Справа № К-37612/10-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2014 р. м. Київ
К-37612/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2010
року в справі за його позовом до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про скасування наказу,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2008 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що судовими рішеннями
відповідача зобов'язано встановити з 01
січня 2000 року по 29 грудня 2003 року
доплату в розмірі від 25% до 50% суми
пенсії, яка б могла бути нарахована, та
преміювання в розмірі 33,3%. На виконання
цих судових рішень відповідачем 16
червня 2007 року виданий наказ, який у
травні 2008 року на під-ставі ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 06 березня 2008 року скасований іншим
наказом - від 26 травня 2008 року № 186.

Вважаючи останній наказ відповідача
неправомірним, оскільки рішенням суду
касаційної інстанції в задоволенні
позову відмовлено не було, а лише
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції, і після нового
судового розгляду наказ про
встановлення доплати та преміювання не
скасовано, просив скасувати наказ в.о.
начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області від 26 травня 2008
року № 186 в частині, що стосується його.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29 січня 2009
року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2010
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про відмову
в задоволенні позову.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права,
позивач ставить питання про скасування
рішення апеляційного суду та залишення
в силі рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою Галицького
районного суду міста Львова від 20
лютого 2006 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 03 липня 2006 року, зокрема,
зобов'язано службових осіб Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області встановити
ОСОБА_4 з 01 січня 2000 року по 29 грудня 2003
року доплату в розмірі від 25% до 50% від
суми пенсії, яка б могла бути йому
нарахована та преміювання в розмірі
33,3%.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби Львівської області від 19
вересня 2006 року на під-ставі
виконавчого листа, виданого на
виконання судових рішень, відкрито
виконавче провадження.

Наказом в.о. начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області від
16 червня 2007 року № 230 о/с, зокрема,
ОСОБА_4 встановлено доплату в розмірі 25%
суми пенсії, яка б могла бути йому
нарахована, та щомісячну премію в
розмірі 33,3% з 01 січня 2000 року по 29 грудня
2003 року для проведення перерахунку
пенсії.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 06 березня 2008 року постанову
Галицького районного суду міста Львова
від 20 лютого 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 03 липня 2006 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У зв'язку з наведеним наказом в.о.
начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області від 26 травня 2008
року скасовано наказ від 16 червня 2007
року №230 в частині, що стосується
позивача.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що оскільки рішенням
суду касаційної інстанції в
задоволенні позову відмовлено не було,
а лише справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції, то у
відповідача не було правових підстав
для прийняття оскаржуваного наказу.
Крім того, за результатами нового
розгляду судом пер-шої інстанції
прийнято рішення, яким наказ від 16
червня 2007 року визнаний таким, що
відповідає вимогам законодавства.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове
апеляційний суд виходив з того, що
підставою для прийняття наказу від 16
червня 2007 року в частині призначення
позивачу спірних додаткових видів
грошового забезпечення стало судове
рішення, подальше скасування якого
судом касаційної інстанції призвело до
правомірного прийняття відповідачем
наказу від 26 травня 2008 року № 186.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини п'ятої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду
апеляційної чи касаційної інстанції за
наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають
законної сили з моменту проголошення.

Статтею 255 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено
наслідки набрання законної сили
судовим рішенням.

Постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Ухвала Вищого адміністративного суду
України від 06 березня 2008 року про
скасування рішень судів попередніх
інстанцій та направлення справи на
новий розгляд до суду першої інстанції
набрала законної сили і підлягала
виконанню.

З огляду на наведене на підставі
вказаної ухвали відповідач правомірно
прийняв наказ, яким скасував наказ, що
був прийнятий раніше на підставі
скасованих судових рішень.

Постановою Галицького районного суду
міста Львова від 23 травня 2008 року,
залишеною без змін ухвалами
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня 2008
року та Вищого адміністративного суду
України від 03 квітня 2012 року, наказ в.о.
начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області від 16 червня 2007
року № 230 о/с визнано таким, що
відповідає вимогам законодавства.

Суд апеляційної інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
посилання позивача на вказані судові
рішення є неприйнятними, оскільки вони
прийняті судами після винесення
оскарженого наказу, а тому не могли
вплинути на його правомірність.

Суд прийшов до правильного висновку і
про те, що положення статті 265 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою врегульовано питання
повороту виконання судового рішення,
на які послався суд першої інстанції,
до спірних правовідносин застосуванню
не підлягали.

Рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, а тому підстав для
його скасування та залишення в силі
рішення суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 лютого 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/