Справа № 820/11809/14
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р.Справа № 820/11809/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Фірми "ДЕЛЬТА-С ЛТД" на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 04.09.2014р. по
справі № 820/11809/14

за позовом Фірми "ДЕЛЬТА-С ЛТД"

до Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фірма "ДЕЛЬТА-С ЛТД" звернувся
до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області (далі-відповідач), в якому
просив скасувати податкове
повідомлення-рішення за № від
08.04.2014 року на суму 87850,50 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 04.09.2014 р.
відмовлено в задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, а
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 04.09.2014 р. по
справі за № 820/11809/14-а та прийняти нову
про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги вимоги
апеляційної скарги, позивач
посилається на прийняття оскаржуваної
постанови з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
а також на доводи та обставини,
викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача надав до суду
апеляційної інстанції письмові
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких, посилається на обґрунтованість
та об'єктивність рішення суду першої
інстанції, просить залишити його без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Представники сторін в судове засідання
суду апеляційної інстанції не з'явився,
про дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що фахівцями Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка фірми "Дельта-С ЛТД"
з питань дотримання вимог податкового
законодавства з ПДВ по
взаємовідносинам з ТОВ
"Юрполіс-Компані" за період липень 2012 р.,
грудень 2012 р., березень-квітень 2013 р., за
наслідками якої було складено акт від
21.03.2014 року № 305/22/23757852, яким встановлено
відсутність об'єкту оподаткування при
придбанні послуг, які підпадають під
визначення ст. 185, п. 198.3 ст. 198 ПКУ, в
результаті чого встановлено заниження
ПДВ на суму 58567 грн., у зв"язку з
придбанням послуг у ТОВ
"Юрполіс-Компані" та прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 08.04.2014
року на суму грошового зобов'язання 87
850,50 грн.

На адресу відповідача надсилалися
наступні акти:

- від 15.1 1.2012 року № 531/22-4/33901201 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "ЮРПОЛІС - КОМПАНІ" щодо
документального підтвердження
господарських

відносин, із платниками податків та
зборів, їх реальності та повноти
відображення в обліку за
червень-серпень 2012 року";

- від 24.01.2013 року № 156/22-4/33901201 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "ЮРПОЛІС - КОМПАНІ" щодо
документального підтвердження
господарських

відносин, із платниками податків та
зборів, їх реальності та повноти
відображення в обліку за грудень 2012
року";

- від 10.06.2013 року № 388/22.5-07/33901201 "Про
неможливість проведення перевірки

ТОВ "ЮРПОЛІС - КОМПАНІ", щодо документального
підтвердження господарських відносин,
із платниками податків та зборів, їх
реальності та повноти відображення в
обліку за березень 2013 року";

- від 12.07.2013 року № 9/20-31-22-03-07/33901201 "Про
неможливість проведення перевірки ТОВ
"ЮРПОЛІС - КОМПАНІ" з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ
"ТЕХНО-ПРОМКОМПЛЕКС" за період 01.04.2013
року по 30.04.2013 року та подальшого
ланцюга постачання", яким встановлено
нереальність здійснення господарських
операцій між ТОВ "ЮРПОЛІС-КОМПАНІ" та
покупцями за червень-серпень 2012 року,
грудень 2012 р., березень 2013 р., квітень 2013
р.

Висновками зазначених актів
встановлено відсутність ознак
реальності вчинення господарських
операцій ТОВ "Юрполіс - Компані" за
жовтень 2012 р., травень 2013 р. та серпень
2013 р.

Відповідачем на адресу позивача було
направлено запит про надання пояснень
та їх документальних підтверджень з
визначенням переліку документів, що
підтверджують реальність проведених
господарських операцій № 221/10/20-09-22-61 по
взаємовідносинам з ТОВ "Юрполіс -
Компані" за період жовтень 2012 р.,
травень 2013 р. та серпень 2013 р.

Натомість, листом від 25.02.2014 р. № 25/01
позивачем надана не в повному обсязі
інформація запитувана контролюючим
органом.

Винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення обумовлено
висновками акту документальної
позапланової невиїзної перевірки №
305/22/23757852 від 21.03.2014 р. про
неправомірність включення до складу
витрат в податковому обліку сум по
взаємовідносинам позивача ТОВ "Юрполіс
- Компані".

Позивач, не погодившись із податковим
повідомленням - рішенням за № від
08.04.2014 року, звернувся до суду із
зазначеним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що матеріалами справи не
підтверджена реальність господарських
операцій, здійснених між ТОВ фірмою
"ДЕЛЬТА-С ЛТД" та ТОВ "Юрполіс Компані"
та пов'язаність сформованих витрат з
господарською діяльністю позивача, що
свідчить про правомірність
донарахування позивачу податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за оскаржуваним податковим
повідомленням - рішенням.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Наслідки в податковому обліку платника
податків створюють лише реально
вчинені господарські операції, тобто
такі, що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника, та відповідають
змісту, укладених платником податку
договорів.

Таким чином, в даному випадку
дослідженню підлягає реальність
господарських операцій, що є
визначальною для визначення
податкових зобов'язань та виникнення
права на податковий кредит та витрат;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та витрати.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

За приписами п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.4 ст. 198 Податкового
кодексу України якщо платник податку
придбає (виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За змістом п. 201.7 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на формування
витрат та податкового кредиту з ПДВ
настають лише у разі реального
(фактичного) вчинення господарських
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг), що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника, та відповідають
економічному змісту, відображеному в
укладених платником податку договорах,
а не лише оформлення відповідних
документів або рух грошових коштів на
рахунках платників податку.

При цьому, для формування податкового
кредиту мають значення податкові
накладні та інші первинні документи,
які, виходячи з наведеного, видаються
на підтвердження реально вчиненої
операції.

Однак, наявність податкових накладних
є необхідною, але не безумовною
підставою для отримання платником
податку права на податковий кредит з
податку на додану вартість.

Законом України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
визначено правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні.

Так, ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
цей Закон поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності, які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
з законодавством.

Згідно положень ч. 1 ст. 9 вказаного
закону підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, право на віднесення сум податку
до податкового кредиту виникає у разі
реального здійснення операцій,
підтверджених первинними документами,
складеними відповідно до вимог чинного
законодавства.

Як свідчать письмові докази, позивачем
відображені в податковій звітності
правові взаємовідносини з ТОВ "Юрполіс
- Компані", які склалися в межах
договорів про надання юридичних послуг
від 18.06.2012 р. № 29, від 12.07.2012 р. № 32, від
19.11.2012 р. № 19/11/12, від 25.02.2013 р. № 25/02/13, від
01.03.2013 р. №01/03/13, від 02.04.2013 р. №02/04/13.

До перевірки платником податків надані
акти прийому - передачі наданих
юридичних послуг, протоколи
встановлення договірної ціни,
податкові та видаткові накладні,
платіжні доручення.

Проте, надані до перевірки документи не
містять відомості, щодо кількості
складених висновків та довідок з
правових питань, які виникали при
здійсненні діяльності, складених
проектів процесуальних документів,
скарг, претензій та позовних заяв (яких,
коли, ким), проведених перевірок
відповідності вимогам законодавства
внутрішніх документів (коли, ким та
щодо яких документів такі перевірки
проводились), наданих виконавцем усних
та письмових консультацій з юридичних
питань (їх кількості та тематики, дат
надання, осіб, що їх надавали, фахової
підготовки таких осіб); щотижневого
отримання від ТОВ "ЮРПОЛІС-КОМПАНІ"
інформації про зміни в діючому
законодавстві, кількість
організованих та проведених ТОВ
"ЮРПОЛІС-КОМПАНІ" з працівниками ФІРМА
"ДЕЛЬТА - С" ЛТД занять з вивчення
нормативно-правових актів (дати
проведення занять, учасники таких
занять, складені протоколи за
результатами таких занять, місця
проведення, журнали відвідувань,
прийняття заліків, аркуші
ознайомлення, тощо).

Позивачем також не надано документів,
що свідчать про виконання умов
укладених договорів, зокрема, доказів
підготовки контрактів, угод та
договорів здійснення інших послуг
обумовлених договорами. Відповідно до
п. 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів бухгалтерського
обліку затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
24.051995 р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.,
первинні документи (на паперових і
машино зчитувальних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складено документ, назва документа
(форми), код форми, місце складання,
зміст господарської операції, та її
вимірники (у натуральному і вартісному
виразі), посади, прізвища і підписи
осіб, відповідальних за дозвіл та
здійснення господарської операції і.
складання первинного документа.

Всупереч зазначеному, актах
здачі-прийняття робіт відсутня
інформація щодо кількості витраченого
часу на виконання кожної окремої
послуги, а саме: надання усних та
письмових консультацій з правових
питань; здійснення аналізу внутрішньої
документації фірми "Дельта-С" ЛТД,
складання документів правового
характеру, надання позивачу діючі
нормативно-правові акти, інструкції та
інших документів.

Протоколи встановлення договірної
ціни та акти здачі-приймання виконаних
послуг не містять обсяг та одиницю
виміру наданих послуг, вартість
наданих послуг в погодинному або
іншому виразі, їх деталізація.

Ззгідно Довідки про включення до
ЄДРПОУ, в період який перевірявся,
суб'єктом господарювання було
здійснено наступні види діяльності:
ремонт і технічне обслуговування
електричного устаткування; інші
будівельно-монтажні роботи; надання в
оренду й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна.
Платником податків не надано пояснень
та їх документального підтвердження
щодо використання зазначених послуг у
своїй господарській діяльності та
досягнення певної економічної мети.

Крім того, відповідно до протоколів
встановлення договірної ціни за липень
2012 р., грудень 2012 р., березень 2013 р.,
квітень 2013 р., сума коштів, яку замовник
повинен сплатити виконавцю за виконані
ним послуги, визначається з кількості
321 година та 323 години наданих юридичних
послуг у липні 2012 р., 290 годин у грудні 2012
р., 290 годин та 295 годин у березні 2013 р., 290
годин у квітні 2013 р. Слід звернути
увагу, що згідно з наданими документами
(акти прийому-передачі робіт та
договори) юридичні послуги начебто
були надані у липні 2012 р. з 18.06.2012 р. по
09.07.2012 р., з 12.07.2012 р. по 31.07.2012 р., у грудні
2012 р. з 19.11.2012 р. по 14.12.2012 р., у березні 2013
р. з 25.02.2013 р. по 12.03.2013 р. та з 01.03.2013 р. по
28.03.2013 р., у квітні 2013 р. з 02.04.2013 р. по
30.04.2013 р. Навіть за умови роботи без
вихідних та перерв такі послуги мали б
надаватись у липні 2012 р. більше 14 годин
щодня, у грудні 2012р. більше 9 годин
щодня, у березні 2013 р. більше 16 годин, у
квітні 2013 р. по 10 годин, що є об'єктивно
неможливим.

З огляду на наведене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що з наданих
документів не вбачається, що придбання
послуги відповідало критерію
економічної доцільності і цілям
господарської діяльності, а тому є всі
підстави стверджувати, що таке
придбання було направлено виключно на
отримання податкової вигоди у вигляді
зменшення об'єкту оподаткування.

Колегія суддів вважає за необхідне
звернути увагу, що позивач до перевірки
не надав звітів складених ТОВ "Юрполіс -
Компані" за результатами наданих
юридичних послуг, а надані до суду
останні не в повній мірі підтверджують
обґрунтованість понесених позивачем
таких витрат.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що згідно абзацу 1 п. 44.6 ст. 44
Податкового кодексу України факт
ненадання документів, що підтверджують
показники податкової звітності, до
закінчення перевірки, слід
кваліфікувати як відсутність таких
документів на час складання податкової
звітності. Вказане кореспондується і з
положеннями абзацу 2 п. 44.6 ст. 44 та п. 44.7
ст. 44 Податкового кодексу України, в
котрих наведено виключні випадки, за
яких ненадані при проведенні перевірки
документи мають бути враховані органом
державної податкової служби при
прийнятті рішення та можуть впливати
на його правомірність. В інших, не
визначених законодавством, випадках, в
тому числі у випадку надання первинних
документів лише в ході судового
оскарження, факт наявності таких
документів не може свідчити про
неправомірність прийнятого органом
державної податкової служби рішення,
що оскаржується. Документи, котрі не
надавались в ході проведення перевірки
та до винесення податкового
повідомлення-рішення за висновками
такої перевірки не є допустимими
доказами в розумінні ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в частині допустимості
доказів.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що витрати сформовані від ТОВ
"Юрполіс Компані" не пов'язані з
господарською діяльністю
підприємства, так як не підтверджені
первинними документами, тому
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення є обґрунтованим та
правомірним.

Отже, колегія суддів, переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фірми "ДЕЛЬТА-С ЛТД"
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 04.09.2014р. по
справі № 820/11809/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О.