Справа № 806/578/14
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2014 р.
м. Київ К/800/46386/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Держземагенства у Житомирській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, що
переглядається за касаційною скаргою
Головного управління Держземагенства
у Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 6 травня 2014
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 5 серпня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 (далі - позивач)
звернувся до Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просив визнати протиправним
неприйняття Головним управлінням
Держземагенства в Житомирській
області (далі - відповідач) рішення за
його клопотанням від 21 січня 2014 року та
зобов'язати відповідача розглянут
клопотання про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки і
прийняти рішення згідно чинного
законодавства. Позов обґрунтовано тим,
що розглянувши подане клопотання,
відповідач відмовив в його задоволенні
на підставі норм законодавства, які не
стосуються спірних правовідносин.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 6 травня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 5 серпня 2014
року, адміністративний позов
задоволено.

Визнано протиправним результати
розгляду Головним управління
Держземагенства в Житомирській
області клопотання позивача від 21
січня 2014 року. Зобов'язано Головне
управління Держземагенства в
Житомирській області розглянути
клопотання позивача від 21 січня 2014
року у відповідності до вимог
Земельного кодексу України.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, відповідач
просить оскаржувані рішення скасувати,
ухвалити нове судове рішення про
відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
оскаржувані рішення судів та матеріали
справи в межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 21 січня 2014 року
позивач звернувся до відповідача із
клопотанням про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 700,00 га для ведення
фермерського господарства із земель
запасу (резерву) Соболівської
сільської ради Брусилівського району
Житомирської області.

Листом від 25 січня 2014 року за вих. №
19-6-0.21-371/2-14 відповідач надав відповідь
на клопотання позивача від 21 січня 2014
року, в якому відмовлено в наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою, обґрунтовуючи, що до
клопотання не додані графічні
матеріали та погодження
землекористувача, що суперечить
вимогам статті 118 Земельного кодексу
України. Також не надано документів, що
підтверджують досвід роботи в
сільському господарстві або документу
про освіту в аграрному закладі.

Згідно із частиною четвертою статті 122
Земельного кодексу України
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою вказаної
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Відповідно до частини другої статті 123
Земельного кодексу України особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

У клопотанні необхідно зазначити
орієнтовний розмір земельної ділянки
та її цільове призначення. До
клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування та розмір земельної
ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Частиною третьої вказаної статті
передбачено, що відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
у місячний строк розглядає клопотання
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, а також
генеральних планів населених пунктів,
іншої містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відмовляючи в наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою,
відповідач послався на
невідповідність клопотання вимогам
статті 118 Земельного кодексу України.
Колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що правові норми
статті 118 Земельного кодексу України
регулюють відносини лише щодо розгляду
клопотань про надання дозволу на
приватизацію земель. Позивач в свою
чергу подав клопотання про дозвіл на
розробку проекту землеустрою
земельної ділянки для передачі в
оренду, що випливає з посилання на
відповідні статті Земельного кодексу
України.

Крім того, частиною другою статі 123
Земельного кодексу України не
передбачено долучення до відповідного
клопотання документів, що
підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, подане позивачем клопотання не
відповідає приписам статті 123
Земельного кодексу України, оскільки
до нього не додані графічні матеріали,
на яких зазначено бажане місце
розташування та розмір земельної
ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Проте, лист -
відповідь від 25 січня 2014 року містить
посилання на норми законодавства, які
регулюють інші правовідносини.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду,
що для належного захисту порушеного
права позивача Головне управління
Держземагенства в Житомирській
області має розглянути клопотання
позивача від 21 січня 2014 року у
відповідності до вимог Земельного
кодексу України.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Тому висновки суду про задоволення
цього позову є правильними, а доводи,
викладені в касаційній скарзі,
зазначених висновків не спростовують
та не дають підстав вважати судові
рішення такими, що ухвалені з
порушеннями норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Головного управління
Держземагенства у Житомирській
області залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 6 травня 2014
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 5 серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді