Справа № 815/8629/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8629/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Тарасишина О.М. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Коваля
М.П.

- Семенюка Г.В.

при секретарі -
Алексєєвої Н.М.

за участю представника апелянта
Українсько-Австрійсько-Російського
науково-виробничого спільного
підприємства "Конкорд" (Товариство з
обмеженою відповідальністю)- Попова
В.В.

за участю представника відповідача
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області - Караханяна А.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Одесі
апеляційну скаргу
Українсько-Австрійсько-Російського
науково-виробничого спільного
підприємства "Конкорд" (Товариство з
обмеженою відповідальністю) на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014 р. по
справі № 815/8629/13-а за адміністративним
позовом
Українсько-Австрійсько-Російського
науково-виробничого спільного
підприємства "Конкорд" (Товариство з
обмеженою відповідальністю) до
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
противоправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Українсько-Австрійсько-Російське
науково-виробниче спільне
підприємство "Конкорд" (ТОВ) звернулося
до суду першої інстанції з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання противоправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що первинними
документами, які були дослідження
підчас перевірки, підтверджується
здійснення господарських операцій з
контрагентом ТОВ «УММК», їх реальність,
а тому висновки податкового органу в
акті перевірки не відповідають
дійсності, податкове
повідомлення-рішення винесене
неправомірно та воно підлягає
скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги позивача.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що
Українсько-Австрійсько-Російське
науково-виробниче спільне
підприємство "Конкорд" (ТОВ)
зареєстровано як юридичну особу
Виконавчим комітетом Одеської міської
ради 24.12.1993 року (а.с. 27) та перебуває на
обліку як платник податків у ДПІ у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області.

Державною податковою інспекцією у
Малиновському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби на
підставі наказу №305 від 28.08.2013 року у
період з 29.08.2013 року по 04.09.2013 року
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку
Українсько-Австрійсько-Російського
науково-виробничого спільного
підприємства "Конкорд" (ТОВ) по
взаємовідносинам з
контрагентом-постачальником ТОВ
«УММК» за період з 01.11.2010 року по 31.12.2010
року, за результатами якої складено акт
№ 42/22-2//214/20038559/368 від 11.09.2013 року (а.с. 14-18).

Зазначеною перевіркою встановлено
порушення позивачем п. п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України по
операціям з ТОВ «УММК» в результаті
чого позивачем занижено податок на
додану вартість на 109603 грн.

На підставі виявлених порушень
Державною податковою інспекцією у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області винесено податкове
повідомлення-рішення № від 30.09.2013
року, яким збільшено позивачу суму
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість за основним платежем у
розмірі 109603 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 12108,5 грн.
(а.с. 19).

Позивач, не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням відповідача
№ від 30.09.2013 року, звернувся зі
скаргою до Головного управління
Міністерства доходів та зборів в
Одеській області (а.с. 20-23). 30.10.2013 р. було
надано рішення про результати розгляду
скарги, відповідно до якого скарга
залишена без задоволення, а податкове
повідомлення-рішення без змін (а.с. 24-26).

Також судом першої інстанції
встановлено, що з акту перевірки
підставами для висновку податкового
органу про заниження позивачем податку
на додану вартість є фіктивність ТОВ
«УММК», що встановлено в ході
досудового слідства по кримінальній
справі, наявність акту ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області ДПС №932/22-3/34321060 від 12.04.2012 року
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «УММК» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період з
01.01.2010 року по 31.12.2011 року», яким
встановлено відсутність умов та факту
ведення фінансово-господарської
діяльності цим підприємством (а.с. 73-95).

Згідно акту перевірки при проведенні
перевірки позивача, відповідачем було
використано декларації з податку на
додану вартість за 2010, 2011 рік, додаток 5
"розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту за 2010 рік, реєстри
виданих та отриманих податкових
накладних, договора, виписки банку,
бази даних ДПІ.

За перевіряємий період між позивачем
та ТОВ «УММК» були укладені наступні
договори: № 43-12 від 08.12.2010р, №44-12 від
09.12.2010р, №51-12 від 21.12.2010р, №52- 12 від
22.12.2010р, №56-12 від 27.12.2010р, №57-12 від
28.12.2010р, 58-12 від 28.12.2010р про встановлення
та монтаж системи відеоспостереження;
№ 59-12 від 29.12.2010р, №931 від 01.03.2011р, №932 від
03.03.2011р про встановлення та монтаж
системи відеоспостереження; за
договорами №08 від 24.01.2011р про
встановлення та монтаж системи
охоронної сигналізації; №14 від 21.02.2011р,
N937 від 08.03.2011р про встановлення та
монтаж системи відеоспостереження;
№53-12 від 23.12.2010р, №33 від 04.03.2011р про
встановлення та монтаж системи
відеоспостереження; №39-12 від 02.12.2010р
про встановлення та монтаж системи
відеоспостереження, N948-12 від 14.12.2010р про
встановлення та монтаж системи
контролю доступу; №35-111 від 26.11.2010р, №50-12
від 16.12.2010р про встановлення та монтаж
системи відеоспостереження; №49-12 від
16.12.2010р, №27 від 28.02.2011р про встановлення
систем відеоспостереження та контролю
доступу; №42-12 від 08.12.2010р, №15-02 від
08.02.2011р про встановлення систем
відеоспостереження та охорони
периметру; № 21 від 28.02.2011р, встановлення
та монтаж системи контролю доступу-
двопозиційних світлофорних модулів;
№22 від 28.02.2011р про встановлення системи
контролю положення транспортного
засобу на вагах; №31-11 від 23.11.2010р про
встановлення систем
відеоспостереження та охоронної
сигналізації; № 930 від 01.03.2011р про
ремонтно-відбудовні роботи по системі
відеоспостереження; №23 від 28.02.2011 про
встановлення та монтаж системи
охоронної сигналізації. За вказаними
договорами виписані відповідні
податкові накладні. У рахунок оплати
(або в рахунок передплати) перераховано
657617, 58 грн. Вказані обставини сторонами
не заперечувались під час розгляду
справи.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов висновку про
безпідставність заявлених позовних
вимог.

Колегія суддів вважає правильним такий
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. п. 7.4.1,
п. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» №168/97-ВР
від 3 квітня 1997 року (який діяв на момент
виникнення спірних правовідносин)
об'єктом оподаткування податком на
додану вартість є операції, зокрема, з
поставки товарів та послуг, місце
поставки яких знаходиться на митній
території України. Податковий кредит
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом звітного періоду, в
тому числі, у зв'язку з придбанням,
виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями,
які повинні бути оформлені у
відповідності до вимог п. п. 7.2.1, 7.2.3 п. 7.2
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

Таким чином, право на віднесення сум
податку на додану вартість, сплачених
при придбанні товару, до податкового
кредиту виникає у суб'єкта
господарювання в разі фактичного
придбання товару, наявність первинних
документів та використання в
господарській діяльності придбаного
товару чи послуг.

Із змісту ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (який діяв
на час виникнення спірних
правовідносин) вбачається, що валові
витрати це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності. Не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

При цьому, відповідно до ст. 1, ч. 1, 2 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» №996-XIV від 16 липня 1999 року
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій, які повинні
бути складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення та повинні мати назву, дату
і місце складання, назву підприємства,
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції,
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає акт перевірки ДПІ в
Приморському районі м. Одеси Одеської
області ДПС №932/22-3/34321060 від 12.04.2012 року
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «УММК» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період з
01.01.2010 року по 31.12.2011 року», яким
встановлено відсутність у ТОВ «УММК»
умов та факту ведення
фінансово-господарської діяльності, та
те, що в провадженні відділу податкової
міліції знаходилась кримінальна
справа №63, порушена за ознаками
складу злочинів, передбачених ч.3 ст.27,
ч.3 ст.28, ч.2 ст. 205, ч.3 ст.212, ч.3 ст.364 КК
України, з якої вбачається, що у продовж
2010-2011 років учасниками організованої
злочинної групи створено, зокрема, ТОВ
«УММК» на підставних осіб, що дали свою
згоду за грошову винагороду бути
засновниками і керівниками створених
суб'єктів підприємницької діяльності,
не здійснюючи статутну діяльність
підприємств, переслідуючи при цьому
мету прикриття своєї незаконної
діяльності, яка виразилась в сприянні
діючим підприємствам в проведенні
безтоварних фінансових операціях, в
мінімізації зобов'язань з податку на
додану вартість та штучному завищенні
валових витрат.

У судовому засіданні суду першої та
апеляційної інстанції представником
позивача зазначено, що первинну
документацію по контрагенту ТОВ "УММК"
в нього було викрадено.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає вирок Суворовського районного
суду м. Одеси по справі 1527/18756/12
відповідно до якого ОСОБА_4 засуджено
за ст.. 185,ч.1,186,ч.2,185, ч.2,15,115 ч.1 КК України.

Однак, колегія суддів не бере до уваги
даний вирок суду виходячи з того, що в
даному вироку не конкретизовано, що
саме було викрадено та не вказано
наявності викрадених первинних
документів по взаємовідносинам
позивача з ТОВ «УММК».

Крім того, відповідно до ч.3 ст.8
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» відповідальність за
організацію бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми), дату і місце складання, назву
підприємства, від імені якого складено
документ, зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції, посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку затвердженого
наказом Міністерства фінансів
України від 24 травня 1995 року № 88,
первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (далі -
первинні документи).

Доведення факту існування нікчемного
правочину повинно здійснюватись
певними засобами доказування. Тобто,
наявність доказів, на які посилаються
податкові органи під час проведення
перевірок, повинні міститися в актах
перевірки, та лише в цьому випадку
можуть бути підставою для встановлення
факту нікчемності (удаваності)
правочину та звернення до суду з
позовом про стягнення з платника
податків коштів, отриманих за
нікчемними угодами, проте вказане
документальне дослідження передбачає
аналіз усіх документів, необхідних для
документування господарських
операцій, зокрема, передбачених
нормативно-правовими актами (Цивільний
кодекс України, Господарський кодекс
України, Закон України "Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність" та ін.), зокрема: наявність
контрактів (договорів), пов'язаних з
реалізацією, поставкою,
купівлею-продажем товарів, тощо та
додатки до них, документи, які
підтверджують виконання договору або
наявність яких є обов'язковою згідно
змісту контракту (договору) (такі як -
акт прийому-передачі товару, акт
виконаних робіт, рахунки-фактури, тощо),
а також податкові накладні,
довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей), інші
дані, що свідчать про реальність
здійснюваних операцій,
фінансово-господарські документи, що
підтверджують сплату коштів (платіжні
доручення, виписки банківських установ
тощо), реєстри отриманих та виданих
податкових накладних.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з абз.1 п.198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Згідно з п.201.1 ст.201 Податкового кодексу
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну, у
якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити, а)
порядковий номер податкової накладної,
б) дата виписування податкової
накладної, в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг, г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця),
г) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку, д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг, е) опис
(номенклатура) товарі в/послуг та їх
кількість, обсяг, є) ціна постачання без
урахування податку, ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні, з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку, и) вид цивільно-правового
договору, і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201
Податкового кодексу України).

Згідно з п.201.6 ст.201 Податкового кодексу
України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна видасться
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України).

Ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

З матеріалів справи колегія суддів не
вбачає фактів на підтвердження
реального здійснення господарських
операцій позивача та ТОВ «УММК».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Українсько-Австрійсько-Російського
науково-виробничого спільного
підприємства "Конкорд" (Товариство з
обмеженою відповідальністю) - залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
21.01.2014 р. по справі за позовом
Українсько-Австрійсько-Російського
науково-виробничого спільного
підприємства "Конкорд" (Товариство з
обмеженою відповідальністю) до
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
противоправним та скасування
податкового повідомлення-рішення - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 22
жовтня 2014 р.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

судді
Коваль М.П.

Семенюк Г.В.