Справа № 2а-1474/11 161/17553/13-а 6а/161/70/13
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
Справа №
876/15407/13 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25 листопада 2013 року про
відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про
зміну способу та порядку виконання
рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області про
нарахування та виплату підвищення до
пенсії дитині війни,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 11.10.2013 року звернулася в суд з
заявою про зміну способу та порядку
виконання постанови Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 11 лютого 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області про нарахування та
виплату підвищення до пенсії дитині
війни, в частині виплати нарахованих
коштів, шляхом стягнення донарахованих
за постановою коштів з рахунку
управління.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 листопада 2013
року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його
в апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким заяву задовольнити.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції були недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
процесуального права. Зазначає, що
посилання суду на завершення
виконавчого провадження державним
виконавцем як на підставу для відмови у
задоволенні її заяви незаконною, адже,
державний виконавець був змушений
винести таку постанову і посилався у
ній на те, що сума нарахованих згідно
судового рішення включена у відомість
на виплату пенсії та при надходженні
коштів із Державного бюджету буде
виплачена Пенсійним фондом. Вказане
підтверджує той факт, що боржником було
виконано зобов'язальну частину
постанови Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 11 лютого 2011
року та нараховано їй надбавку до
пенсії як дитині війни за період з 20
червня 2010 року по 19 грудня 2010 року у
сумі 986 (дев'ятсот вісімдесят шість) грн.
74 коп. Вказана сума включена в
додаткову відомість на виплату пенсії,
а тому є усі підстави для заміни
способу і порядку виконання постанови
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 11 лютого 2011
року.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
ухвалу суду першої інстанції - без змін
з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи,
постановою Луцького міськрайонного
суду від 11.02.2011 року задоволено позовні
вимоги ОСОБА_1 та зобов'язано останній
провести перерахунок та виплату
підвищення до пенсії як дитині війни в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період з 20.06.2010 року по 19.12.2010 року
(а.с.12).

З копії виконавчого листа та
повідомлення ДВС видно, що виконавче
провадження завершено та державним
виконавцем 19.04.2013 року винесено
постанову про повернення виконавчого
документу стягувачу (а.с.29, 30).

Відмовляючи в задоволенні заяви суд
першої інстанції виходив з того, що
виконавче провадження завершено та
державним виконавцем 19.04.2013 року
винесено постанову про повернення
виконавчого документу стягувачу, а
тому викладені заявником вимоги до
задоволення не підлягають, оскільки
виконавчий лист на виконанні не
перебуває і зміна способу та порядку
виконання судового рішення в даному
випадку є недопустимими.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
вважаючи, що він відповідає нормам
матеріального права та фактичним
обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ст.14 КАС України судове рішення,
яким закінчується розгляд справи в
адміністративному суді, ухвалюється
іменем України. Постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Пунктом 2 частини 4 статті 105 КАС України
передбачено, що адміністративний позов
може містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії. (п.2 ч.2
ст.162 КАС України)

Відповідно до ч.1 ст.263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

Як видно з постанови Луцького
міськрайоного суду Волинської області
від 11 лютого 2011 року у справі №2а-1474/11,
зміненої постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 7 листопада 2012 року, яка набрала
законної сили, чітко зазначено спосіб
захисту порушеного права ОСОБА_1

Під зміною способу і порядку виконання
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення в
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленими. Тобто зі змісту
вказаної норми випливає, що суд за
наявності обґрунтованих підстав та
належних доказів, може змінити спосіб
та порядок виконання рішення суду, або
ж відмовити по даному питанню, не
змінюючи при цьому його змісту.

Приписи ст.263 КАС України передбачають
зміну чи встановлення порядку чи
способу виконання рішення, яке було
ухвалено судом у справі, а саме
резолютивної частини постанови, яка
містить висновки суду по суті позовних
вимог. Отже, суд, здійснюючи зміну
порядку чи способу виконання рішення,
не змінює змісту резолютивної частини
та не змінює спосіб захисту порушеного
права, обраний судом при вирішенні
справи.

Таким чином, в разі задоволення вимог
ОСОБА_1 фактично буде змінено по суті
зміст резолютивної частини постанови
суду, що в свою чергу є порушенням норм
процесуального права.

Вказана позиція підтверджується
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 07.02.2013р. К/9991/72278/12 по
аналогічній справі , якою ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02.10.2012р.
№131850/12/9104 про задоволення заяви про
зміну способу виконання рішення
скасовано, залишено в силі ухвалу
Сихівського районного суду м. Львова
від 25.06.2012р.

Також, колегія суддів, вважає за
потрібне наголосити, що покликання
відповідача на те, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій, передбачених Законом України
«Про соціальний захист дітей війни»,
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України, тому
виплата підвищення до пенсії у
збільшених розмірах буде можливою
тільки після виділення відповідних
коштів з Державного бюджету України є
безпідставними, оскільки відсутність
бюджетних асигнувань для задоволення
вимог позивача до уваги взяти не можна,
так як невиконання чи неналежне
виконання законів про виплати через
відсутність бюджетних коштів не є
підставою для виправдання недоплати
додаткової пенсії відповідно до Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що відсутні обставини, які
ускладнюють виконання такого рішення,
а відтак немає підстав для зміни
способу та порядку виконання судового
рішення, а тому в задоволенні заяви
відмовлено правомірно.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм процесуального
права, а доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і така
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25 листопада 2013 року у
справі №2а-1474/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук