Справа № 826/5418/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5418/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

14 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів у м.
Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14.07.2014 у справі за адміністративним
позовом підприємства споживчої
кооперації «Укооптранссервіс» до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ПСК «Укооптранссервіс» звернулось до
суду першої інстанції з позовом, в
якому просило: скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів у м.
Києві від 02.12.2013 року № і № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14.07.2014 позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням відповідач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
протягом періоду з 12.11.2013 по 14.11.2013
згідно з нормами пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79
Податкового кодексу України та на
підставі наказу ДПІ від 11.11.2013 № 812
працівником ДПІ у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ПСК
«Укооптранссервіс» (ідентифіка-ційний
код 01736938) з питань дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на додану вартість та податку на
прибуток по взаємовідносинах з
контрагентом ТОВ «БК «Палаццо»
(ідентифікаційний код 31748459) за період з
01.01.2012 по 31.12.2012.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт від 18.11.2013 №
2331/26-58-22-08-11/01736938, яким встановлено
порушення ПСК «Укооптранссервіс»
наступних норм законодавства України:
пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 та п. 198.3 і п. 198.6 ст. 198,
п. 201.4, п. 201.6 і п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження цим підприємством податку на
прибуток на загальну суму 47 371, 00 грн. (в
тому числі за 9-ть місяців 2012 року на
суму 47 371, 00 грн., за 2012 рік - 47 371, 00 грн.)
та заниження податку на додану
вартість за липень 2012 року на суму 45 115,
00 грн.

Не погоджуючись з висновками акта
документальної перевірки позивач
подав 22.11.2013 до канцелярії ДПІ письмові
заперечення від 22.11.2013 № 014 на висновки
вказаного акта перевірки з
обґрунтуванням своєї позиції.

Листом від 27.11.2013 № 14980/10/26-58-22-08-09
відповідач залишив висновки акта
перевірки без змін, а заперечення ПСК
«Укооптранссервіс» - без задоволення.

02.12.2014 ДПІ у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві на підставі акту перевірки від
18.11.2013 № 2331/26-58-22-08-11/01736938 прийняла
податкові повідомлення-рішення:

- за № , яким згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3
ст. 54 Податкового кодексу України та
відповідно до абз. 1 п. 123.1 ст. 123, п. 6
підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні
положення» цього Кодексу, за порушення
вимог пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, визначило ПСК
«Укооптранссервіс» суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 59 214, 00 грн., в т.ч. 47 371, 00 грн. -
основний платіж, 11 843, 00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції;

- за № , яким згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3
ст. 54 Податкового кодексу України та
відповідно до абз. 1 п. 123.1 ст. 123 цього
Кодексу, за порушення п. 198.3 і п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, визначило
ПСК «Укооптранссервіс» суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 56 394, 00 грн., в т.ч. 45 115,
00 грн. - основний платіж, 11 279, 00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.

Рішеннями Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 06.02.2014 №
1229/10/26-15-10-04-15 та Міністерства доходів і
зборів України від 03.04.2014 № 5346/6/99-99-10-01-15,
винесеними за результатом розгляду
первинної та повторної скарг ПСК
«Укооптранссервіс» на вказані вище
податкові повідомлення-рішення від
02.12.2013, дані скарги позивача були
залишені без задоволення, а
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, відповідно - без
змін.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що оскільки формування
податкового кредиту та валових витрат
за господарськими операціями
підтверджено первинною документацією,
господарські операції були реальними,
у зв'язку з чим є підстави для
скасування спірних податкових
повідомлень-рішень.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством України. Податкові
повідомлення-рішення є обґрунтованими,
оскільки у ході перевірки встановлено
порушення вимог податкового
законодавства, що свідчить про
заниження позивачем податкових
зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
протягом червня 2012 року між ПСК
«Укооптранссервіс» (замовник), в особі
в.о. директора ОСОБА_2., та ТОВ
«Будівельна компанія «Палаццо»
(підрядник), в особі директора ОСОБА_3
(за даними відповідача був директором
підприємства по червень місяць 2012 року
включно), були укладені однотипні
договори про виконання ремонтних робіт
від 25.06.2012 № 16, від 25.06.2012 № 17, від 26.06.2012
№ 18, від 26.06.2012 № 19, від 27.06.2012 № 20, від
27.06.2012 № 21 та від 27.06.2012 № 22. За умовами
вказаних договорів підрядник
зобов'язується за завданням замовника
виконати роботи з капітального ремонту
м'якої покрівлі та улаштування
фундаментів господарської споруди ПСК
«Укооптранссервіс», що розташована за
адресою: м. Київ, пр. Радіщева, 6, - згідно
затвердженого локального кошторису, а
замовник, в свою чергу, - прийняти та
оплатити виконані роботи.

Згідно п. 1.2 і 1.3 цих договорів вартість
виконаних робіт визначається
сторонами згідно локального кошторису
№ 2-1-1, що є невід'ємною частиною даних
договорів, та становить: 43 894, 00 грн. (з
ПДВ) - за договором від 25.06.2012 № 16; 42 756, 00
грн. - за договором від 25.06.2012 № 17; 41
832, 00 грн. - за договором від 26.06.2012 № 18; 35
553, 00 грн. - за договором від 26.06.2012 № 19; 40
980, 00 грн. - за договором від 27.06.2012 № 20; 33
838, 00 грн. - за договором від 27.06.2012 № 21 та
31 838, 00 грн. - за договором від 27.06.2012 № 22.
Роботи, непередбачені локальним
кошторисом, необхідність в яких
виявиться в процесі виконання
договору, оформляються додатковою
угодою, двостороннім актом та
розрахунками вартості цих робіт.

Відповідно до п. 3.2 вказаних договорів
ремонтні роботи виконуються
підрядником з використанням
обладнання і матеріалів замовника,
який також надає підряднику вільний
доступ на територію та в приміщенні,
забезпечує необхідні умови для
виконання робіт.

Строки виконання робіт визначені до
31.07.2012 (п. 2.1 договорів).

Оплата замовником виконаних робіт
проводиться за підписаними актами
приймання виконаних робіт, складання
актів виконаних робіт покладено на
підрядника (п. 3.3 і п. 4.1 договорів).

Договір набуває чинності з дня його
підписання сторонами та діє до повного
виконання сторонами взятих на себе
договірних зобов'язань.

Відповідно до письмових пояснень
позивача від 12.05.2014 № 11 спірні ремонтні
роботи були використанні ПСК
«Укооптранссервіс» безпосередньо у
своїй господарській діяльності.
Зокрема, починаючи з 2012 року одним із
основних видів діяльності ПСК
«Укооптранссервіс» є здавання в оренду
та експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна. На
балансі позивача перебував (-ває)
майновий комплекс загальною площею 4520,7
кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ,
провулок Радищева, 6, та попередньо був
отриманий у безоплатне користування
від засновника Центральної спілки
споживчих товариств України
(УКООПСПІЛКИ) на підставі постанови
правління Укоопспілки від 31.07.2009 № 218.
Однак, оскільки господарські будівлі,
приміщення яких саме планувались до
здавання в оренду, знаходились в
незадовільному стані, то було прийнято
рішення про проведення ремонтних
робіт, що засвідчується протоколом
комісії з визначення першочергових
ремонтних робіт будівель та споруд від
01.06.2012 До проведення вказаних ремонтних
робіт була залучена будівельна
компанія, що має відповідну ліцензію, а
саме - ТОВ «БК «Палаццо».

На підтвердження фактів виконання
підрядником ремонтних робіт на
підставі зазначених вище Договорів про
виконання ремонтних робіт позивачем
були надані суду наступні оригінали та
копії первинних документів:

- договірних цін і зведених кошторисних
розрахунків вартості будівництва
(капітального ремонту м'якої покрівлі
господарських споруд ПСК
«Укооптранссервіс» м. Київ, пр.
Радіщева, 6; улаштування фундаментів
ПСК «Укооптранссервіс»), дефектних
актів; локальних кошторисів, актів
приймання виконаних будівельних робіт
за липень 2012 року (форми № КБ-2в),
датованих 31.07.2012 б/н; довідок про
вартість виконаних будівельних
робіт/та витрат/ за липень 2012 року
(форми № КБ-3) - щодо кожного договору;

- податкових накладних від 31.07.2012 № 234 на
суму 43 894, 00 грн. (в т.ч. ПДВ - 7 315, 67 грн.),
від 31.07.2012 № 235 на суму 42 756, 00 грн. (в т.ч.
ПДВ - 7 126, 00 грн.), від 31.07.2012 № 236 на суму 41
832, 00 грн. (в т.ч. ПДВ - 6 972, 00 грн.), від
31.07.2012 № 237 на суму 35 553, 00 грн. (в т.ч. ПДВ -
5 925, 50 грн.), від 31.07.2012 № 238 на суму 40 980, 00
грн. (в т.ч. ПДВ - 6 830, 00 грн.), від 31.07.2012 №
239 на суму 33 838, 00 грн. (в т.ч. ПДВ - 5 639, 67
грн.) та від 31.07.2012 № 240 на суму 31 838, 00 грн.
(в т.ч. ПДВ - 5 306, 33 грн.), виписаних ТОВ «БК
«Палаццо» на користь ПСК
«Укооптранссервіс», які підписані
однією особою ОСОБА_4 (керівник
підприємства починаючи з липня 2012 року)
та скріплені печаткою ТОВ «БК
«Палаццо»;

- виписок по особовому рахунку позивача
у банках за серпень і жовтень 2012 року;

- картки рахунку бухгалтерського
обліку 631 за період червень-грудень 2012
року;

- копії довідки органу статистики серії
АА № 453406 відносно ТОВ «БК «Палаццо»,
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість ТОВ «БК
«Палаццо» № 100349806 від 01.10.2011, довідки
про взяття на облік платника податків
ТОВ «БК «Палаццо» від 08.11.2011 № 635,
ліцензії Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві серії АВ № 588829 від 29.09.2011,
виданої ТОВ «БК «Палаццо» на право
здійснення господарської діяльності у
будівництві.

Додатково на обґрунтування своїх
позовних вимог ПСК «Укооптранссервіс»
надало суду наступні документи, що
підтверджують економіко-правовий
статус позивача та наявність у нього
адміністративно-господарських
можливостей для здійснення протягом
перевіряємого періоду господарської
діяльності: копій свого статуту,
виписки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відносно ПСК
«Укооптранссервіс» станом на 18.03.2014,
довідки органу статистики відносно ПСК
«Укооптранссервіс» станом 09.10.2012,
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість № 100055494 від
26.07.2007; копії постанови правління
Укооспілки від 31.07.2009р. № 218 «Про майно
Укооспілки» з додатком та акта
приймання-передачі основних засобів
від 31.07.2009; копію протоколу комісії з
визначення першочергових ремонтних
робіт будівель та споруд,
затвердженого 01.06.2012 в.о. директора ПСК
«Укооптранссервіс» ОСОБА_2; довідку з
відомостями про основні засоби, що
знаходяться на балансі ПСК
«Укооптранссервіс» станом на 31.07.2014;
довідку з відомостями про кількісний
склад працівників ПСК
«Укооптранссервіс» станом на 31.07.2012
згідно штатного розкладу; копії
статистичної звітності ПСК
«Укооптранссервіс» за 2012 рік (баланс,
звіт про фінансові результати); довідки
щодо реквізитів договорів оренди,
укладених позивачем з суб'єктами
господарювання щодо здавання в оренду
частин майнового комплексу, що
розташований за адресою: м. Київ, пр.
Радіщева, 6, та обсягів коштів, що
надійшли на розрахунковий рахунок ПСК
«Укооптранссервіс» у банку від здачі в
оренду нерухомого майна; оригінали
договорів оренди об'єкта нерухомості,
що діяли протягом червня-серпня 2012
року.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та
послуг;придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 199.1 ст. 199 ПК України у разі
якщо придбані та/або виготовлені
товари/послуги частково
використовуються в оподатковуваних
операціях, а частково - ні, до сум
податку, які платник має право віднести
до податкового кредиту, включається та
частка сплаченого (нарахованого)
податку під час їх придбання або
виготовлення, яка відповідає частці
використання таких товарів/послуг в
оподатковуваних операціях.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до п. 198.6 ст. 198 ПК України не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладені
законодавчі норми, для підтвердження
включення до складу податкового
кредиту сум податку, сплачених у складі
ціни за придбаний товар (роботи,
послуги), необхідні первинні документи
(податкові накладні, видаткові
накладні, акти здачі-прийняття товару
тощо), оформлені відповідно до вимог
Закону України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні».

Закон України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні» (далі - Закон) поширюється на
всіх юридичних осіб, створених
відповідно до законодавства України,
незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16
вищевказаного Положення забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Колегія суддів зазначає, що позивачем
надано суду документи первинного
обліку, що містять всі необхідні
реквізити, належним чином підписані та
скріплені печатками сторін і не
суперечать законодавчим та
нормативним актам, а отже доведено факт
реального виконання умов договорів, що
надає йому право на формування
податкового кредиту та валових витрат
по господарських операціях з ТОВ «БК
«Палаццо».

Доводи апелянта про порушення
контрагентом позивача податкового
законодавства є безпідставними,
оскільки за дане порушення податкового
законодавства передбачена
індивідуальна відповідальність саме
для контрагента, а не для позивача.

У довідці Вищого адміністративного
суду України від 15.04.2010 «Про результати
вивчення та узагальнення практики
застосування адміністративними судами
окремих норм Закону «Про податок на
додану вартість» роз'яснено, зокрема,
що ведення податкового обліку
покладено на кожного окремого платника
податку, при цьому такий платник несе
самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постанові Верховного Суду України
від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, відповідно
до якої чинне законодавство не ставить
у залежність право платника податків
на податковий кредит від дотримання
вимог податкового законодавства його
контрагентом.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Крім того, згідно з ст. 207
Господарського кодексу України,
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Наведену норму слід застосовувати з
урахуванням того, що відповідно до ст.
228 ЦК України правочин, учинений з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
водночас є таким, що порушує публічний
порядок, а отже, - нікчемним.

Санкції застосовуються за вчинення
правочину з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства. Разом із тим, за змістом
частини 1 статті 208 ГК застосування цих
санкцій можливе не за сам факт
укладення зазначеної угоди, а лише в
разі виконання правочину хоча б однією
стороною. Санкції, встановлені
частиною 1 статті 208 ГК, не можуть
застосовуватися за сам факт несплати
податків (зборів, інших обов'язкових
платежів), зокрема однією зі сторін
договору, що є самостійним
правопорушенням. Для застосування
санкцій, передбачених частиною 1 статті
208 цього Кодексу, необхідним є умисел на
укладення угоди з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства.

Виходячи із вищезазначених обставин
справи, а також з того, що санкції є
похідними від учинення нікчемного
правочину, у даному випадку вони не
можуть бути застосовані через
недоведеність направленості спірних
договорів на досягнення мети, що
суперечить інтересам держави та
суспільства, що вірно враховано судом
першої інстанції.

Колегія суддів не бере до уваги
посилання апелянта на акт Ірпінської
ОДПІ Київської області від 14.05.2013 №
156/22-4/31748459 про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «БК «Палаццо»
(ідентифікаційний код 31748459) щодо
підтвердження господарських відносин
з контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
01.01.2011 по 30.04.2013, яким встановлено
відсутність у ТОВ «БК «Палаццо» умов
для здійснення
фінансово-господарських операцій,
оскільки податковими органами не
перевірявся TOB «БК» Палаццо» на предмет
наявності господарсько-правових
відносин з іншими суб'єктами
господарювання у зв'язку з укладанням
договорів оренди основних засобів
виробництва, складських приміщень,
транспортних засобів; наявність
правовідносин по зберіганню
матеріальних цінностей; по перевезенню
матеріальних цінностей із залученням
сторонніх перевізників; наявність
укладених цивільно-правових угод з
іншими суб'єктами господарювання, щодо
надання послуг або виконання робіт, а
сам по собі факт неможливості
проведення контролюючим органом
зустрічної звірки контрагента не може
однозначно свідчити про невиконання
цим суб`єктом договірних зобов`язань
перед позивачем, оскільки на момент
виникнення спірних правовідносин
вказана юридична особа не була
позбавлена права укладати з іншими
суб`єктами господарювання
субпідрядних договорів, договорів
оренди обладнання, транспортних
засобів тощо з метою використання
відповідних основних фондів,
устаткування та інших ресурсів для
забезпечення власної господарської
діяльності.

Щодо посилань апелянта на відсутність
персоналу у TOB «БК «Палаццо» колегія
суддів звертає увагу, що, як зазначено в
ухвалі ВАС України від 26.06.2013 у справі
№К/9991/71450/12, укладення трудового
договору - не єдиний спосіб залучення
фізичних осіб до провадження
необхідних дій у процесі виконання
господарської операції. Податкове
законодавство не ставить право
платника податків на податковий кредит
залежно від того, за рахунок яких
ресурсів (власних чи залучених)
здійснюється господарська операція.

Також, колегія суддів не бере до уваги
посилання відповідача на протокол
допиту свідка ОСОБА_5, який начебто
заперечив свою участь у створенні і
діяльності ТОВ «БК «Палаццо», оскільки
відповідачем не надано не тільки
вказаний протокол допиту, а й навіть не
підтверджено достовірність його
існування.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем правомірно сформовано
валові витрати та податковий кредит по
взаємовідносинах з контрагентом, а
тому оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та такими, що підлягають скасуванню, що
вірно встановлено судом першої
інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів у м.
Києві залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14.07.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
20.10.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.