Справа № 804/12622/14
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Коренева А.О.,
при секретарі судового засідання -
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - Бараннік
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську в
приміщенні Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення від 13.01.10 №, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ФОП ОСОБА_3, звернувся до суду з
позовом до Орджонікідзевської
об'єднаної державної податкової
інспекцій Дніпропетровської області
про визнання протиправним та
скасування рішення від 13.01.10 №. На
обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що постановою
Орджонікідзевського міського суду від
29.03.10 у справі №3-87/10 про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності провадження було
закрито, у зв'язку із відсутністю
складу адміністративного
правопорушення. Також позивач
зазначила, що проведенню перевірки не
перешкоджала, оскільки її не було, коли
перевіряючи прибули на перевірку, а
коли вона з'явилась - надали документи
на підпис та продиктували необхідні
пояснення. В судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити з
підстав, наведених в позові та
письмових поясненнях від 06.10.14.

В силу положень ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідач Орджонікідзевська ОДПІ
підлягає заміні її правонаступником
Нікопольською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Відповідач, Нікопольська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області, проти задоволення позову
заперечував. Мотиви незгоди зводяться
до того, що спірне рішення прийнято на
підставі акту перевірки позивача від
30.12.09 № 0176/047/09/23/НОМЕР_1, за даними якого
перевіркою встановлено неведення
позивачем у порядку встановленому
законодавством обліку товарних
запасів, за місцем реалізації та
зберігання на суму 2 056 грн., чим
порушені вимоги пункту 12 ст. З Закону
№265, а також встановлена розбіжність
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків (1 651,60 грн.) загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня. Також
відповідачем зауважено, що на місці
здійснення діяльності кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» здійснює діяльність
один підприємець без поділу торгового
приміщення (бару) та без поділу каси. В
судовому засіданні представник
відповідача просив відмовити в
задоволені позову.

Вивчивши доводи позову та заперечень,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд при винесені постанови
виходить з наступних підстав та
мотивів.

Зі змісту спірного рішення про
застосування штрафних санкцій від 13.01.10
№, яким до позивача застосовано
суму штрафних санкцій в розмірі 12 370
грн., вбачається, що воно прийнято на
підставі акту перевірки від 30.12.09
№0176/04/09/23/НОМЕР_1, яким встановлено
порушення п.12, 13 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» №265.

Вказаний акт перевірки складений
Орджонікідзевською ОДПІ
Дніпропетровської області за
результатом проведеної перевірки за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, відносно
господарської одиниці - кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, та належить суб'єкту
господарської діяльності - позивачу.
Відповідно до розділу 3 згаданого акту
під час перевірки встановлено
порушення позивачем вимог пунктів 12, 13
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: - невідповідність суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня (сума на місці
проведення розрахунків - 1 747,60 грн., за
розрахунковою книжкою від 17.11.08 за 30.12.09
- 96 грн.; - порушення встановленого
порядку обліку товарів за місцем
реалізації та зберігання товарів
(неведення у встановленому
законодавством порядку обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації на загальну суму 2 056,00 грн.).
Зі змісту розділу 4 вказаного акту
вбачається, що до нього додається
Довідка, опис готівки та пояснення, які,
як і акт перевірки, підписані позивачем
особисто без зауважень, що підтвердив і
представник позивача в судовому
засіданні. (а.с.27-30). Відповідно до опису
готівки на місці проведення
розрахунків, позивачем перевірена
наявна сума на місці проведення
розрахунків, загальна сума якої
складає 1 747,60 грн. Зі змісту пояснень,
підписаних позивачем, вбачається, що
готівкові кошти на місці проведення
розрахунків складають одна тисяча
сімсот сорок сім гривень 60 коп., а сума
за розрахунковою книжкою - дев'яносто
шість грн. за 30.12.09 (а.с.29).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесеного на підставі
такого висновку спірного акту
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України,
проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
наступному.

Відповідно до п.13 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону місцем
проведення розрахунків є місце, де
здійснюються розрахунки із покупцем за
продані товари (надані послуги) та
зберігаються отримані за реалізовані
товари (надані послуги) готівкові
кошти, а також місце отримання покупцем
попередньо оплачених товарів (послуг)
із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо.

Суд відмічає, що в опису наявної
готівки та поясненнях, підписаних
позивачем, останньою зазначено, що
готівкові кошти в розмірі 1 747,60 грн.
перебували на місці проведення
розрахунків, при цьому позивачем не
зазначено в таких документах, що такі
готівкові кошти належать іншим
підприємствам (ВАТ
«Орджонікідзевський хлібозавод» та
МПП «Вакон»), а також те, що таке місце
проведення розрахунків є місцем, де
згаданими підприємствами, а не
позивачем, здійснюються розрахунки із
покупцем за продані товари (надані
послуги) та зберігаються отримані за
реалізовані товари (надані послуги)
готівкові кошти. Втім, вказані опис
наявної готівки та пояснення,
підписані позивачем, є додатком до акту
перевірки від 30.12.09 №0176/04/09/23/НОМЕР_1,
складеного відносно господарської
одиниці суб'єкта господарської
діяльності - позивача - кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1». Більш того, в поясненнях
позивач пояснила, що невідповідність
суми готівкових коштів загальній сумі
коштів за розрахунковою квитанцією
обумовлена тим, що в кафе працює кухня і
різниця пов'язана з реалізацією
продуктів харчування. На підставі
викладеного, суд доходить до висновку,
що місце проведення розрахунків, на
якому виявлені готівкові кошти в
розмірі 1 747,60 грн., є місцем, де саме кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» здійснює розрахунки із
покупцем за продані товари (надані
послуги) та зберігаються отримані за
реалізовані товари (надані послуги)
готівкові кошти,

Окремо суд зауважує, що за змістом п.23
Порядку провадження торговельної
діяльності та правил торговельного
обслуговування населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15.06.06 № 833 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), забороняється
зберігання на місці проведення
розрахунку (в касі, грошовому ящику,
сейфі тощо) готівки, що не належить
суб'єкту господарювання, а також
особистих речей касира чи інших
працівників.

Оскільки позивачем не було надано
доказів відображення суми коштів, на
яку виявлено невідповідність, в
розрахунковій книжці, а виявлена
відповідачем невідповідність
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі готівкових коштів за
розрахунковими квитанціями
підтверджується належним доказом -
покупюрним описом наявної готівки,
власноручно підписаним позивача, суд
доходить до висновку, що відповідачем
правомірно встановлена наявність в
діях позивача порушення вимог п.13 ст.3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та застосовано
відповідні санкції. Так, положеннями
ст.22 вказаного закону визначено, що у
разі невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими
квитанціями, виданими з початку
робочого дня, до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
п'ятикратному розмірі суми, на яку
виявлено невідповідність. Отже, спірне
рішення в частині застосування до
позивача штрафних санкцій в розмірі 8 258
грн. ((1747,60-96) *5), узгоджується з вимогами
закону.

Також, в ході проведення перевірки
позивача відповідачем виявлено, що у
позивача знаходились на реалізації
товари, не обліковані у встановленому
законодавством порядку, на загальну
суму 2 056 грн., за що на підставі ст. 21
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» застосований
штраф в розмірі 4 112 грн.

Суд зазначає, що згідно з п.12 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Одночасно приписами ст.6 згаданого
закону (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку; облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

На підставі наведених законодавчих
приписів суд доходить до висновку, що
обов'язок ведення обліку товарних
запасів не може бути покладений на
позивача, оскільки вона протягом
перевіряємого періоду здійснювала
діяльність за спрощеною системою
оподаткування відповідно до Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Отже, у відповідача відсутні правові
підстави для притягнення позивача до
відповідальності, встановленої ст.21
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а тому спірне
рішення в частині застосування
штрафних санкцій в розмірі 4 112 грн. є
протиправним та підлягає скасуванню.

Покликання позивача щодо відсутності
підстав у відповідача для проведення
перевірки, оскільки така є повторною,
не приймаються судом в якості підстави
для скасування спірного рішення в
частині застосування штрафних санкцій
в розмірі 8 258грн. Так, відповідно до ч.2
ст. 11-2 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин) ненадання платнику
податків документів, передбачених ч.1
ст.11-2 Закону, або їх надання з
порушенням вимог, встановлених
частиною першою цієї статті, є
підставою для недопущення посадових
осіб органу державної податкової
служби до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки. Судом
встановлено, представником позивачем
визнано, що направлення на перевірку
від 29.12.13 були отримані позивачем
(а.с.25-26), позивач проведенню перевірки
не перешкоджала та акт перевірки
підписала без зауважень, а отже
допустила посадових осіб відповідача
до перевірки. Крім того, суд відмічає,
що порушення, допущенні податковим
органом під час проведення перевірки,
при врученні акту перевірки не можуть
бути підставою для скасування рішення,
прийнятого за наслідками такої
перевірки, якщо ці порушення не потягли
за собою невірних висновків, тобто за
умови факту вчинення з боку суб'єкта
господарювання порушень, які є
підставою для притягнення до
відповідальності, допущені
контролюючим органом процедурні
порушення проведення такої перевірки
не є виключеною підставою для визнання
противоправним такого рішення.

Стосовно посилань позивача на
постанову Орджонікідзевського
міського суду Дніпропетровської
області від 29.03.10, якою справу про
притягнення її до адміністративної
відповідальності провадженням закрито
в зв'язку з відсутністю складу
адміністративного порушення, суд
зазначає, що відповідно до ч.4 ст.72 КАС
України постанова суду у справі про
адміністративний проступок, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалена постанова суду, лише в
питаннях, чи мало місце діяння та чи
вчинене воно цією особою. Зі змісту
мотивувальної частини вказаної
постанови вбачається, що підставою для
її прийняття є відсутність в
складеному протоколі про
адміністративне правопорушення
зазначення, яка сума готівкових коштів
була виявлена ва касі та яка сума
проведена за розрахунковими
квитанціями, тобто не висвітлена суть
адміністративного правопорушення
(а.с.64). Отже зазначена постанова суду не
висвітлює питання, чи мало місце
діяння, скоєне позивачем, щодо
зберігання на місці проведення
розрахунків готівкових коштів в
розмірі 1 747,060 грн., що не відповідає
сумі за розрахунковими квитанціями в
розмірі 96 грн.

На підставі викладеного суд доходить
висновку, про наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог
ФОП ОСОБА_3, а саме про протиправність
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 13.01.10 № в
частині застосування штрафу в розмірі 4
112 грн.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 13.01.10 № в
частині застосування штрафу в розмірі 4
112 грн. (чотири тисячі сто дванадцять
гривень).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 витрати по сплаті судового
збору в сумі 1 грн. 13 коп. (одна гривня 13
коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами,
визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
згідно зі ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 13.10.14.

Суддя А.О.
Коренев