії
виконання судових рішень, ухвалених
незалежно від виду судочинства та
рішень інших органів (посадових осіб).

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 33
Конституції України, Законом України
“Про порядок виїзду з України та
в’їзду в Україну громадян України”, -

у х в а л и в:

Державному виконавцю ВДВС
Мурованокуриловецького районного
управління юстиції у Вінницькій
області ОСОБА_1 відмовити в
задоволенні подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду боржника
ОСОБА_2 за межі України.

Копію цієї ухвали направити для відома
у ВДВС Мурованокуриловецького РУЮ,
боржнику та стягувачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення (отримання копії).

Суддя: _______________