Справа № 810/5082/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року 810/5082/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лиска І.Г.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Київській області
про визнання протиправними дій та
скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Київській області
про визнання протиправними дій та
скасування рішень.

У обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 11 липня 2014 року
спеціалістами Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Київській
області (надалі - відповідач) проведено
планову виїзну перевірку
характеристик продукції у Фізичної
особи- підприємця ОСОБА_1, перевірка
проводилась за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки 11.07.2014р. було
складено Акт перевірки характеристик
продукції № 000059 (надалі - Акт
перевірки), в якому зафіксовано, що
перевірений товар має недоліки,
зазначені в Акті перевірки п.п. 1-2:
Світильник меблевий люмінесцентний,
д.в. 30.12.2013р, виробник Elex Indastrial LTD,
артикул (модель) FLF Т5 21 W, ТМ «Delux» -
розповсюдження продукції, на якій
відсутній національний знак
відповідності; Світильник меблевий
люмінесцентний, д.в. 30.12.2013р, виробник Elex
Indastrial LTD, артикул (модель) FLF Т5 28 W, ТМ
«Delux» - розповсюдження продукції, на
якій відсутній національний знак
відповідності.

На підставі Акту перевірки, 11.07.2014р.
складено Протокол № 000047 про виявленні
порушення вимог статті 44 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції» та
статті 15 Закону України «Про загальну
безпечність нехарчової продукції», що
полягає у тому, що позивачем
розповсюджується продукція
(Світильник), на якій відсутній
національний знак відповідності, чим
порушено п. 1 частини 3, статті 44 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції».

На підставі Акту перевірки № 000059 від 11
липня 2014 року відповідачем було
винесено: Проект Рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
№ б/н, яким зобов'язано позивача вжити
заходів щодо приведення продукції, що
вказана у пунктах 1-2 таблиці акту
перевірки № 000059 від 11.07.2014р. у
відповідність із встановленими
вимогами; Проект рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
№ б/н, яким тимчасово заборонено
надання продукції на ринок, яка
зберігається у магазині Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_1, яка вказана у п. 1-2 таблиці акту
перевірки № 000047 від 11,07.2014р., на якій
відсутній національний знак
відповідності, до приведення продукції
у відповідність із встановленими
вимогами; Постанову про накладення
штрафних санкцій № 000050, якою
постановлено Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 250
н.м.д.г у сумі 4250,00 грн.

Позивач вважає, що Акт перевірки
характеристик продукції № 000059 від
11.07.2014р., Протокол про виявленні
порушення № 000047 від 11.07.2014р., Проект
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів № б/н (щодо
приведення продукції у відповідність),
Проект рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
№ б/н (щодо тимчасової заборони надання
продукції на ринок), Постанова про
накладення штрафних санкцій № 000050 від
25.07.2014р. є незаконними та підлягають
скасуванню тому звернувся з даним
позовом до суду.

Ухвалою від 29 серпня 2014 року позовну
заяву було залишено без руху, надано
позивачу строк для усунення недоліків
до 15 вересня 2014 року.

На виконання ухвали від 29 серпня 2014
року, позивачем надано суду платіжне
доручення про сплату судового збору
та заяву про уточнення позовних вимог.

Згідно заяви про уточнення позовних
вимог, позивач просить суд: Визнати
протиправними дії відповідача щодо
проведення перевірки характеристик
продукції; Визнати незаконним та
скасувати акт перевірки характеристик
продукції №000059 від 11.07.2014 року; Визнати
незаконним та скасувати Протокол про
виявлені порушення №000047 від 11.07.2014
року; Визнати незаконним та скасувати
Проект рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
б/н (щодо приведення продукції у
відповідність); Визнати незаконним та
скасувати Проект рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
б/н (щодо тимчасової заборони надання
продукції на ринок); Визнати
незаконною та скасувати Постанову про
накладення штрафних санкцій №000050 від
25.07.2014 року .

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2014 року, судом було відмовлено у
відкритті провадження у справі в
частині позовних вимог про визнання
незаконним та скасування акту
перевірки характеристик продукції
№000059 від 11.07.2014 року та протоколу про
виявлені порушення №000047 від 11.07.2014
року, відкрито провадження в
адміністративній справі в частині
позовних вимог про визнання
протиправними дії відповідача щодо
проведення перевірки характеристик
продукції, визнання незаконним та
скасувати Проекту рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
б/н (щодо приведення продукції у
відповідність) та Проекту рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів б/н (щодо тимчасової заборони
надання продукції на ринок), визнання
незаконною, скасування Постанови про
накладення штрафних санкцій №000050 від
25.07.2014 року.

У судове засідання 15 жовтня 2014 року
позивач не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, 15 жовтня
2014 року представником позивача
ОСОБА_2. надано суду клопотання про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

У судове засідання 15 жовтня 2014 року
представник відповідача не з'явився,
про дату, час та місце розгляд у справи
відповідач був повідомлений належним
чином, причин неявки суду не
повідомив, заперечень на позов не
надав.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши наявні матеріали справи,
керуючись статтями 122, 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
здійснити розгляд справи у письмовому
провадженні та на підставі наявних у
справі доказів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

11 липня 2014 року спеціалістами
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Київській області
проведено планову виїзну перевірку
характеристик продукції у Фізичної
особи- підприємця ОСОБА_1, перевірка
проводилась за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки 11.07.2014р. було
складено Акт перевірки характеристик
продукції № 000059 (надалі - Акт
перевірки), в якому зафіксовано, що
перевірений товар має недоліки,
зазначені в Акті перевірки п.п. 1-2:
Світильник меблевий люмінесцентний,
д.в. 30.12.2013р, виробник Elex Indastrial LTD,
артикул (модель) FLF Т5 21 W, ТМ «Delux» -
розповсюдження продукції, на якій
відсутній національний знак
відповідності; Світильник меблевий
люмінесцентний, д.в. 30.12.2013р, виробник Elex
Indastrial LTD, артикул (модель) FLF Т5 28 W, ТМ
«Delux» - розповсюдження продукції, на
якій відсутній національний знак
відповідності.

На підставі Акту перевірки, 11.07.2014р.
складено Протокол № 000047 про виявленні
порушення вимог статті 44 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції» та
статті 15 Закону України «Про загальну
безпечність нехарчової продукції», що
полягає у тому, що позивачем
розповсюджується продукція
(Світильник), на якій відсутній
національний знак відповідності, чим
порушено п. 1 частини 3, статті 44 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції».

На підставі Акту перевірки № 000059 від 11
липня 2014 року відповідачем було
винесено: Проект Рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
№ б/н, яким зобов'язано позивача вжити
заходів щодо приведення продукції, що
вказана у пунктах 1-2 таблиці акту
перевірки № 000059 від 11.07.2014р. у
відповідність із встановленими
вимогами; Проект рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
№ б/н, яким тимчасово заборонено
надання продукції на ринок, яка
зберігається у магазині Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_1, яка вказана у п. 1-2 таблиці акту
перевірки № 000047 від 11,07.2014р., на якій
відсутній національний знак
відповідності, до приведення продукції
у відповідність із встановленими
вимогами; Постанову про накладення
штрафних санкцій № 000050, якою
постановлено Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 сплатити штраф у розмірі 250
н.м.д.г у сумі 4250,00грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Нормативно-правовим актом, який
встановлює правові та організаційні
засади здійснення державного
ринкового нагляду і контролю
нехарчової продукції є Закон України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції» від
02.12.2010 року №2735-VІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції»,
ринковий нагляд здійснюється органами
ринкового нагляду в межах сфер їх
відповідальності. Органи ринкового
нагляду становлять єдину систему.

У відповідності до ч. 5 ст. 10 Закону
України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції», повноваження та порядок
діяльності органів ринкового нагляду,
права та обов'язки їх посадових осіб,
які здійснюють ринковий нагляд,
встановлюються цим Законом, Законами
України "Про загальну безпечність
нехарчової продукції", "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності" та
іншими законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» органи державного нагляду
(контролю) здійснюють планові заходи з
державного нагляду контролю) за умови
письмового повідомлення суб'єкта
господарювання про проведення
планового заходу не пізніш як за десять
днів до дня здійснення цього заходу.
Суб'єкт господарювання має право не
допускати посадову особу органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення планового заходу в разі
неодержання повідомлення про
здійснення планового заходу.

Так, підставою для проведення планової
виїзної перевірки позивача стало
направлення на проведення перевірки №
106 від 08 липня 2014 року, при цьому
позивача було повідомлено про
проведення перевірки за 5 календарних
днів до її проведення, а саме 06.07.2014
року.

У Направленні на проведення перевірки
№ 106 від 08 липня 2014р. відповідач не
зазначив підставу, у відповідності до
якої відбулося проведення перевірки,
що вказує на відсутність законної
підстави у проведенні планової виїзної
перевірки.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції» посадові особи, які
здійснюють ринковий нагляд і контроль
продукції, є незалежними у здійсненні
повноважень та керуються при цьому
Конституцією та законами України,
виданими відповідно до них іншими
нормативно-правовими актами.

Статтею 19 Конституції України - органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та 7 спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У відповідності до ч. 3 ст. 7 Закону
України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» у
направленні (посвідченні) обов'язково
вказується підстава здійснення
перевірки.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» планові
заходи здійснюються відповідно до
річних або квартальних планів, які
затверджуються органом державного
нагляду (контролю) до 1 грудня року, що
передує плановому, або до 25 числа
останнього місяця кварталу, що передує
плановому.

Пунктом 8 частини 3 ст. 5 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» встановлено, що орган
державного нагляду (контролю)
оприлюднює критерії та періодичність
проведення планових заходів із
здійснення державного нагляду
(контролю) шляхом розміщення
інформації в мережі Інтернет у порядку,
визначеному законодавством.

Відповідачем не було ознайомлено
позивача із планом проведення
перевірки, до того ж у мережі Інтернет
відсутня інформація щодо критеріїв та
періодичності проведення перевірки, що
є обов'язковим у відповідності до п. 8
ч. 3 ст. 5 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності».

Особливості здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності визначає Закон України
"Про особливості здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб-підприємців та юридичних
осіб, які застосовують спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності" від 23.02.2012 року № 4448-УІ (далі -
Закон № 4448-VІ).

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону № 4448-VІ
встановлено, що у цьому Законі терміни
"державний нагляд (контроль)", "заходи
державного нагляду (контролю)"
вживаються у значеннях, наведених у
Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 4448-VІ,
дія цього Закону поширюється на
фізичних осіб - підприємців, які не
зареєстровані платниками податку на
додану вартість, діяльність яких не
віднесена до високого ступеня ризику
відповідно до Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" (далі - фізичні особи -
підприємці), та юридичних осіб, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності, що
передбачає включення податку на додану
вартість до складу єдиного податку,
діяльність яких не віднесена до
високого ступеня ризику відповідно до
ЗУ "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" (далі -
юридичні особи).

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 4448-VІ,
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності щодо фізичних осіб -
підприємців та юридичних осіб органи
державного нагляду (контролю), їх
посадові особи проводять позапланові
заходи державного нагляду (контролю) за
додержанням санітарного
законодавства; органи захисту прав
споживачів проводять позапланові
перевірки за скаргами споживачів.

Положеннями ч. 2 ст. 3 Закону № 4448-VІ
встановлено, що щодо фізичних осіб -
підприємців та юридичних осіб,
діяльність яких віднесена до
середнього ступеня ризику, органи
Пенсійного фонду України проводять
планові та позапланові перевірки.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 4448-УІ,
органам державного нагляду (контролю),
їх посадовим особам забороняється
здійснювати щодо фізичних осіб -
підприємців та юридичних осіб заходи
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності, не
передбачені цим Законом.

Як встановлено судом, позивач
зареєстрований з 15 січня 2014 року
платником єдиного податку за ставкою 5%,
, що підтверджується витягом з реєстру
платників єдиного податку.

Пунктом 3 частини 7 Постанови Кабінету
Міністрів України № 1164 «Про
затвердження критеріїв, за якими
оцінюється ступінь ризику від
провадження господарської діяльності,
пов'язаної з виробництвом, випуском і
реалізацією продукції (виконанням
робіт, наданням послуг), та
визначається періодичність проведення
планових заходів державного нагляду
(контролю)» від 27 грудня 2008 року
встановлено, що до суб'єктів
господарювання з незначним ступенем
ризику належать суб'єкти, що провадять
господарську діяльність з виробництва,
випуску і реалізації продукції
(виконання робіт, надання послуг), види
якої визначені у ДКПП за такими кодами,
а саме лампи електричні та
устаткування освітлювальне - код 31.5.

У відповідності до своєї діяльності,
позивач здійснює реалізацію
електричних ламп та освітлювального
устаткування, у зв'язку із чим він
відноситься до суб'єктів
господарювання з незначним ступенем
ризику.

Листом Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів №1138-2-5/8
від 24 лютого 2014 року, Державною
інспекцією з питань захисту прав
споживачів вказано, що органам
державного нагляду заборонено
проводити планові перевірки фізичних
осіб-підприємців із незначним ступенем
ризику, що перебувають на спрощеній
системі оподаткування.

Отже, враховуючи те, що позивач
перебуває на спрощеній системі
оподаткування та відноситься до
суб'єктів господарювання з незначним
ступенем ризику, суд приходить до
висновку, що дії Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Київській
області щодо проведення перевірки
характеристик продукції фізичною
особою- підприємцем ОСОБА_1, за
наслідками якої складено Акт перевірки
характеристик продукції Na 000059 від
11.07.2014р., є протиправними.

Що стосується позовних вимог про
визнання протиправними та скасування:
Проекту рішення Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Київській
області про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів б/н (щодо
приведення продукції, що вказана у
пунктах 1-2 таблиці акту перевірки №00059
від 11.07.2014 року у відповідність із
встановленими вимогами); Проекту
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Київській області
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів б/н (щодо
тимчасової заборони надання
продукції на ринок, яка зберігається у
магазині Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 фактична адреса: АДРЕСА_1, яка
вказана у пунктах 1-2 таблиці акту
перевірки №000047 від 11.07.2014 року, на якій
відсутній національний знак
відповідності, до приведення продукції
у відповідність із встановленими
вимогами.) та Постанови Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Київській області про накладення
штрафних санкцій №000050 від 25.07.2014 року
суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про стандарти, технічні регламенти та
процедури оцінки відповідності»
встановлено, що відповідність введених
в обіг в Україні продукції, процесів та
послуг технічним регламентам є
обов'язковою.

Вимоги технічних регламентів
поширюються на товари вітчизняного та
іноземного походження незалежно від їх
походження (п. 3 ч. 4 ст. 13 Закону).

Статтею 33 Закону України «Про
стандарти, технічні регламенти та
процедури оцінки відповідності»
визначено, що Кабінет Міністрів
України визначає зразок (опис) та
затверджує правила застосування
Національного знака відповідності, що
використовується для засвідчення
відповідності технічним регламентам.
Національний знак відповідності,
визначений у технічному регламенті,
застосовується до всієї продукції, яка
є об'єктом та відповідає вимогам цього
технічного регламенту. У разі оцінки
відповідності продукції, ідо є об'єктом
технічних регламентів, призначеним
органом оцінки відповідності до
Національного знака відповідності
додається ідентифікаційний код цього
органу. Національний знак
відповідності наноситься на упаковку
або етикетку продукції та на рекламні
матеріали для процесів або послуг, що
відповідають вимогам технічних
регламентів.

Згідно Правил застосування
національного знака відповідності,
Національний знак відповідності (далі -
знак відповідності) засвідчує
відповідність позначеної ним
продукції вимогам технічних
регламентів, які поширюються на неї.
Знак відповідності наноситься тільки
на ті види продукції, опис яких
міститься в технічних регламентах. При
цьому нанесення знака відповідності є
обов'язковим. У разі підтвердження
відповідності продукції призначеним
органом з оцінки відповідності поряд
із знаком відповідності наноситься
ідентифікаційний номер цього органу
згідно з державним реєстром таких
органів. Знак відповідності наноситься
на продукцію безпосередньо її
виробниками. Знак відповідності
наноситься на виріб та/або на етикетки,
тару, пакування, експлуатаційну та
товаросупровідну документацію тощо.
Місце та спосіб нанесення друкування,
наклеювання, гравірування, травлення,
штампування, лиття тощо) знака
відповідності визначається виробником
продукції. Дозволяється
використовувати зображення знака
відповідності у рекламі позначеної ним
продукції.

Відповідно до пункту 5 Технічного
регламенту безпеки низьковольтного
електричного обладнання, введення
електрообладнання в обіг на території
України дозволяється за умови, що його
розроблено та виготовлено відповідно
до встановлених вимог безпеки, у разі
дотримання яких таке
електрообладнання не створюватиме
небезпеки для життя та здоров'я людей,
тварин, майна і довкілля.

Пунктом 7 цього ж регламенту
внормовано, що забороняється введення
в обіг електрообладнання без
декларації про відповідність та
національного знака відповідності,
нанесеного згідно з правилами,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 29 листопада 2001 р.
№ 1599 «Про затвердження опису та правил
застосування національного знака
відповідності».

Національний знак відповідності
наноситься виробником або його
уповноваженим представником
безпосередньо на електрообладнання, а
у разі відсутності можливості його
нанесення - відповідно на пакування або
документацію, що супроводжує
електрообладнання інструкцію з
експлуатації, гарантійне свідоцтво
тощо), так щоб забезпечувалася його
чіткість, розбірливість та незмивність
протягом передбаченого строку служби.

Пунктом 12 цього ж регламенту за
результатами оцінки відповідності
виробник або уповноважений
представник проставляє на кожному
виробі електрообладнання, пакуванні,
інструкції з експлуатації або
гарантійному свідоцтві національний
знак відповідності та складає
декларацію про відповідність за формою
згідно з додатком до цього Технічного
регламенту.

На продукцію, що перевірялася
відповідачем, позивачем було отримано
технічні регламенти, що як наслідок дає
підстави наносити на продукцію
Національний знак відповідності.

Відповідачем під час перевірки було
оглянуто лише пакування виробу на
наявність на ньому національного знаку
відповідності, при цьому відповідачем
не перевірялись документація, що
супроводжує продукцію (інструкцію з
експлуатації, гарантійні свідоцтва
тощо).

Як зазначалося вище, дозволено
національний знак відповідності
наносити виробником або його
уповноваженим представником
безпосередньо на електрообладнання, а
у разі відсутності можливості його
нанесення - відповідно на пакування або
документацію, що супроводжує
електрообладнання (інструкцію з
експлуатації, гарантійне свідоцтво
тощо), так щоб забезпечувалася його
чіткість, розбірливість та незмивність
протягом передбаченого строку служби.

Як встановлено судом, продукція, яка
перевірялася, забезпечена
національним знаком відповідності, що
міститься у супровідній
(експлуатаційній) документації до
кожної одиниці товару та на самому
виробі, що в даному випадку належним
чином не перевірялося відповідачем.

Такий спосіб нанесення національного
знаку відповідності в повній мірі
відповідає Правилам застосування
національного знака відповідності,
затвердженого постановою КМУ від 29
листопада 2001р. № 1599.

Таким чином на продукції позивача, що
перевірялася відповідачем, був наявний
національний знак відповідності, а
отже порушення, викладені акті
перевірки та у рішеннях відповідача -
не відповідає дійсності, є не
обґрунтованим та передчасним та
незаконним.

Згідно ст. 4 Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності", у разі
якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого
відповідно до закону, припускає
неоднозначне тлумачення прав і
обов'язків суб'єкта господарювання або
органу державного нагляду (контролю) та
його посадових осіб, рішення
приймається на користь суб'єкта
господарювання.

У відповідності до ч. 9 ст. 7 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»,
розпорядчий документ органу
державного нагляду (контролю) щодо
усунення порушень складається у двох
примірниках: один примірник не пізніше
п'яти робочих днів з дня складення акта
надається суб'єкту господарювання чи
уповноваженій ним особі для виконання,
а другий вимірник з підписом суб'єкта
господарювання або уповноваженої ним
особи щодо погоджених термінів
усунення порушень вимог законодавства
залишається в органі державного
нагляду (контролю).

Розпорядження або інший розпорядчий
документ органу державного нагляду
(контролю) - обов'язкове для виконання
письмове рішення органу державного
нагляду (контролю) щодо усунення
виявлених порушень у визначені строки.
Розпорядження видається та
підписується керівником органу
державного нагляду (конролю) або його
заступником.

В даному випадку таким розпорядчим
документом є Проект рішення про вжиття
обмежувальних корегувальних) заходів
№ б/н (щодо приведення продукції у
відповідність) та Проект рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів № б/н щодо тимчасової заборони
надання продукції на ринок).

Як встановлено судом, вказані
документи не мають наступних
обов'язкових реквізитів: відсутній
підпис керівника органу державного
нагляду (контролю) або його заступника;
відсутній номер вказаних рішень;
відсутня інформація про дату складання
вказаних документів; Проект рішення
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів (щодо
тимчасової заборони надання продукції
на ринок) має не вірне посилання на
документ, що став підставою його
винесення, а саме не вірно зазначені
реквізити Акту перевірки.

Тобто, відповідачем порушено порядок
складання Проекту рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
№ б/н (щодо приведення продукції у
відповідність) та Проекту рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів б/н (щодо тимчасової заборони
надання продукції на ринок).

Крім того, враховуючи той факт, що у
відповідача були відсутні законні
підстави для проведення планової
виїзної перевірки, суд прийшов до
висновку, що відповідач діяв не в
межах повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а відтак, суд вважає, що
рішення прийняті за результатами
проведення незаконної перевірки, а
саме: Проект рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
б/н (щодо приведення продукції, що
вказана у пунктах 1-2 таблиці акту
перевірки №00059 від 11.07.2014 року у
відповідність із встановленими
вимогами); Проект рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
б/н (щодо тимчасової заборони надання
продукції на ринок, яка зберігається у
магазині Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 фактична адреса: АДРЕСА_1, яка
вказана у пунктах 1-2 таблиці акту
перевірки №000047 від 11.07.2014 року, на якій
відсутній національний знак
відповідності, до приведення продукції
у відповідність із встановленими
вимогами) та Постанова про накладення
штрафних санкцій №000050 від 25.07.2014 року
є протиправними та такими, що
підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, доказів
понесення ним інших судових витрат
суду не надано.

Таким чином, судові витрати підлягають
стягненню з державного бюджету на
користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Київській області щодо проведення
перевірки характеристик продукції, за
результатами якої складено Акт
перевірки характеристик продукції
№00059 від 11.07.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати
Проект рішення Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Київській
області про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів б/н (щодо
приведення продукції, що вказана у
пунктах 1-2 таблиці акту перевірки №00059
від 11.07.2014 року у відповідність із
встановленими вимогами).

Визнати протиправним та скасувати
Проект рішення Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Київській
області про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів б/н (щодо
тимчасової заборони надання
продукції на ринок, яка зберігається у
магазині Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 фактична адреса: АДРЕСА_1, яка
вказана у пунктах 1-2 таблиці акту
перевірки №000047 від 11.07.2014 року, на якій
відсутній національний знак
відповідності, до приведення продукції
у відповідність із встановленими
вимогами).

Визнати протиправною та скасувати
Постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Київській області
про накладення штрафних санкцій №000050
від 25.07.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у
розмірі 255(двісті п'ятдесят п'ять) грн. 78
коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лиска І.Г.