Справа № 812/9253/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/17605/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
«Антрацит» до Управління Пенсійного
фонду України в м. Свердловську
Луганської області про скасування
вимоги, що переглядається за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року,

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ДП «Антрацит»
звернулося до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Свердловську Луганської області
(Управління ПФ) про скасування вимоги.

Зазначали, що оскаржуваною вимогою від
5 квітня 2013 року відокремлений
підрозділ «Свердловський РМЗ» ДП
«Антрацит» (Підрозділ) зобов'язано
сплатити суми недоїмки по єдиному
внеску в розмірі 461 250,40
грн. При цьому Підрозділ своєчасно та у
повному обсязі сплатив внески, а
Управління ПФ неправомірно направило
їх на погашення заборгованості за
попередні періоди.

Посилаючись на те, що 9 січня 2013 року
щодо ДП «Антрацит» порушено справу про
банкрутство та введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів, просили
скасувати вимогу Управління ПФ № Ю-113/7
від 5 липня 2013 року.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Управління
ПФ, посилаючись на порушення судами
норм процесуального та матеріального
права, просить оскаржувані рішення
скасувати, а у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши доповідача, здійснивши
перевірку доводів касаційної скарги,
матеріалів справи, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що постановою
Луганського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2013
року, яке набрало законної сили,
встановлена повна сплата Підрозділом
єдиного внеску за січень - березень 2013
року.

Також встановлено, що у період квітня -
травня 2013 року Підрозділ у повному
обсязі перерахував належні до сплати
суми єдиного внеску за відповідні
звітні періоди.

Вимогою Управління ПФ № Ю-113/7 від 5
липня 2013 року, сформованою на підставі
даних особового рахунку, Підрозділ
зобов'язано сплатити суми недоїмки по
єдиному внеску в розмірі 461 250,40 грн.

Задовольнивши позов, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що 9 січня 2013 року щодо ДП «Антрацит»
порушено справу про банкрутство та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів. Це означає, що Управління
ПФ протиправно зараховувало поточні
внески на сплату заборгованості за
періоди до введення мораторію.
Оскільки за квітень - травень 2013 року
внески сплачені у повному обсязі, суди
дійшли висновку про незаконність
вимоги.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України з
такими висновками судів погоджується
частково.

Спір зводиться до встановлення
правомірності або протиправності дій
Управління ПФ щодо зарахування
поточних внесків позивача на погашення
заборгованості зі сплати внесків та
фінансових санкцій за минулі періоди. У
разі встановлення факту
протиправності таких дій, оскаржувана
вимога не може вважатись правомірною,
оскільки включає в себе суму таких
поточних внесків. Особливістю спору є
те, що по відношенню до окремих із
зобов'язань позивача встановлено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

За загальним правилом частини шостої
статті 25 Закону України від 8 липня 2010
року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (Закон № 2464-VI)
за рахунок сум, що надходять від
платника єдиного внеску або від
державної виконавчої служби,
погашаються суми недоїмки, штрафних
санкцій та пені у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі якщо
платник має несплачену суму недоїмки,
штрафів та пені, сплачені ним суми
єдиного внеску зараховуються в рахунок
сплати недоїмки, штрафів та пені у
порядку календарної черговості їх
виникнення.

Особливості правового регулювання
спірних відносин встановлені Законом
України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(Закон № 2343-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 2343-ХІІ
(в редакції, чинній на момент порушення
справи про банкрутство) мораторій на
задоволення вимог кредиторів - це
зупинення виконання боржником,
стосовно якого порушено справу про
банкрутство, грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

Частиною четвертою статті 12 цього
Закону встановлено, що протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства, не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

У частині третій статті 530 Цивільного
кодексу України зазначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

З викладеного вбачається, що до
заборгованості, яка існувала у
позивача станом на 9 січня 2013 року,
можна застосувати такі правила:
мораторій на задоволення вимог
кредиторів розповсюджується на
зобов'язання позивача зі сплати
єдиного внеску за звітні періоди до
листопада 2012 року включно; мораторій
не розповсюджується на зобов'язання
позивача зі сплати єдиного внеску за
пізніші звітні періоди (оскільки строк
виконання таких зобов'язань настав
після введення мораторію); мораторій
розповсюджується на зобов'язання зі
сплати тільки тих фінансових санкцій,
строк виконання яких настав до 9 січня
2013 року.

Колегія суддів погоджується з
висновком судів про неможливість
зарахування поточних внесків позивача
за 2013 рік на погашення заборгованості,
яка виникла до введення мораторію.

В той же час, зі змісту заперечень на
позов, апеляційної та касаційної скарг
вбачається, що відповідач вказував про
направлення поточних внесків
Підрозділу на погашення недоїмки по
єдиному внеску за грудень 2012 року.
Моментом виникнення недоїмки за цей
звітний період є 28 січня 2013 року, тому
на неї не розповсюджується дія
мораторію.

Судами, в порушення вимог статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо законності та
обґрунтованості судового рішення, не
досліджувалось питання про повноту та
вчасність сплати внесків за грудень 2012
року.

Касаційний суд позбавлений можливості
самостійно перевірити викладені
обставини, що є підставою для
направлення справи на новий розгляд, як
це передбачено частиною другою статті
227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м. Свердловську Луганської області
задовольнити частково.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам. які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов