Справа № П/811/3116/14
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 року
Справа № П/811/3116/14

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Притула К.М.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Світловодську та
Світловодському районі до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кремавтобуд» про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Світловодську та Світловодському
районі звернулось до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою в якій просить
стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Кремавтобуд»
заборгованість по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 2063,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що відповідно до норм Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платниками
єдиного внеску є підприємства,
установи та організації. Відповідач
значиться на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду у м. Світловодську та
Світловодському районі, як платник
єдиного соціального внеску.
Заборгованість товариства з обмеженою
відповідальністю «Кремавтобуд»
становить 2063,87 грн., яка виникла станом
на 17.01.2013 року. 01.02.2013 року позивачем
було сформовано вимогу № Ю-16-У. На даний
час заборгованість являється не
сплаченою.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про збір
та облік внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. При цьому
платники, зазначені у пункті 1 частини
першої статті 4 цього Закону, під час
кожної виплати заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення), на
суми якої (якого) нараховується єдиний
внесок, одночасно з видачею зазначених
сум зобов'язані сплачувати нарахований
на ці виплати єдиний внесок у розмірі,
встановленому для таких платників
(авансові платежі). Винятком є випадки,
якщо внесок, нарахований на ці виплати,
вже сплачений у строки, встановлені
абзацом першим цієї частини, або за
результатами звірення платника з
територіальним органом Пенсійного
фонду за платником визнана переплата
єдиного внеску, сума якої перевищує
суму внеску, що підлягає сплаті, або
дорівнює їй. Кошти перераховуються
одночасно з отриманням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплату доходу, грошового
забезпечення), у тому числі в
безготівковій чи натуральній формі.
При цьому фактичним отриманням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплату доходу, грошового
забезпечення) вважається отримання
відповідних сум готівкою, зарахування
на рахунок одержувача, перерахування
за дорученням одержувача на будь-які
цілі, отримання товарів (послуг) або
будь-яких інших матеріальних цінностей
у рахунок зазначених виплат, фактичне
здійснення з таких виплат відрахувань
згідно із законодавством або
виконавчими документами чи будь-яких
інших відрахувань. Базовим звітним
періодом є календарний місяць, а для
платників, зазначених в абзацах
третьому та четвертому пункту 1 частини
першої статті 4 цього Закону, -
календарний рік.

Таким чином, матеріалами справи дійсно
підтверджено наявність заборгованості
відповідача по єдиному соціальному
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 2063,87 грн.

Але, в даному випадку, суд зазначає, що
згідно п.4 ст. 25 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (в редакції від
04.07.2013 року) орган доходів і зборів у
порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Платник
єдиного внеску зобов'язаний протягом
десяти календарних днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом доходів і зборів
шляхом оскарження вимоги про сплату
єдиного внеску в адміністративному або
судовому порядку.

Відповідно до Розділу ІІ «Прикінцевих
положень» Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи» №406-VII від
04.07.2013 року органи Пенсійного фонду
України продовжують адмініструвати
єдиний внесок у частині завершення
процедур такого адміністрування.

Враховуючи той факт, що спірні
правовідносини виникли до набрання
чинності вище вказаного Закону, тому
позивач мав право звернення з даним
позовом до суду.

Разом з тим, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню враховуючи
наступне.

Аналіз положень ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» свідчить про
те, що оскільки вимога про сплату
недоїмки є виконавчим документом, то
суб'єкт владних повноважень, в даному
випадку позивач по справі, позбавлений
можливості звертатися до
адміністративного суду із заявами, в
яких ставиться вимога про
підтвердження власного рішення, яке
ухвалено в межах наданих йому Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» повноважень.

Отже, в разі прийняття суб'єктом
владних повноважень вимоги про сплату
недоїмки, яке підлягає виконанню
органами ДВС, повторне звернення до
суду про її стягнення не допускається,
оскільки є рішення з цього ж питання
суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем сформовано 01.02.2013 року вимогу
№ Ю-16-У про сплату боргу, яка
надсилалася боржнику у встановленому
порядку.

Суд приходить до висновку, що в даному
випадку суб'єкт владних повноважень
фактично ставить вимогу про
підтвердження власного рішення, яке
ухвалено в межах наданих йому законом
повноважень.

З огляду судової практики, щодо даних
правовідносин вбачається, що орган
пенсійного Фонду України повинен
звернутися з виконавчим документом,
винесеним за власним вмотивованим
рішенням та підставі наданих йому
повноважень до органу, якому
законодавством надано право проводити
процедуру примусового стягнення, а не
звертатися до суду.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов задоволенню не
підлягає.

Керуючись п.5 ч.2 ст. 17, ст.ст. 158-162,
167, 183-2, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України в
м. Світловодську та Світловодському
районі - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Постанова суду за результатами
скороченого провадження може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
десятиденний строк з дня отримання її
копії апеляційної скарги.

Постанова суду, прийнята у порядку
скороченого провадження виконується
негайно.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
К.М.Притула