Справа № 479/522/14-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 479/522/14-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Микитей Л.Л. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційні
скарги Управління Пенсійного фонду
України в Кривоозерському районі
Миколаївської області, ОСОБА_2 на
постанову Кривоозерського районного
суду Миколаївської області від 10 липня
2014 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Кривоозерському районі Миколаївської
області про визнання протиправними
дій, стягнення заборгованості по
нарахованій, але не виплаченій пенсії,
як учаснику ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 (далі - позивач, або ОСОБА_2.)
звернулась з адміністративним позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в Кривоозерському районі
Миколаївської області (далі -
відповідач, або УПФУ в Кривоозерському
районі Миколаївської області), про
визнання дій протиправними та
стягнення заборгованості по
нарахованій, але не виплаченій пенсії,
як учаснику ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС, за період з 01
червня 2013 року по 31 березня 2014 року в
сумі 56524,37 грн.

Постановою Кривоозерського районного
суду Миколаївської області від 10 липня
2014 року вказані вимоги задоволено.
Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Кривоозерському районі Миколаївської
області щодо перерахування та
невиплати основної та додаткової
пенсії позивачу, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії -
інваліду ІІ групи. Стягнуто з
Управління Пенсійного фонду України в
Кривоозерському районі Миколаївської
області на користь позивача
заборгованість по нарахованій
основній державній пенсії по
інвалідності та додатковій пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС за період з 05
листопада по 31 березня 2014 року в сумі
28892,67 грн. В частині вимог щодо
стягнення державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС за період з 01 червня
2013 року по 05 листопада 2013 року, а також
вимоги про визнання протиправними дій
відповідача з відмови виплатити пенсії
за цей період у відповідності до
постанови Вищого адміністративного
суду України від 06 жовтня 2011 року -
позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції, в
частині залишення позовних вимог без
розгляду, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про задоволення
її позовних вимог в повному обсязі.

Також, не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, в частині
задоволення позовних вимог, відповідач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити. В апеляційній скарзі
зроблено посилання на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначені
апеляційні скарги розглядаються в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є учасницею ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії - інвалідом ІІ групи,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 та довідкою МСЕ-08 № 039062 від 14
листопада 2008 року (а.с.21, 22).

З матеріалів справи вбачається, що не
погоджуючись з діями відповідача щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати основної та додаткової пенсії
у розмірах, меншому ніж передбачено
положення статей 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», позивач
звернулась до суду з адміністративним
позовом.

За результати розгляду вказаного
адміністративного позову, постановою
Вищого адміністративного суду України
06 жовтня 2011 року відповідача
зобов'язано провести перерахунок та
виплату позивачу державної пенсії по
інвалідності, передбаченої ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі, не нижчому ніж 8 мінімальних
пенсій за віком, та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
передбаченою ст. 50 цього ж Закону, у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком, встановленої у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом на відповідний період,
починаючи з 04 квітня 2010 року з
урахуванням проведених виплат.

Відповідно до довідки УПФУ в
Кривоозерському районі Миколаївської
області № 3142/05 від 26 червня 2014
року, позивачу за період з 01 червня 2013
року по 31 березня 2014 року нарахована
пенсія, державна та додаткова,
відповідно до постанови Вищого
адміністративного суду України від 06
жовтня 2011 року, однак виплачується не в
повному обсязі, виходячи із
фінансування з Державного бюджету
України, заборгованість складає в сумі
56524, 37 грн.

З огляду на викладене, позивач
звернулась до суду з даним позовом про
стягнення вказаної суми пенсії з
відповідача.

Вирішуючи спірне питання та
задовольняючи заявлені позивачем
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем неправомірно
було не виплачено позивачу пенсію у
встановленому законом розмірі за
період з 01 червня 2013 року по 31 березня
2014 року відповідно до постанови Вищого
адміністративного суду України від 06
жовтня 2011 року. При цьому, доходячи
вказаного висновку, суд першої
інстанції зазначив, що права позивача
підлягають захисту саме шляхом
стягнення з відповідача зазначеної
суми заборгованості, що виникла
внаслідок перерахунку її пенсії згідно
вказаного рішення суду.

Однак, колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції та з огляду на предмет спору
та спосіб захисту своїх прав, який
обраний позивачем, зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, спір
між сторонами виник з приводу
виконання постанови Вищого
адміністративного суду України від 06
жовтня 2011 року.

Так, на виконання вказаного рішення
суду позивачу за період з 01 червня
2013 року по 31 березня 2014 року
нарахована пенсія, державна та
додаткова, однак виплачується не в
повному обсязі, виходячи із
фінансування з Державного бюджету
України, заборгованість складає в сумі
56524, 37 грн.

При цьому, наявність вказаного вище
боргу відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ст. 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Статтею 257 КАС України встановлюється
порядок виконання судових рішень в
адміністративних справах.

Так, вказаною статтею передбачено, що
судове рішення, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».

Процесуальні питання, пов'язані з
виконанням судових рішень в
адміністративних справах, вирішує
суддя адміністративного суду
одноособово, якщо інше не встановлено
цим Кодексом.

Звернення судових рішень в
адміністративних справах до
примусового виконання регулюється
статтею 258 КАС України та передбачає
можливість отримання виконавчого
листа та його пред'явлення для
виконання до відповідного органу
виконавчої служби.

Також, слід зазначити, що відповідно до
ч. 9 ст. 267 КАС України особа-позивач, на
користь якої ухвалено постанову суду,
має право подати до суду першої
інстанції заяву про визнання
протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду.

На підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються вимоги, позивач
зазначає докази, про які йому відомо і
які можуть бути використані судом.

У разі відповідності заяви вказаним
вище вимогам вона підлягає розгляду та
вирішенню в порядку письмового
провадження або в судовому засіданні
на розсуд суду протягом десяти днів з
дня її отримання.

Крім того, ст. 263 КАС України
передбачено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо) діючим
Кодексом адміністративного
судочинства України передбачена також
можливість відстрочення і
розстрочення виконання, зміна чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, слід зазначити,
що діюче законодавство надає
можливість позивачу виконати
постанову Вищого адміністративного
суду України від 06 жовтня 2011 року в
рамках провадження, в результаті якого
і було прийнято вказане рішення, яке, в
свою чергу, набрало законної сили та
частково виконується відповідачем.

Таким чином, невиплата УПФУ в
Кривоозерському районі Миколаївської
області основної та додаткової пенсії
у повному обсязі, тобто вказаного вище
боргу, позивачу - є підставою для
звернення до суду в порядку,
встановленому ст. 263 КАС України, а не
підставою для звернення до суду з новим
позовом, про стягнення вже нарахованої
за рішенням суду суми перерахованої
пенсії.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог та
стягнення з відповідача суми
невиплаченої пенсії, в даному випадку є
помилковим.

Також, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку щодо наявності підстав для
часткового залишення без розгляду
заявлених позивачем вимог, оскільки, як
зазначалось вище колегією суддів, в
даному випадку спірні правовідносини
регулюються Законом України «Про
виконавче провадження» та положеннями
КАС України щодо виконання судових
рішень, які і визначають, в тому числі,
строки та порядок виконання судового
рішення, та відповідно на дані
правовідносини не розповсюджуються
положення ст.ст. 99, 100 КАС України.

Крім того, колегія суддів наголошує,
згідно ст. 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» встановлено
такі строки виплати пенсій за минулий
час: нараховані суми пенсії, не
затребувані пенсіонером своєчасно,
виплачуються за минулий час не більш як
за 3 роки перед зверненням за
одержанням пенсії; суми пенсії, не
одержані своєчасно з вини органу, що
призначає або виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком із
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає помилковим висновок суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
застосування в даному випадку положень
ст.ст. 99, 100 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції неповно з'ясовані обставини,
що мають значення для справи, постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування судового
рішення та прийняття нової постанови
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Кривоозерському районі Миколаївської
області, ОСОБА_2 на постанову
Кривоозерського районного суду
Миколаївської області від 10 липня 2014
року - задовольнити частково.

Постанову Кривоозерського районного
суду Миколаївської області від 10 липня
2014 року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Кривоозерському районі Миколаївської
області про визнання протиправними
дій, стягнення заборгованості по
нарахованій, але не виплаченій пенсії,
як учаснику ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кривоозерському районі Миколаївської
області про визнання протиправними
дій, стягнення заборгованості по
нарахованій, але не виплаченій пенсії,
як учаснику ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС - залишити без
задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/