Справа № 2а-3395/11
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/856/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області на
ухвалу Богунського районного суду
м.Житомира від 25 жовтня 2013 року про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення за поданням Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2013 року старший
державний виконавець Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області звернувся в суд з
поданням про зміну способу і порядку
виконання рішення у справі за позовом
ОСОБА_4, просив змінити спосіб і порядок
виконання рішення, визначений судом, на
спосіб стягнення коштів з боржника,
посилаючись на те, що зобов'язальна
частина судового рішення виконана
боржником - Управлінням Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області, що підтверджено
листом про нарахування заборгованості
в сумі 138,32 грн.

Ухвалою Богунського районного
суду м.Житомира від 25 жовтня 2013 року
подання задоволено. Змінено спосіб та
порядок виконання постанови
Богунського районного суду м.Житомира
від 7 листопада 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Богунському
районі м.Житомира Житомирської області
про визнання бездіяльності
протиправною і зобов'язання вчинити
дії, шляхом стягнення з Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області на користь ОСОБА_4
державної соціальної допомоги як
дитині війни за період з 15 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року включно,
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" у
розмірі 138 грн.32 коп.

Ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2013 року рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області подало касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судові рішення першої та
апеляційної інстанцій та у задоволенні
заяви відмовити.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Постановою Богунського районного
суду м. Житомира від 7 листопада 2011 року,
яка набрала законної сили, зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
м. Житомирі Житомирської області
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_4 державної соціальної допомоги
як дитині війни за період з 15 лютого
2011 року по 22 липня 2011 року включно,
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, яка розраховується залежно
від розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, з урахуванням
проведених виплат.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем, на
виконання вищезазначеної постанови
суду, проведено перерахунок ОСОБА_4
державної соціальної допомоги як
дитині війни за період з 15 лютого
2011 року по 22 липня 2011 року у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
урахуванням проведених виплат, розмір
якої становить 138,32 грн. З листа
відповідача від 10 жовтня 2013 року
вбачається, що виплата належної суми
буде проведена після надходження
фінансування.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
встановлено, що судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в
адміністративному суді, ухвалюється
іменем України. Постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Судове рішення набрало законної сили
та виконується у порядку встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до статті 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що суд може змінити спосіб і
порядок виконання рішення лише: 1) у
виняткових випадках; 2) за наявності
обставин, що ускладнюють його
виконання або роблять його неможливим;
3) за умови надання достатніх доказів
наявності таких обставин.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення суду слід розуміти прийняття
судом нових заходів реалізації
(виконання) рішення в разі неможливості
його виконання у спосіб і порядок,
встановлений раніше.

Зміна способу і порядку виконання
рішення суду може відбутися шляхом
заміни одного заходу примусового
виконання судового рішення іншим або
коли, при виконанні рішення
адміністративного суду, яким
присуджені певні речі або кошти,
неможливо їх повернути за їх
відсутності, що є підставою для
звернення стягнення на грошові кошти
тощо.

Даючи оцінку матеріалів доданих до
заяви про зміну способу і порядку
виконання рішення суду, судами
попередніх інстанцій не встановлено
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення, а заявником не надано
достатніх доказів наявності таких
підстав.

Вказана заявником підстава
неможливості виконання рішення суду
через відсутність коштів у відповідача
не дає суду можливості застосування
зміни способу і порядку виконання
цього рішення, оскільки не вичерпані
інші встановлені законом заходи
виконання рішення суду, в тому числі
примусового характеру.

Крім того, слід зазначити, що
реалізуючи своє право на захист
позивач має право вимагати від суду
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії (пункт 2 частини 4
статті 105 КАС України).

У разі задоволення адміністративного
позову суд, обираючи спосіб захисту
порушених прав позивача, може прийняти
постанову про зобов'язання відповідача
вчинити певні дії (пункт 2 частини 2
статті 162 КАС України).

Аналіз наведених норм та статті 263 КАС
України дають підстави зробити
висновок про те, що суд, здійснюючи
зміну способу і порядку виконання
рішення суду, не може змінювати зміст
резолютивної частини рішення або
змінити обраний судом спосіб захисту
порушеного права.

Повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(статті 198, 223 КАС України).

Статтею 229 КАС України передбачено, що
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судами першої та
апеляційної інстанцій встановлено
повно та правильно, але неправильно
застосовано норми процесуального
права, що призвело до ухвалення
незаконних судових рішень, відповідно
до повноважень, наданих статтею 229 КАС
України, суд касаційної інстанції
вважає за необхідне судові рішення,
ухвалені цими судами, скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні заяви про зміну способу і
порядку виконання рішення суду.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду
м.Житомира від 25 жовтня 2013 року та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні подання Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області про зміну способу
та порядку виконання постанови
Богунського районного суду м.Житомира
від 7 листопада 2011 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

В.В.Швець