Справа № 507/1356/14-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 507/1356/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Вужиловський О.В. Колегія
суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Любашівського
районного суду Одеської області від 08
липня 2014 року про залишення без
розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Любашівському районі Одеської області
про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Любашівському районі Одеської області,
в якому позивач просив суд: визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Любашівському районі Одеської області
щодо відмови у призначенні позивачу
пенсії за віком за Списком № 2 із
зниженням пенсійного віку; зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Любашівському районі Одеської області
зарахувати позивачу до стажу роботи на
посадах, що дають право на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах за
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість яких повний робочий день
дає право на пенсію на пільгових
умовах, відповідно до п. «б» ст.
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», крім підтверджених
періодів роботи на посаді опалювача
вапна, згідно рішення комісії № 1 від 29
січня 2013 року, що становить 6 р. 2 міс. 29
дн., роботу на посаді опалювача 22.08.1992
року, що дасть в сукупності необхідний
період роботи для зарахування пенсії
на пільгових умовах 6 р. 3
міс. та провести нарахування пенсії на
пільгових умовах з дня подання
останнього документа в Управління
Пенсійного фонду України в
Любашівському районі Одеської області.

Ухвалою Любашівського районного суду
Одеської області від 08 липня 2014 року
вказаний адміністративний позов
залишено без розгляду у зв'язку з
пропуском позивачем строку звернення
до суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою
позивач подав апеляційну скаргу,
згідно якої просить скасувати
оскаржуване судове рішення та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права.

В судове засідання сторони не прибули,
попередньо звернувшись з заявами про
розгляд справи за їх відсутності
(а.с.45-46, 68).

Згідно вимог ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Крім того, відповідно до приписів п. 2 ч.
1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а
також враховуючи те, що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, - дійшла висновку про
можливість розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду без поважних причин. При цьому, в
обґрунтування того, що позивач
пропустив строк на звернення до суду із
заявленим адміністративним позовом,
суд першої інстанції послався на те, що
позивач дізнався або повинен був
дізнатись про порушене право на
призначення пенсії на пільгових умовах
в квітні 2013 року з отриманих листів
Управління Пенсійного фонду України в
Любашівському районі Одеської області
від 10.04.2013 року та від 24.04.2013 року, проте
позивач звернувся до суду з даним
позовом лише 17.06.2014 року, що, в свою
чергу, на думку суду першої інстанції,
свідчить про пропуск позивачем
шестимісячного строку звернення до
суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС
України.

Колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Зі змісту заявленого
адміністративного позову вбачається,
що спірним питанням у даному випадку є
неврахування відповідачем при
призначенні пенсії позивачу до
трудового стажу часу його роботи на
посаді опалювача вапна.

Тобто, позивачем фактично ставиться
питання про зарахування до його
трудового стажу вказаного періоду його
роботи та здійснення відповідного
нарахування пенсії на пільгових
умовах.

У відповідності до ст. 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсія - це
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку, чи визнання її
інвалідом.

З вищезазначеної норми вбачається, що
пенсія є періодичною виплатою та
здійснюється на постійній основі.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції, встановивши,
що період, за який заявлено вимогу про
призначення пенсії, частково
знаходиться за межами строку звернення
до суду, не мав права залишати
адміністративний позов без розгляду в
цілому.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо наявності
підстав для залишення без розгляду
заявленого адміністративного позову в
частині вимог щодо зобов'язання
відповідача зарахувати позивачу до
стажу роботи на посадах, що дають право
на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2,
відповідно до п. «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
крім підтверджених періодів роботи на
посаді опалювача вапна, згідно рішення
комісії № 1 від 29 січня 2013 року, що
становить 6 р. 2 міс. 29 дн.,
роботу на посаді опалювача 22.08.1992 року,
та провести нарахування пенсії на
пільгових умовах.

Також, на думку колегія суддів,
залишаючи заявлений адміністративний
позов без розгляду в частині вимог щодо
визнання неправомірними дій
відповідача щодо відмови у призначенні
позивачу пенсії за віком за Списком № 2
із зниженням пенсійного віку, судом
першої інстанції безпідставно не були
враховані доводи позивача, що останнім
в квітня 2013 року не було отримано
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Любашівському районі
Одеської області щодо відмови у
призначенні позивачу пенсії на
пільгових умовах, яке фактично стало
підставою для звернення позивача до
суду з вказаними вимогами. Тобто, судом
першої інстанції взагалі не досліджено
питання щодо початку перебігу строку
для звернення до суду з зазначеними
вимогами. Посилання суду першої
інстанції на листи Управління
Пенсійного фонду України в
Любашівському районі Одеської області
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки із вказаних листів не
вбачається, що позивачу направлялось
зазначене рішення щодо відмови у
призначенні йому пенсії на пільгових
умовах.

Крім того, колегія суддів наголошує, що
право на суд, одним з аспектів якого є
право доступу до суду, не є абсолютним,
воно може бути обмеженим. Тим не менше,
право доступу до суду не може бути
обмежено таким чином або у такій мірі,
що буде порушена сама його сутність. Ці
обмеження повинні мати законну мету та
бути пропорційними між використаними
засобами та досягнутими цілями.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
також свідчить про те, що регулювання
строків для подання скарги, безумовно,
має на меті забезпечення належного
відправлення правосуддя і дотримання
принципу юридичної визначеності.
Зацікавлені особи повинні
розраховувати на те, що ці правила
будуть застосовані. У той же час такі
правила в цілому або їх застосування не
повинні перешкоджати сторонам
використовувати доступні засоби
захисту. Європейський суд підкреслює,
що оскільки питання стосується
принципу юридичної визначеності, це
піднімає не лише проблему трактування
правових норм у звичайному сенсі, а
також і проблему недоцільного
формулювання процесуальних вимог, яке
може перешкоджати розгляду позову щодо
суті, тим самим спричиняючи порушення
права на ефективний судовий захист
(справа «Мельник проти України»
рішення від 28.03.2006 року).

Окрім цього, у рішеннях по справі
«Мірагаль Есколано та інші проти
Іспанії» від 13 січня 2000 року та по
справі «Перес де Рада Каваніллес проти
Іспанії» від 28 жовтня 1998 року,
Європейський суд з прав людини
зазначив, що надто суворе тлумачення
внутрішніми судами процесуальної
норми позбавило заявників права
доступу до суду і завадило розгляду
їхніх позовних вимог. Це визнане
порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод.

За таких обставин, оскільки висновки
суду першої інстанції щодо наявності
підстав для залишення заявленого
адміністративного позову без розгляду,
в порядку ст. 100 КАС України, не
відповідають дійсним обставинам
справи, що призвело до неправильного
вирішення цього питання, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу задовольнити, ухвалу
Любашівського районного суду Одеської
області від 08 липня 2014 року - скасувати
та направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Любашівського районного суду Одеської
області від 08 липня 2014 року -
задовольнити.

Ухвалу Любашівського районного суду
Одеської області від 08 липня 2014 року
про залишення без розгляду позовної
заяви ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
фонду України в Любашівському районі
Одеської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії - скасувати.

Справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Любашівському районі
Одеської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії - направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту постановлення,
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/