Справа № 381/4819/14-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/4819/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Зуй
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Ганечко О.М.,

суддів:
Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі
Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 01.10.2014 року у
справі за позовом Фастівського
районного відділу Управління
Державної міграційної служби України у
Київській області до ОСОБА_2 про
примусове видворення з України, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2
про примусове видворення з України.

Постановою Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 01.10.2014 року позов задоволено в
повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволені позову в повному обсязі,
посилаючись на незаконність,
необ'єктивність, необґрунтованість
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Представник апелянта підтримав
апеляційну скаргу, просив її
задовольнити. Постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволені позову в
повному обсязі.

Представник позивач заперечував проти
задоволення апеляційної скарги, просив
залишити постанову суду першої
інстанції без змін, посилаючись на
гаявність підстав для видворення
апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Згідно ст. ст. 198, 202 ч. 1 п. 4 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення,
якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи ,
неповно з'ясовано судом обставини, що
мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
Співробітниками УДМС України в
Київській області, 01.10.2014 року в місті
Фастів Київської області, поблизу
залізничної станції «Фастів» був
виявлений громадянин В’єтнаму ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без документів, які б
засвідчували його особу та законність
перебування його на території України.

Судом першої інстанції встановлено, що
громадянин В'єтнаму прибув в Україну
приблизно в 2009 році, свої документи, які
посвідчують його особу втратив, з часу
знаходження в Україні ніде офіційно не
працював, проживав за різними адресами
в місті Києві та місті Фастові
Київської області.

Зі слів, громадянина В'єтнаму ОСОБА_2,
перебуваючи в Україні, постійного
місця проживання, законного джерела
існування, власності, коштів на
існування він не має.

Як встановлено колегією суддів, згідно
листа Управління Державної
міграційної служби України в Київській
області від 30.09.2014 року вбачається, що
паспорт громадянина України, який був
вилучений у громадянина В'єтнаму
ОСОБА_2, виданий на ім'я іншої особи.

Вказане вище, підтверджується
поясненнями ОСОБА_4, які були відібрані
СБЗПТЛ Києво-Святошинського РВ ГУМУС
України в Київській області.

Тобто, документів та коштів у
відповідача для повернення у свою
державу не має.

Правовий статус іноземців та осіб без
громадянства, які перебувають в
Україні, порядок їх в'їзду та виїзду з
України регулюється Законом України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону, іноземці
та особи без громадянства в'їжджають в
Україну за наявності визначеного цим
Законом чи міжнародним договором
України паспортного документа та
одержаної у встановленому порядку
візи, якщо інше не передбачено
законодавством чи міжнародними
договорами України. Це правило не
поширюється на іноземців та осіб без
громадянства, які перетинають
державний кордон України з метою
визнання їх біженцями або особами, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту чи отримання
притулку.

Законом України „Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства"
(ч.2 ст.14), визначено, що іноземці
та особи без громадянства в разі
незаконного перетинання державного
кордону України поза пунктами пропуску
через державний кордон України
затримуються та в разі, якщо порушення
ними законодавства України не
передбачає кримінальної
відповідальності, повертаються до
країни попереднього перебування у
встановленому порядку.

Під час затримання органи охорони
державного кордону забезпечують
проведення дактилоскопії, а в разі
потреби - взяття інших біометричних
даних іноземців та осіб без
громадянства відповідно до закону
(частина 3 статті 14 Закону).

Враховуючи викладене, колегія вважає,
що відповідачем було порушено
законодавство про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства,
оскільки у нього відсутні документи,
які дозволяють перебувати на території
України.

Зі змісту наведених правових норм
вбачається, що однією з підстав для
примусового повернення іноземця або
особи без громадянства в країну
походження або третю країну, є
порушення ними законодавства про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства», іноземець
або особа без громадянства можуть бути
примусово повернуті в країну
походження або третю країну, якщо їх
дії порушують законодавство про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства або суперечать інтересам
забезпечення національної безпеки
України чи охорони громадського
порядку, або якщо це необхідно для
охорони здоров'я, захисту прав і
законних інтересів громадян України за
рішенням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу Служби безпеки
України або органу охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України), з подальшим
повідомленням протягом 24 годин
прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Тобто примусовому видворенню іноземця
чи особи без громадянства передують
дві обставини: 1) прийняття рішення
відповідним компетентним органом про
примусове видворення; 2) ухилення від
виїзду після прийняття рішення про
повернення або наявність
обґрунтованих підстав вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення.

Обов'язковим є попереднє прийняття
вказаними органами рішення про
примусове повернення.

Згідно пункту 27 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 25 червня 2009 року № 1 «Про
судову практику розгляду спорів щодо
статусу біженця, видворення іноземця
чи особи без громадянства з України та
спорів, пов'язаних із перебуванням
іноземця та особи без громадянства в
Україні» (зі змінами і доповненнями),
судам необхідно враховувати, що
затримання або примусове видворення
іноземця та особи без громадянства
здійснюється лише на підставі
постанови адміністративного суду. З
таким позовом до адміністративного
суду мають право звернутися органи
внутрішніх справ (центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції), органи охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України) або органи Служби
безпеки України.

Згідно статті 30 цього Закону,
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органи
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

Частиною шостою статті 9 Закону України
"Про біженців", передбачено, що особи,
які не є громадянами України та на
законних підставах тимчасово
перебувають на території України і під
час такого перебування в країні їх
громадянської належності чи
постійного проживання виникли умови,
зазначені у абзаці другому статті 1
цього Закону, внаслідок яких вони не
можуть повернутися до країни свого
походження і мають намір набути в
Україні статусу біженця, повинні
звернутися до відповідного органу
міграційної служби із заявами про
надання їм статусу біженця до
закінчення строку дії дозволу на
перебування в Україні.

Враховуючи те, що відповідач до
компетентних органів з приводу
отримання статусу біженця або
додаткового захисту в Україні не
звертався. У нього відсутні документи,
на підставі яких він міг би у законному
порядку перетнути державний кордон
України, а також відсутні кошти для
повернення до країни громадянської
належності, колегія суддів приходить
до висновку, що добровільно залишити
територію України він не в змозі, а тому
може ухилитися від виїзду.

Крім того, колегія суддів враховує те,
що апелянт знаходиться на території
України на підставі паспорту, який
видано на іншу особу. Враховуючи цб
обставину та вищевикладене у суду є
обґрунтовані підстави вважає, що
апелянт ухилятиметься від виконання
рішення про примусове повернення.

Таким чином судом першої інстанції
допущено не повне з'ясування обставин.
Що мали значення для розгляду даної
справи.

Постанова суду першої інстанції не
відповідає нормам матеріального права,
неповно з'ясовано усі обставини
справи, у зв'язку з чим є підстави для
скасування постанови, з постановленням
нової постанови про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 167,
195,196,197,198,202,205,207,212,254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 01.10.2014 року
скасувати та постановити нову, якою
позов Фастівського районного відділу
Управління Державної міграційної
служби України у Київській області до
ОСОБА_2 про примусове видворення з
України - задовольнити.

Примусово видворити з України
громадянина В’єтнаму ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця місто Дананг,
В’єтнам.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М.Ганечко

Судді:
А.Ю.Коротких

О.Г. Хрімлі

Головуючий суддя

Ганечко О.М.

Судді:

Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.