Справа № 754/10272/14-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Буша Н.Д.
Суддя-доповідач: Оксененко
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського
районного суду м. Києва від 19 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Деснянського
районного суду м. Києва з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва про
визнання неправомірними дій в частині
нарахування пенсії у відповідності до
чинного законодавства України;
зобов'язання здійснити перерахунок
державної та додаткової пенсії,
починаючи з 2009 року, виходячи зі ст.ст.
49, 50-54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 19 червня 2014 року
адміністративний позов залишено без
розгляду в частині вимог за період з 2009
року по 17.12.2013 року в зв'язку з пропуском
строку звернення до адміністративного
суду.

Не погоджуючись з
постановленою ухвалою, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій просить дану
ухвалу скасувати, як таку, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржувану ухвалу суду
- без змін.

Залишаючи позовні вимоги без розгляду,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено, встановлений ст. 99
КАС України, строк звернення до суду, а
також відсутні підстав вважати причини
пропуску строку поважними.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з позицією Вищого
адміністративного суду у постанові
Пленуму від 16.03.2012 № 4 Про судову
практику вирішення адміністративними
судами спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", під час
вирішення питання щодо дотримання
строку звернення до адміністративного
суду з позовами про нарахування та
виплату пенсії громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, судам необхідно керуватися
нормами статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до приписів статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Разом з тим, заяви про поновлення
строків звернення до суду позивач не
надавала, будь-яких обґрунтувань
стосовно причин пропуску
процесуального строку у позовній
заяві, як і в апеляційній скарзі, не
зазначила.

При цьому, оскільки позовні вимоги
стосуються щомісячних соціальних
виплат, то строк коли особа мала
дізнатись про порушення своїх прав
наступав по закінченню кожного
календарного місяця, коли вона їх
отримувала.

Позивач щомісяця отримувала пенсію і
підвищення до неї, тобто усвідомлювала
її розмір і мала можливість з'ясувати, з
яких виплат вона складається. Таким
чином, позивач не знала, але повиннна
була і могла (мала реальну можливість)
знати про порушення свого права.

Правова необізнаність особи не може
бути визнана поважною причиною для
пропущення строку звернення до суду, як
і підставою для його поновлення,
оскільки закони і інші
нормативно-правові акти друкуються в
періодичних виданнях та є доступними
необмеженому колу осіб.

Отже, враховуючи, що позивач до суду
звернулася 18.06.2014, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції що з урахуванням строків
звернення до суду з позовом,
передбачених статтями 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, позовні вимоги, заявлені поза
межами шестимісячного строку
звернення до суду, а саме за період з 2009
по 17.12.2013 року, підлягають залишенню
без розгляду.

Доводи апелянта з приводу того, що до
вказаних правовідносин не
застосовуються строки звернення до
суду, встановлені ст. 99 КАС України,
посилаючись на Віденську конвенцію про
цивільну відповідальність за ядерну
шкоду від 21 травня 1963 року, до якої
Україна приєдналася згідно із Законом
України «Про приєднання України до
Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду» №
334/96-ВР від 12 липня 1996 року положеннями
п. п. іі) п. а) ч. 1 ст. VI якої встановлено,
що строк позовної давності на
відшкодування ядерної шкоди,
спричиненої тілесному здоров'ю,
складає тридцять років з дня ядерного
інциденту, колегія суддів вважає
безпідставними з огляду на наступне.

Так, норми Віденської конвенції про
цивільну відповідальність за ядерну
шкоду від 12.09.1997 року є загальними
нормами права, а питання щодо
визначення строків звернення до суду в
порядку адміністративного судочинства
з приводу оскарженню дій або
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень регулюється спеціальними
нормами, а саме положеннями ст.ст. 99, 100
КАС України.

Враховуючи наведені положення діючого
законодавства та ту обставину, що
позивач об'єктивно знав і повинен був
знати розмір отримуваної ним
соціальної допомоги як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, мав можливість звернутись
до суду для вирішення питання у значно
коротший проміжок часу, інформація
щодо діючого законодавства є
загальновідомою, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про
залишення позовних вимог без розгляду.

Отже, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та прийняв
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу суду без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а ухвалу
Деснянського районного суду м. Києва
від 19 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Ю.А. Ісаєнко

Судді:

І.В. Федотов

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.