Справа № 366/3123/14-а
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/3123/14-а
Провадження №2-а/366/72/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року
смт. Іванків

Суддя Іванківського районного
суду Київської області Слободян Н.П.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в приміщенні суду смт.
Іванкова справу за адміністративним
позовом Іванківського районного
сектору Управління Державної
міграційної служби України в Київській
області до громадянина Узбекистану
ОСОБА_2 про примусове видворення з
України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з зазначеним позовом
до громадянина Республіки Узбекистан
ОСОБА_2, про примусове видворення з
України. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 10 жовтня 2014 року до
Іванківського РС УДМС України в
Київській області надійшла інформація
від начальника Вишгородського
міжрайонного відділу ГУ СБУ України в
місті Києві та Київській області про
те, що на території Іванківського
району з порушенням норм міграційного
законодавства перебуває близько
десяти громадян Республіки Узбекистан,
які не виїхали за межі території
України після закінчення
встановленого терміну перебування на
території України. При перевірці ринку
в смт. Іванків Київської області
співробітниками УДМС України в
Київській області було виявлено
громадянина Республіки Узбекистан
ОСОБА_2, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 без документів, які б надавали
право зазначеному громадянину
перебувати на території України на
законних підставах та займатися
торгівельною діяльністю. Позивач
просив винести постанову про примусове
видворення з України відповідача,
помістивши його до Пункту тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства за адресою: АДРЕСА_2.
Забезпечити негайне виконання
постанови суду.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про день і час
слухання справи повідомлено вчасно.
Написали заяву, в якій просили справу
розглядати без участі їх представника,
позовні вимоги підтримують у повному
обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Про день і час слухання справи
повідомлений вчасно. Про причини
неявки суд не повідомив.

Ч. 3 ст. 183-5 КАС України визначено, що
«адміністративні справи, передбачені
частиною першою цієї статті,
розглядаються судом за обов'язкової
участі сторін».

Проте, ч.4 ст. 128 КАС України визначено,
що «у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів».

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступного:

З наданої суду інформації
вбачається що відносно ОСОБА_2 20.09.2012
року компетентним органом вже
приймалось рішення про примусове
повернення в Узбекистан.

Даючи поясненння 10.10.2014року
головному спеціалісту Іванківського
РС УДМС України в Київській області
Тихоновій В.І. ОСОБА_5 пояснив, що дійсно
приїхав в Україну у 2012 році з м. Ургент
без сімьї в м. Житомир до свого товариша
з метою влаштуватись на роботу. З того
часу він проживає в м. Житомир і
займається торгівельною діяльністю.
Із-за відсутності коштів виїхати з
України немає можливості.

Слід зазначити, що у особи, що назвалась
громадянином Узбекистану ОСОБА_2, був
відсутній документ, що посвідчує особу
і відомості про законний в'їзд і
подальше законне перебування на
території України.

Відповідно до інформації,
отриманої на запит суду від заступника
начальника Житомирського
прикордонного загону Північного
регіонального управління Прикордонної
служби в Україні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
закордонний паспорт НОМЕР_1, останній
раз перетинав державний кордон України
08.05.2012 року на в*їзд в Україну в пункті
пропуску «Бориспіль».

Законом України "Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства" визначено правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства, які перебувають в
Україні, та порядок їх в'їзду в Україну
та виїзду з України.

Як вбачається із положень ст.26
вищезазначеного Закону, іноземець або
особа без громадянства можуть бути
примусово повернуті в країну
походження або третю країну, якщо їх
дії порушують законодавство про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства або суперечать інтересам
забезпечення національної безпеки
України чи охорони громадського
порядку, або якщо це необхідно для
охорони здоров'я, захисту прав і
законних інтересів громадян України за
рішенням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу Служби безпеки
України або органу охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України), з подальшим
повідомленням протягом 24 годин
прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства» центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органи охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України) або органи Служби
безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

Суд вважає, що є підстави вважати,
що відповідач буде ухилятися від
виконання рішення про його повернення,
так як у судове засідання, отримавши
судову повістку, він не з*являється.
Постанова про примусове повернення за
2012 рік ним не виконана.

Обставин, які вказані в статті 3
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод або статті 31
Закону України "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства", та
унеможливлюють примусове видворення
за межі України не встановлено. Також
не встановлено обставин, відповідно до
яких на відповідача поширюється дія
Закону України "Про біженців та осіб,
які потребують додаткового або
тимчасового захисту".

Крім того, відповідач не
звертався до Управління Державної
міграційної служби у Київській чи
Житомирській областях із заявою про
надання йому статусу біженця або особи,
яка потребує додаткового захисту. Дана
обставина не заперечується
відповідачем.

Ст.19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст.9 КАС України
передбачає, що суди при вирішенні
справи керуються принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Встановлені судом обставини, а
саме відсутність у відповідача
документів, які підтверджують його
особу, наявність близьких родичів на
території України, власного житла,
постійного законного джерела
існування, дозволу на
працевлаштування, свідчать про те, що
останній порушив вимоги ст.ст. 4, 9, 16
згаданого вище Закону і відповідно до
вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає
видворенню, оскільки є достатні та
обґрунтовані підстави вважати, що
останній ухилиться від самостійного та
добровільного залишення території
України.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що не вбачається підстав для
допуску негайного виконання рішення,
оскільки це буде обмежувати право
відповідача на оскарження постанови
суду.

На підставі викладеного та
керуючись Законом України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства", п.6 ст.18, ст. 99, 122, 158-163, 183-5
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
задовольнити.

Примусово видворити громадянина
Республіки Узбекистан ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 за межі території України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
до Іванківського районного суду
Київської області апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку на
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: