Справа № 2а-5217/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа №
102791/12/9104 розглянувши в порядку
письмового провадження в місті Львові
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області на постанову Любешівського
районного суду Волинської області від
10 жовтня 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області про зобов'язання
нарахувати та виплатити доплату до
пенсії особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

ВСТАНОВИЛА:

01 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, яким просив зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області здійснити перерахунок та
виплату доплати до державної пенсії як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
у зоні гарантованого добровільного
відселення у розмірі двох мінімальних
заробітних плат відповідно до ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 15 липня 2011
року по день припинення права на даний
вид доплат.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 10 жовтня 2011
року позов задоволено частково.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області провести
нарахування та виплату ОСОБА_1, як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
у зоні гарантованого добровільного
відселення підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 15 липня 2011 року по 22 липня 2011
року.

Постанову в частині задоволення
позовних вимог в апеляційному порядку
оскаржив відповідач - управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області, вважає її такою, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову в цій частині скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. На обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначає, що всі
оспорювані виплати проводяться на
підставі та у відповідності до чинного
законодавства України, а тому підстав
для задоволення позову немає.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням (серія НОМЕР_1
від 11.09.1997р.) та отримує пенсію за віком
при повному стажі, та доплату за
проживання у зоні гарантованого
добровільного відселення.

Відповідно до паспорта громадянина
України серія НОМЕР_2 місцем реєстрації
є смт. Любешів Волинської області.
Згідно положень Постанови від 23 липня
1991 р. N 106 Про організацію виконання
постанов Верховної Ради Української
РСР про порядок введення в дію законів
Української РСР "Про правовий режим
території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
смт. Любешів віднесено до переліку
населених пунктів зони гарантованого
добровільного відселення.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях зони
гарантованого добровільного
відселення, проводиться доплата до
пенсії в розмірі двох мінімальних
заробітних плат.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі №
1-28/2008 визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним) положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким,
зокрема, було внесено зміни до окремих
положень Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Частиною 2 ст. 152 Конституції України
встановлено, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Оскільки Конституційний Суд України
рішенням від 22.05.2008 року визнав
неконституційними положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакції ст. 39 зазначеного
Закону, з дня прийняття даного рішення
діє його попередня редакція.

Однак позивачу доплата до пенсії
виплачувалась відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали від наслідків
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
10,50 грн.,

Тобто, здійснюючи нарахування та
виплату позивачу зазначених виплат,
відповідач обчислював їх розмір не з
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законодавством, як це
передбачено Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
керувався положеннями підзаконних
нормативно правових актів - постанов
Кабінету Міністрів України.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи принципу з пріоритетності
законів над підзаконними актами, тому
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу не
підлягають застосуванню постанови
Кабінету Міністрів України, оскільки
останні істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача,
передбачених ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Також надання законодавством Кабінету
Міністрів України права встановлювати
розміри соціальних виплат не означає,
що останній, встановлюючи порядок та
розміри таких виплат, в тому числі
особам, які постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених Законом.
Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок, не порушуючи положень цього
Закону, чи інших законів, якими
встановлено розміри мінімальної
заробітної плати.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до Закону України від 14
червня 2011 року «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» доповнені
прикінцевими положення п.4 певним
змістом, яким установлено, що у 2011 році
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та у розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання зазначених змін, Кабінетом
Міністрів України прийнята Постанова
Кабінету Міністрів України від 06 липня
2011 року, що набрала чинність 23.07.2011 року,
якою встановлений спеціальний порядок
нарахування доплат непрацюючим
пенсіонерам.

Враховуючи позовні вимоги, положення
ст. 100 КАС України та вищезазначені
норми Закону, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
у зоні гарантованого добровільного
відселення відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
підлягають задоволенню починаючи з 15
липня 2011 року по 22 липня 2011 року.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області залишити без задоволення.

Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 10 жовтня 2011
року у справі № 2а-5217/11/0309 за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області про зобов'язання
нарахувати та виплатити доплату до
пенсії особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук