Справа № 2-а-3606/11/0308
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
Справа №
9104/1776/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради на постанову
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 березня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради зобов'язання
провести перерахунок і виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 25.02.2011 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради в якому
просив провести перерахунок щорічної
допомоги на оздоровлення за період з
01.04.2008 року по 31.12.2010 року згідно ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язати здійснити
виплату заборгованості щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
проведеного перерахунку.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 04 березня 2011
року адміністративний позов за 2008, 2009
роки - залишено без розгляду.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 22 березня
2011 року позов задоволено, зобов'язано
Департамент соціальної політики
Луцької міської ради провести
перерахунок та виплатити позивачу
щорічну одноразову допомогу на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з врахуванням виплачених
сум.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Департамент
соціальної політики Луцької міської
ради оскаржив його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до ст. 63 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат здійснюється з
державного бюджету, а згідно з вимогами
ст. 62 роз'яснено, що порядок
застосування провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковим
для виконання. Цей порядок було
визначено постановою Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
№562, у відповідності до якої позивачу
проведено 15.11.2010 виплату допомоги на
оздоровлення в розмірі 120,00 гривень.

Згідно ст. 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
Кабінету Міністрів України надано
право у 2010 році встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.
Дана норма неконституційною не
визнавалася.

З врахуванням вище наведеного просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити позивачу в задоволені
позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
правильно зазначив, що згідно ч. 4 ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічна допомога
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії
виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. При цьому
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати. Така
допомога позивачу виплачена в меншому
розмірі і відповідач при цьому
послався на постанову Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно вказав, що Закон
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має вищу юридичну силу ніж постанова
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року № 562 та виходячи з засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами, дії
відповідача щодо невиплати позивачу
зазначеної допомоги в повному розмірі
є неправомірними, а тому останнього
слід зобов'язати провести перерахунок
та виплатити позивачу щорічну
одноразову допомогу на оздоровлення за
2010 рік з врахуванням виплачених сум
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради - залишити без задоволення, а
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 22 березня
2011 року у справі № 2а-3606/11- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин