Справа № 2а-1443/11
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 р.

Справа № 103742/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Івано -
Франківській області на ухвалу
Коломийського міськрайонного суду
Івано - Франківської області від 16
вересня 2011 року про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Івано -
Франківській області про визнання
незаконною відмови та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ГУПФ України в Івано - Франківській
області звернулося до суду з
клопотанням про визнання виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню,
посилаючись на те, що постановою
Коломийського міськрайонного суду від
11 лютого 2011 року у справі № 2а- 1443/11 було
частково задоволено адміністративний
позов ОСОБА_1 до ГУ ПФ в
Івано-Франківській області щодо
виплати підвищення до пенсії як дитині
війни. Вказує, що представник
управління був відсутній на судовому
засіданні, оскільки належним чином не
був повідомлений про дату час і місце
слухання справи, а постанову суду
отримав тільки 25 липня 2011 року,
відповідно не зміг належним чином в
терміни визначені законом подати
апеляційну скаргу на рішення. Оскільки
на даний час видано виконавчий лист, то
просить відкласти провадження
виконавчих дій за винесеною постановою
та поновити строк для самостійного
виконання на період, поки Коломийським
міськрайонний судом не буде розглянуто
заяву головного управління про
визнання виконавчого листа від 11
лютого 2011 року таким, що не підлягає
виконанню.

Ухвалою Коломийського міськрайонного
суду Івано - Франківської області від 16
вересня 2011 року в задоволенні
клопотання Головного управління
Пенсійного фонду України в Івано -
Франківській області про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
інстанції, ГУПФ України в Івано -
Франківській області подано
апеляційну скаргу, в якій вказує на те,
що ухвала суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
процесуального права. Просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати.

Відповідно до ст. 197 КАС України, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції відмовляючи в
клопотання про визнання виконавчого
листа таким, що не підлягає виконанню з
тих підстав, що ст. 259 КАС України не
передбачено такої підстави, як
неотримання копії постанови суду у
справі для визнання виконавчого
документу таким, що не підлягає до
виконання.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції та вважає його вірним з
огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 258 КАС України за кожним
судовим рішенням, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
за заявою осіб, на користь яких воно
ухвалено, видається один виконавчий
лист.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст.259 КАС України
виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України «Про
виконавче провадження».

Суд, який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, або визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до
виконавчого листа, а у разі якщо його
було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким виконавчим листом уже
відбулося повністю або частково, суд
одночасно на вимогу боржника стягує на
його користь безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що посилання Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано - Франківській області на
невчасне надіслання копії рішення у
справі, та як наслідок, неможливість
його оскарження є безпідставним, так як
це не є підставою для визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню, а тому відсутні підстави для
задоволення вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування ухвали суду першої
інстанції колегія суд не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 199, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Івано - Франківській області - залишити
без задоволення, а ухвалу
Коломийського міськрайонного суду
Івано - Франківської області від 16
вересня 2011 року про визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню у адміністративній справі
№2а-1443/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс