Справа № 816/2088/14
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 р.Справа № 816/2088/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання
Шалаєвої І.Т.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Висоти І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
19.08.2014р. по справі № 816/2088/14

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

до Головного управління Міндоходів
у Полтавській області , Головного
державного податкового
ревізор-інспектора Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області Пономаренко В.С. ,
Головного державного податкового
ревізор-інспектора Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області Гринь В.О.

про визнання дій протиправними та
скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
за тестом - ФОП ОСОБА_3, позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Головного управління
Міндоходів у Полтавській області (далі
за текстом - ГУ Міндоходів у
Полтавській області, відповідач-1),
головних державних податкових
ревізорів-інспекторів Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області Пономаренко В.С., Гринь В.О., в
якому просив суд визнати протиправними
дії посадових осіб Гринь В.О. та
Пономаренко В.О. під час проведення
фактичної перевірки позивача з питань
додержання суб'єктами господарювання
вимог, встановлених законодавством
України, які є обов'язковими до
виконання при здійснення оптової і
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та/або тютюновими виробами;
скасувати рішень про застосування
фінансових санкцій від 04.03.2014 №27-01-21,
№26-01-21, №25-01-21 та №28-01-21.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду 19.08.2014р. в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неправильне застосування та
порушення судом норм матеріального
права, а саме: п.п. 14.1.39 п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54,
п. 80.5 ст. 80, п. 81.1, п. 81.3 ст. 81, ст. 113
Податкового кодексу України, ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1) 11.11.2013
зареєстрований в якості фізичної
особи-підприємця, номер запису про
державну реєстрацію 2 006415 (а.с. 19).

Згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 14.11.2013 основним
видом діяльності позивача є 56.10
діяльність ресторанів, надання послуг
мобільного харчування (а.с. 19).

13.02.2014 працівниками ГУ Міндоходів у
Полтавській області на підставі наказу
про проведення перевірки №39 від 10.02.2014
(а.с. 67 зворот) та направлень на
перевірку від 13.02.2014 №21 та №22 (а.с. 65-66)
проведено фактичну перевірку
господарської одиниці - кафе
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, та належить суб'єкту
господарювання - ФОП ОСОБА_3, з питань
додержання суб'єктами господарювання
вимог, встановлених законодавством
України, які є обов'язковими до
виконання при здійсненні оптової і
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами фактичної перевірки
складено акт №16-8-21- від 13.02.2014 (а.с.
60-63), згідно висновків якого перевіркою
встановлено факт реалізації без
відповідних ліцензій 1 пляшки вина
"Кагор Український", виробник ТОВ
"Інкерманський завод марочних вин",
місткістю 0,75 л, міцністю 16%, дата
розливу 30.03.2013, по ціні 75,00 грн, та 1 пачки
сигарет "Парламент сільвер блу",
виробник ПрАТ "Філіп Морріс Україна",
дата виробництва 14.01.2014, по ціні 30,00 грн,
чим порушено вимоги частини 11 статті 15
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів". Згідно додатків до акту
зберігається алкогольних напоїв на
суму 18915,00 грн та тютюнових виробів на
суму 169,00 грн. Вищевказана алкогольна та
тютюнова продукція знята з реалізації
та залишена на відповідальне
зберігання до вирішення питання по
суті. Сигарети "Парламент сільвер блу"
реалізовано за ціною 30,00 грн, а на пачці
виробником нанесена ціна 19,00 грн від
14.01.2014, чим порушено вимоги частини 13
статті 18 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів". Також виявлено факт
зберігання наступних алкогольних
напоїв без марок акцизного податку: -
віскі "Ред Лейбл", місткістю 0,7 л,
міцністю 40 %, по ціні 420,00 грн; - віскі
"Хаккі Баністер", місткістю 1,0 л,
міцністю 40%, по ціні 600,00 грн марковано
маркою акцизного податку з ознаками
пошкодження 07ААБХ 029867 05/13, 5,800; - віскі
"Чівас Рігал 12р.", місткістю 1,0 л,
міцністю 40 %, по ціні 1000,00 грн; - лікер
"Калуа", місткістю 1,0 л, міцністю 20%, по
ціні 600,00 грн (всього немаркованих
алкогольних напоїв на суму 2620,00 грн),
чим порушено вимоги абзацу 3 частини 4
статті 11 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів". Немарковані алкогольні напої
зняті з реалізації та залишені на
відповідальне зберігання.

На підставі акту перевірки №16-8-21-
від 13.02.2014р. ГУ Міндоходів у Полтавській
області прийняті:

- рішення №28-01-21 від 04.03.2014 про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 1000,00 грн (а.с. 69);

- рішення №27-01-21 від 04.03.2014 про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 8500,00 грн (а.с. 70);

- рішення №26-01-21 від 04.03.2014 про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 1700,00 грн (а.с. 71);

- рішення №25-01-21 від 04.03.2014 про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 37830,00 грн (а.с. 72).

Не погодившись із діями посадових осіб
ГУ Міндоходів у Полтавській області
під час проведення перевірки та
рішеннями про застосування фінансових
санкцій, позивач оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з наявності у
податкового органу обґрунтованих
підстав для проведення фактичної
перевірки позивача, правомірності та
обґрунтованості дій посадових осіб під
час проведення перевірки, а також
недоведеності позивачем
протиправності застосування до нього
фінансових санкцій за порушення
законодавства з регулювання обігу
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до приписів п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому
Податковим кодексом України.

Право органів державної податкової
служби проводити фактичні перевірки
передбачено пунктом 75.1 ст.75
Податкового кодексу України.

Так, фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється органом
державної податкової служби щодо
дотримання норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі про
виробництво та обіг підакцизних
товарів, дотримання роботодавцем
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками
(найманими особами). (п.п. 75.1.3 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України.)

Фактична перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи).
(п. 80.1 ст.80 Податкового кодексу України.)

Відповідно до п.80.2 ст.80 Податкового
кодексу України фактична перевірка
може проводитися на підставі рішення
керівника органу податкової служби,
оформленого наказом, копія якого
вручається платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин: п.п. 80.2.3 - письмового
звернення покупця (споживача),
оформленого відповідно до закону, про
порушення платником податків
установленого порядку проведення
розрахункових операцій, касових
операцій, патентування або
ліцензування.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового
кодексу України посадові особи
контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу;

- копії наказу про проведення
перевірки;

- службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи,
фактична перевірка з питань додержання
позивачем вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, проводилася
посадовими особами ГУ Міндоходів у
Полтавській області в присутності
суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_3

Між тим, ФОП ОСОБА_3 відмовився від
підпису в направленнях на перевірку та
отримання копії наказу про проведення
перевірки №39 від 10.02.2014, від підписання
акта перевірки та від отримання акта
перевірки, у зв'язку із чим
перевіряючими 13.02.2014 були складені акт
відмови від підпису в направленні на
перевірку, акт відмови від підписання
акта перевірки та акт відмови від
отримання акту перевірки (а.с. а.с. 64, 67).

Відповідно до пункту 81.1 статті 81
Податкового кодексу України при
пред'явленні направлення платнику
податків та/або посадовим (службовим)
особам платника податків (його
представникам або особам, які фактично
проводять розрахункові операції) такі
особи розписуються у направленні із
зазначенням свого прізвища, імені, по
батькові, посади, дати і часу
ознайомлення. У разі відмови платника
податків та/або посадових (службових)
осіб платника податків (його
представників або осіб, які фактично
проводять розрахункові операції)
розписатися у направленні на перевірку
посадовими (службовими) особами
контролюючого органу складається акт,
який засвідчує факт відмови. У такому
випадку акт про відмову від підпису у
направленні на перевірку є підставою
для початку проведення такої
перевірки.

Отже, виходячи з приписів зазначених
норм Кодексу, в даних правовідносинах
акт відмови від підпису в направленні
на перевірку від 13.02.2014р. є підставою
для початку проведення фактичної
перевірки ФОП ОСОБА_3, а тому дії
посадових осіб Гринь В.О. та
Пономаренко В.О. щодо проведення
фактичної перевірки позивача є
правомірними.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає необґрунтованими доводи
апеляційної скарги щодо непред'явлення
ФОП ОСОБА_3 наказу на проведення
фактичної перевірки як підстави для
скасування оскаржуваних рішень про
застосування фінансових санкцій та
визнання протиправними дій посадових
осіб під час проведення фактичної
перевірки, оскільки позивач відмовився
від підпису в направленнях на
перевірку та отримання копії наказу
про проведення перевірки №39 від 10.02.2014.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
окремі дефекти форми рішення
контролюючого органу не можуть бути
підставою для висновку щодо
протиправності такого рішення і, як
наслідок, його скасування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
на підставі акту перевірки №16-8-21-
від 13.02.2014 ГУ Міндоходів у Полтавській
області прийняті:

- рішення №28-01-21 від 04.03.2014 про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 1000,00 грн (а.с. 69);

- рішення №27-01-21 від 04.03.2014 про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 8500,00 грн (а.с. 70);

- рішення №26-01-21 від 04.03.2014 про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 1700,00 грн (а.с. 71);

- рішення №25-01-21 від 04.03.2014 про
застосування до позивача фінансових
санкцій у розмірі 37830,00 грн (а.с. 72).

В апеляційній скарзі позивач зазначає,
що в порушення приписів п. 58.1 ст. 58
Податкового кодексу України, яким
визначено, що контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення у разі
визначення суми грошового
зобов'язання, у тому числі за порушення
норм іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, відповідачем були
прийняті оскаржувані рішення про
застосування до позивача фінансових
санкцій, а не податкові
повідомлення-рішення. Вказана
обставина, на думку позивача, є
підставою для скасування таких рішень.

Між тим, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішень про
застосування фінансових санкцій від
04.03.2014 №27-01-21, №26-01-21, №25-01-21 та №28-01-21, з
урахуванням наступного.

У разі прийняття контролюючим органом
рішення щодо визначення платникові
податків штрафних санкцій за порушення
вимог законодавства, що регулює обіг
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, яке за своєю формою
не відповідає податковому
повідомленню-рішенню, слід виходити з
того, що окремі дефекти форми рішення
контролюючого органу не можуть
сприйматися як безумовні підстави для
висновку щодо протиправності спірного
рішення і, як наслідок, про його
скасування.

Згідно ч. 4 ст. 17 Закону України від
19.12.1995 № 481/95 «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» визначено
компетенцію органів, уповноважених
застосовувати штрафні санкції за
порушення норм цього Закону. Рішення
про стягнення штрафів, передбачених
частиною другою статті 17 Закону,
приймаються органами доходів і зборів
та/або органом, який видав ліцензію на
право виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції, визначеної
законами України.

За приписами ст. 17 Закону не
встановлено форму та вимоги до рішень
про застосування санкцій за порушення
законодавства, яке регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Такі норми визначено в Порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 02.06.2003 № 790. Зокрема, додатком до
цього Порядку визначено форму рішення
про застосування фінансових санкцій,
яке виноситься в разі виявлення
порушення вимог законодавства, що
регулює обіг спирту, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58
Податкового кодексу України у разі,
коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі,
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Виходячи з приписів зазначеної норми, в
разі, коли контролюючий орган діє на
підставі статті 54 цього Кодексу (тобто
коли він зобов'язаний визначити,
зокрема, суму штрафу за порушення вимог
законодавства, дотримання якого ним
контролюється), такий орган приймає
податкове повідомлення-рішення.

При цьому в п. 58.1 статті 58 Податкового
кодексу України безпосередньо
зазначено, що податкове
повідомлення-рішення приймається в
разі визначення суми грошового
зобов'язання, у тому числі за порушення
норм іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
відповідні органи.

З урахуванням викладеного,
контролюючий орган, у разі виявлення
порушення вимог законодавства, яке
регулює обіг спирту, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів, якщо таке
порушення тягне за собою визначення
грошових зобов'язань у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій, зобов'язаний прийняти
податкове повідомлення-рішення.

При цьому, окремі дефекти форми рішення
контролюючого органу не можуть бути
безумовною підставою для висновку щодо
протиправності спірного рішення і, як
наслідок, його скасування.

Якщо спірне рішення прийняте
контролюючим органом у межах своєї
компетенції та з його змісту можна
чітко встановити зміст цього рішення
(зокрема, порушення законодавства, за
які застосовуються відповідні санкції,
та розмір останніх), таке рішення може
бути визнане судом правомірним навіть
у разі, коли не дотримано окремих
елементів форми спірного рішення.

Отже, рішення контролюючого органу про
застосування фінансових санкцій за
порушення вимог законодавства з
регулювання обігу спирту, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів, прийняте
не за формою, передбаченою для
податкових повідомлень-рішень,
необхідно визначати як податкове
повідомлення-рішення з окремими
дефектами, які не змінюють суті
спірного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що доказів
неправомірності застосування до
позивача фінансових санкцій за
порушення законодавства з регулювання
обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів ФОП ОСОБА_3 до суду не
надано, жодних обґрунтувань
відсутності з його боку порушень,
встановлених в ході фактичної
перевірки та зафіксованих в акті
№16-8-21- від 13.02.2014р. не наведено.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
рішення про застосування фінансових
санкцій від 04.03.2014 №27-01-21, №26-01-21, №25-01-21
та №28-01-21 прийняті ГУ Міндоходів у
Полтавській області на підставі, у
межах повноважень, встановлених
законами України, та з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для їх
прийняття.

Таким чином, переглянувши постанову
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,
підтверджує, що при прийнятті судового
рішення у справі суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.08.2014р.
по справі № 816/2088/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова
Н.В.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Мінаєва О.М. Повний текст ухвали
виготовлений 27.10.2014 р.