Справа № К/9991/37077/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/37077/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Іваненко Я.Л., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Корольовської районної ради міста
Житомира про стягнення невиплачених
коштів, передбачених Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Апеляційного суду Житомирської
області від 11 травня 2011 року, -

встановив:

У травні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд
із позовом, у якому просив визнати дії
Управління праці та соціального
захисту населення Корольовської
районної ради міста Житомира
неправомірними, стягнути з відповідача
на його користь щомісячну грошову
допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва у розмірі 1067,40
гривень і доплату як особі, яка
проживає на територіях радіоактивного
забруднення, в сумі 24447,60 гривень
відповідно до статтей 37, 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон
№ 796-XII) за період з 1 січня 2002 року по 31
грудня 2007 року.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 17
червня 2009 року позов задоволено
частково. Визнано дії Управління праці
та соціального захисту населення
Корольовської районної ради міста
Житомира по застосуванню постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1996 року № 836 в частині визначення
ОСОБА_4 розміру доплати громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, за період з 1 січня 2002
року по 31 грудня 2007 року,
неправомірними. Стягнуто з відповідача
на користь ОСОБА_4 доплату громадянам,
які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
передбачену статтею 39 Закону № 796-XII за
період з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2007
року в сумі 24438,84 гривень. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду
Житомирської області від 11 травня
2011 року постанову Овруцького
районного суду Житомирської області
від 17 червня 2009 року скасовано,
прийнято нову постанову, якою ОСОБА_4 в
задоволенні позовних вимог до
Управління праці та соціального
захисту населення Корольовської
районної ради міста Житомира про
стягнення невиплачених коштів за
період з 1 січня 2002 року по 31 грудня 2007
року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Апеляційного суду Житомирської
області від 11 травня 2011 року та
залишити в силі постанову Овруцького
районного суду Житомирської області
від 17 червня 2009 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно частин 1, 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства

України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 має статус
потерпілого від Чорнобильської
катастрофи 3 категорії, проживає та
працює в місті Овручі Житомирської
області, яке відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 23 липня
1991 року № 106 віднесене до зони
гарантованого добровільного
відселення. Доплату як особі, яка
працює на території радіоактивного
забруднення, позивачеві проведено у
розмірі, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року №
836.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом позову ОСОБА_4 є порушення
Управлінням праці та соціального
захисту населення Корольовської
районної ради міста Житомира його прав,
передбачених статтями 37, 39 Закону
№ 796-ХІІ, які, на його думку, мали місце у
період часу з 1 січня 2002 року по 31
грудня 2007 року, а звернувся він за їх
захистом до суду тільки 5 травня
2009 року.

Згідно частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України (у редакції чинній на час
звернення до суду із вказаним позовом)
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції чинній на час
звернення до суду із вказаним позовом)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог виходив з того, що ОСОБА_4
пропустив річний строк звернення до
суду за захистом своїх прав, а
відповідач наполягав на застосуванні
наслідків пропуску такого строку,
посилаючись на подане ним заперечення
на позовну заяву. Однак, в матеріалах
справи відсутнє таке заперечення чи
будь-яке інше підтвердження ставлення
відповідача до пропуску позивачем
процесуального строку для можливого
застосування в суді першої інстанції
положень статтей 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Разом з тим, ухвалюючи рішення
апеляційний суд не звернув уваги на те,
що судом першої інстанції розглянуті
вимоги ОСОБА_4 лише в частині доплати
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
передбаченої статтею 39 Закону № 796-ХІІ,
в той час, як з тексту позовної заяви
вбачається, що позивач просив суд
стягнути з відповідача і грошову
допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва відповідно до
статті 37 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги те, що судом
апеляційної інстанції порушено норми
права, які істотно вплинули на повноту
з'ясування фактичних обставин справи,
рішення підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції,
оскільки суд касаційної інстанції
позбавлений можливості встановлювати
та визначати доведеними обставини, які
не були встановлені в судовому рішенні,
та вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу.
Під час нового розгляду справи суду
слід взяти до уваги викладене в цій
ухвалі, всебічно, повно й об'єктивно
встановити обставини, які підлягають
доведенню в судовому процесі
відповідно до предмету спору.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Постанову Апеляційного суду
Житомирської області від 11 травня
2011 року - скасувати, а справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Корольовської районної ради міста
Житомира про стягнення невиплачених
коштів, передбачених Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» - направити
до суду апеляційної інстанції на новий
розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Іваненко Я.Л.

Стародуб О.П.