Справа № 821/1144/14
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1144/14

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Варняк С.О. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Каховці та Каховському
районі Херсонської області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 23
квітня 2014 року по справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Каховці
та Каховському районі Херсонської
області до Відкритого акціонерного
товариства «Каховський
ремонтно-механічний завод
«Сільгоспагрегат» про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Каховці та Каховському районі
Херсонської області (далі - позивач, або
УПФУ в м. Каховці та Каховському районі
Херсонської області) звернулось до
суду із адміністративним позовом до
Відкритого акціонерного товариства
«Каховський ремонтно-механічний завод
«Сільгоспагрегат» (далі - відповідач,
або ВАТ «КРМЗ «Сільгоспагрегат») про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, за
період з 01.03.2014 року по 25.03.2014 року у
розмірі 4471,53 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 квітня
2014 року вказані позовні вимоги
задоволено частково, суму
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій стягнуто з
відповідача у розмірі 3890,13 грн., решту
позовних вимог залишено без
задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказане рішення та ухвалити нове про
задоволення адміністративного позову
в повному обсязі, наголошуючи, на
порушенні судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального права.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
ВАТ «КРМЗ «Сільгоспагрегат», як
платник внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
знаходиться на обліку в УПФУ в м.
Каховці та Каховському районі
Херсонської області.

У зв'язку із наявною у ВАТ «КРМЗ
«Сільгоспагрегат» заборгованістю по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, у
розмірі 3890,13 грн., що утворилась за
період з 01.03.2014 року по 25.03.2014 року,
позивачем направлено на адресу
підприємства відповідний розрахунок
про сплату вказаних сум.

Розрахунок цієї суми здійснено з
урахуванням п. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058 від 09 липня 2003 року,
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991 року
№ 1788-XII.

Крім того, у зв'язку із несплатою,
визначеної у розрахунку суми, яка
підлягає відшкодуванню відповідачем,
позивач звернувся до суду про
стягнення в судовому порядку
відповідної заборгованості у розмірі
4471,53 грн.

Вирішуючи спір та задовольняючи
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі
3890,13 грн., суд першої інстанції
посилався на узгодженість вказаного
зобов'язання лише в цій частині боргу,
та заборгованість у розмірі 581,40 грн., на
думку суду першої інстанції, не
підлягає стягненню за цим позовом,
оскільки розрахунок про відшкодування
відповідних сум у цьому розмірі
відповідачу не надсилався, а тому
фактично вказана сума не є узгодженою.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058,
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

Для запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються відповідно до пунктів
«а» та «б-з» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05
листопада 1991 року №1788-XII. В разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058 від 09 липня 2003 року.

Порядок відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонд України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
визначається Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України
№ 21-1 від 19 грудня 2003 року,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за № 64/8663.

Відповідно до п.п. 6.4 (у редакції
постанови правління Пенсійного фонду
України від 10 жовтня 2006 року № 14-5), 6.8 (у
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин) вказаної
Інструкції, розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій.

Аналіз зазначених норм показав, що
обов'язок визначення сум відшкодування
витрат на виплату і доставку пенсій
покладено на позивача, а відповідач в
свою чергу має здійснити відшкодування
зазначених витрат в розмірах,
визначених позивачем у відповідних
розрахунках.

Згідно даних картки особового рахунку
по відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за Списком № 2, за період з 01.03.2014 року по
26.03.2014 року відповідачем підлягають
відшкодуванню відповідні витрати у
сумі 4471,53 грн.

На виконання покладених на пенсійний
орган функцій, позивачем надіслано на
адресу відповідача розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, понесених
за вказаний період на суму 3890,13 грн.

Зазначений розрахунок було отримано
відповідачем, а тому не сплата
підприємством цих сум у встановлені
терміни, враховуючи, що чинне
законодавство не передбачає
звільнення від такого обов'язку,
ініціює виникнення відповідної
заборгованості по цьому збору, а
позивач в свою чергу має відповідне
право на її стягнення в судовому
порядку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що чинне законодавство
передбачає, що відшкодуванню
підлягають суми у розмірі, визначені
пенсійним органом у відповідних
розрахунках.

Таким чином, колегія суддів,
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності підстав щодо
стягнення з відповідача
заборгованості, яка виникла в
результаті несплати відшкодувань
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, визначених
у відповідному розрахунку, тобто у
розмірі 3890,13 грн., та враховує, що на
суму 581,40 грн. витрат позивачем
відповідний розрахунок на адресу
відповідача не надсилався, а тому
вказана сума не може вважатись
узгодженою та унеможливлює прийти до
висновку про її стягнення в судовому
порядку за цим позовом.

Крім того, колегія суддів враховує, що
чинним законодавством не передбачено
порядок відшкодування сум, які за
якихось обставин збільшуються після
направлення відповідного розрахунку
без повідомлення про такі обставини
страхувальника, тобто ці витрати мають
відшкодовуватись виключно у розмірах,
визначених у відповідних розрахунках.

З матеріалів справи та зі змісту
апеляційної скарги, доданих
документів, не вбачається направлення
на адресу відповідача розрахунку
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, понесених
за вказаний період, на суму 581,40 грн.

Таким чином, колегія суддів,
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності підстав щодо
стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 3890,13
грн. та про відсутність підстав для
стягнення відповідних сум у розмірі
581,40 грн., та вважає, що суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги
встановлених обставин справи та
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

За таких обставин, оскільки висновки
суду першої інстанції обґрунтовані та
відповідають чинному законодавству,
колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС
України, приходить до висновку про
залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Каховці
та Каховському районі Херсонської
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 23
квітня 2014 року - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 квітня
2014 року по справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Каховці
та Каховському районі Херсонської
області до Відкритого акціонерного
товариства «Каховський
ремонтно-механічний завод
«Сільгоспагрегат» про стягнення
заборгованості - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/