Справа № 815/6024/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6024/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

о 11:00 год. головуючого
судді - Завальнюк І.В.,

за участю секретаря -
Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за поданням
Саратської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Одеській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Одеський завод
класичних вин» про підтвердження
обґрунтованості адміністративного
арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Орган доходів і зборів звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду із поданням в порядку п.2 ч.1 ст.183-3
КАС України, в якому просить суд
підтвердити обґрунтованість
адміністративного арешту майна ТОВ
«Одеський завод класичних вин». В
обґрунтування подання заявник
зазначив, що 21 жовтня 2014 року до
Саратської ОДПІ ГУ Міндоходів в
Одеській області надійшло звернення
від управління контролю за обігом та
оподаткування підакцизних товарів ГУ
Міндоходів в Одеській області від
21.10.2014 р. про застосування
адміністративного арешту майна
платника податків. Згідно матеріалів
звернення 21.10.2014 р. посадовими особами
Державної фіскальної служби України та
Головного управління Міндоходів в
Одеській області був здійсненний вихід
з метою проведення фактичної перевірки
ТОВ «Одеський завод класичних вин».
Після ознайомлення з направленням та
отримання копії наказу директор
Товариства доручив розписатись в
направленні представнику за
довіреністю Снітку А.С. та відмовився
від допуску посадових осіб. У зв'язку із
тим, що посадові особи Саратської ОДПІ
ГУ Міндоходів в Одеській області не
були допущені до проведення фактичної
перевірки ТОВ «Одеський завод
класичних вин», начальником податкової
інспекції прийнято рішення про
застосування умовного арешту майна
платника податків на підставі пп.94.2.3
п.94.2 ст.94 ПК України.

В судовому засіданні представник
заявника викладені у поданні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
задовольнити подання, додатково
пояснивши, що в ході проведення
фактичної перевірки керівник
відповідача відмовився проводити
інвентаризацію основних засобів, що
стало підставою для застосування
адміністративного арешту.

Представник відповідача до суду не
з'явився, про час там місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином; згідно наданого до канцелярії
суду заперечення в задоволенні подання
просив відмовити та розглянути справу
без його участі. В обґрунтування
заперечень послався на
безпідставність викладених у поданні
обставин. Зокрема на те, що перевіряючі
були допущені до проведення перевірки,
що підтверджується фото з камер
відеоспостереження. Під час перевірки
ввечері 20.10.2014 р. ними було здійснено
огляд території виноробного комплексу,
ємностей для зберігання
виноматеріалів відкритого типу
зберігання, цеху переробки винограду
та склад готової продукції. Зранку
наступного дня, 21.10.2014 р., перевіряючі
знову були допущені до перевірки та їм
було запропоновано перевірити
документи, на що останні відмовились.
Будь-яких вимог провести
інвентаризацію перевіряючими не
висувалося. При цьому в межах фактичної
перевірки проведення інвентаризації
не передбачено чинним законодавством,
у зв'язку із чим відповідні вимоги
податкового органу безпідставні.

Вислухавши пояснення представника
заявника та дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про
необґрунтованість подання податкового
органу та відсутність підстав для його
задоволення.

Судом встановлено, що на виконання
вимог ДФС України від 16.10.2014 р.
№7506/7/99-99-21-02-17 з метою здійснення
контролю дотримання вимог діючого
законодавства у сфері виробництва та
обігу алкогольних напоїв, наявності
документа, що підтверджує державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців відповідно до закону,
ліцензій, патентів, свідоцтв, на
підставі ст.20, п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України
головою комісії з реорганізації ГУ
Міндоходів в Одеській області Н.І.
Приймак видано наказ № 1356 від 17.10.2014 р.
про проведення фактичної перевірки ТОВ
«ОЗКВ» щодо дотримання вимог
законодавства з питань регулювання
діяльності у сфері виробництва та
обігу спирту, алкогольних напоїв.

На підставі ст.20, п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК
України, Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», інших нормативно-правових
актів, які регулюють ліцензування,
виробництво, обіг, зберігання спирту,
алкогольних напоїв, тютюнових виробів
та наказу від 17.10.2014 р. № 1356 ГУ
Міндоходів в Одеській області видано
направлення на перевірку від 17.10.2014 р.
№№ 530, 531, 532, 533.

З вищезазначених направлень
вбачається, що 20 жовтня 2014 року о 18:00
годині останні були пред'явленні
уповноваженій особі ТОВ «ОЗКВ» - Снітко
А.С., якому також було вручено копію
наказу від 17.10.2014 р. № 1356.

З наданих представником відповідача
фотографічних матеріалів вбачається,
що 20 жовтня 2014 р. о 18:36 год. - 18:40 год. на
території ТОВ «ОЗКВ» перебували особи,
яких ідентифіковано як перевіряючих
співробітників контролюючого органу.
Крім того, у запереченнях проти подання
відповідачем зазначено, що перевіряючі
безперешкодно були допущенні до
перевірки наступного дня - 21 жовтня 2014
року.

Отже твердження податкового органу у
поданні про недопущення перевіряючих
до проведення фактичної перевірки не
знайшло свого підтвердження в ході
судового розгляду справи.

Крім того, з матеріалів подання
податкового органу вбачається, що
21.10.2014 р. було складено акт «Відмови від
допуску до перевірки» № 80, в якому
зазначено, що після ознайомлення із
направленнями на перевірку та
отримання копії наказу директор ТОВ
«ОЗКВ» Антонов К.В. відмовив у
проведенні інвентаризації.

У зв'язку із цим заступник начальника
управління контролю за обігом та
оподаткуванням підакцизних товарів ГУ
Міндоходів в Одеській області А.В.
Астрєйко звернувся в порядку
застосування адміністративного арешту
майна платника податків до начальника
Саратської ОДПІ ГУ Міндоходів в
Одеській області Савенко Є.Ю.,
зазначивши у зверненні в якості
підстави для застосування арешту - факт
відмови від проведення інвентаризації
та зняття залишків
товарно-матеріальних цінностей та
пославшись на положення пп.20.1.9 п.20.1 ст.20
ПК України.

За результатами розгляду
вищезазначеного рішення начальником
Саратської ОДПІ ГУ Міндоходів в
Одеській області о 12:30 годині 22.10.2014 р.
прийнято рішення про застосування
умовного адміністративного арешту
майна ТОВ «ОЗКВ», що перебуває за
адресою: вул. Шевченка, 59, с. Базар'янка
Татарбунарського району Одеської
області.

Таким чином, фактичною підставою для
застосування адміністративного арешту
слугував не факт недопущення посадових
осіб до перевірки, а відмова від
проведення інвентаризації.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд не
знайшов підстав для підтвердження
обґрунтованості застосування
адміністративного арешту майна ТОВ
«ОЗКВ», у зв'язку із чим подання
задоволенню не підлягає з огляду на
наступне.

Як вбачається з рішення начальника
Саратської ОДПІ ГУ Міндоходів в
Одеській області про застосування
адміністративного арешту майна
платника податків від 22.10.2014 р., останнє
винесено на підставі пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК
України.

У свою чергу, зазначеною нормою
передбачено, що арешт майна може бути
застосовано, якщо платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб
контролюючого органу.

Підпунктом 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК
України у правах контролюючого органу,
серед іншого, передбачено право
вимагати під час проведення перевірок
від платників податків, що
перевіряються, проведення
інвентаризації основних засобів,
товарно-матеріальних цінностей,
коштів, зняття залишків
товарно-матеріальних цінностей,
готівки. У разі відмови платника
податків (його посадових осіб або осіб,
які здійснюють готівкові розрахунки
та/або провадять діяльність, що
підлягає ліцензуванню, патентуванню
та/або сертифікації) від проведення
такої інвентаризації або ненадання для
перевірки документів, їх копій (за
умови наявності таких документів)
застосовуються заходи, передбачені
статтею 94 цього Кодексу;

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» для підтвердження
правильності та достовірності даних
бухгалтерського обліку та звітності,
передбачено проведення
підприємствами, їх об'єднаннями та
госпрозрахунковими організаціями
(далі - підприємство) незалежно від форм
власності інвентаризації майна, коштів
і фінансових зобов'язань.

Відповідно до Порядку подання
фінансової звітності, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2000 р. N 419, порядок
проведення інвентаризації та
врегулювання розбіжностей щодо
фактичної наявності активів та
зобов'язань з даними бухгалтерського
обліку визначається Мінфіном.

У свою чергу, відповідно до п.3
Інструкції по інвентаризації основних
засобів, нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затвердженій наказом
Міністерства фінансів України від 11
серпня 1994 р. N 69, проведення
інвентаризації, серед іншого, є
обов'язковим за судовим рішенням або на
підставі належним чином оформленого
документа органу, який відповідно до
закону має право вимагати проведення
такої інвентаризації. У цих випадках
інвентаризація має розпочатися у
термін, зазначений у належним чином
оформленому документі зазначених
органів, але не раніше дня отримання
підприємством відповідного документа.

Перелік випадків для обов'язкової
інвентаризації є вичерпаним та
складається з визначених підпунктами
«а»-«ж» пункту 3 Інструкції випадків,
які в спірних правовідносинах не
настали.

В ході офіційного з'ясування обставин у
справі судом не встановлено прийняття
відповідного документа (вимоги) щодо
проведення інвентаризації ТОВ «ОЗКВ»
органом, який відповідно до закону має
право вимагати проведення такої
інвентаризації, що не заперечувалося
представником позивача в судовому
засіданні. У зв'язку із цим суд дійшов
висновку про ненастання передбачених
пп.20.1.9 п.20.1 ст.20 ПК України в
кореспонденції з пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК
України наслідків у вигляді обов'язку
підприємства провести таку
інвентаризацію та настання
відповідних негативних наслідків за
відмову від проведення останньої.

Поряд із тим, суд вважає обґрунтованими
доводи ТОВ «ОЗКВ» про те, що проведення
фактичної перевірки не дозволяє
контролюючому органу вимагати
проведення інвентаризації, що виключає
й неправомірну відмову у проведенні
такої інвентаризації, а отже й
обумовлені нею наслідки у вигляді
арешту майна платника податків.

Так, в силу пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України
фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Вищевказаною нормою встановлено
безпосередній предмет перевірки, який
охоплює дотримання підконтрольним
суб'єктом норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі про
виробництво та обіг підакцизних
товарів, дотримання роботодавцем
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками
(найманими особами).

В свою чергу, вимагати від платників
податків, що перевіряються, проведення
інвентаризації основних фондів,
товарно-матеріальних цінностей, коштів
ДФС має право під час проведення
документальних перевірок (пп.8 п.6
Положення про Державну фіскальну
службу України, затверджене постановою
Кабінету Міністрів України від 21
травня 2014 р. N 236).

Аналогічні права органу доходів і
зборів визначені у пп.8 п.6 Положення про
Міністерство доходів і зборів України,
затверджене Указом Президента України
від 18 березня 2013 року № 141/2013.

Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу
вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки, що з
огляду на запроваджений ст.8
Конституції України принцип
верховенства права та в кореспонденції
з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає
абсолютний і безумовний обов'язок
кожної особи, яка бере участь в
адміністративній справі довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В даному ж випадку судом достовірно
встановлено проведення саме фактичної
перевірки ТОВ «ОЗКВ», а не
документальної. Таким чином, системний
аналіз наведених правових норм при
застосуванні до правовідносин, що є
предметом судового дослідження, вказує
на те, що при проведенні фактичної
перевірки ТОВ «ОЗКВ» контролюючий
орган не був уповноваженим вимагати
проведення інвентаризації основних
фондів платника податків; відповідне
рішення у розумінні Інструкції по
інвентаризації основних засобів,
нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затвердженій наказом
Міністерства фінансів України від 11
серпня 1994 р. N 69, не приймалося та
підконтрольному суб'єкту не вручалося,
у зв'язку із чим застосування органом
доходів і зборів адміністративного
арешту майна ТОВ «ОЗКВ» є
необґрунтованим.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
викладених у зверненні органу
державної податкової служби вимог, у
зв'язку із чим в задоволенні подання
слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч.8 ст.183-3, п.4 ч.2 ст.256 КАС
України постанови суду, прийняті в
порядку ст.183-3 цього Кодексу,
виконуються негайно.

Керуючись ст.ст.158-163, 183-3 КАС України,
суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання Саратської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Одеський завод
класичних вин» про підтвердження
обґрунтованості адміністративного
арешту майна платника податків,
застосованого рішенням Саратської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області від 22
жовтня 2014 року о 12:30 год., відмовити.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 27
жовтня 2014 року.

Суддя
_______________ І.В. Завальнюк