Справа № 813/2922/14
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
Справа № 5065/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання
Нефедової А.О.,

представника позивача
Чорнія О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 29.04.2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
ЗАХІДЕНЕРГО» до Державної виконавчої
служби України про визнання
неправомірною та скасування постанови,
-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» (далі -
Позивач, ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО»)
звернулося до Львівського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державної виконавчої служби
України (далі - відповідач, ДВС України)
про визнання неправомірною та
скасування постанови Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про стягнення виконавчого збору від
21.03.2014р. винесеної у виконавчому
провадженні з виконання наказу
господарського суду Львівської
області № 1/575-28/173 від 18.06.2008р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує на те, що постановою ВП № 8778741
від 22.08.2008 було відкрите виконавче
провадження з примусового виконання
наказу господарського суду Львівської
області № 1/575-28/173 виданого 18.06.2008р., яка
була відправлена лише 28.08.2008 року і
надійшла на адресу ПАТ «ДТЕК
ЗАХІДЕНЕРГО» 01.09.2008. Цього ж числа ПАТ
«ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» скерувало на адресу
відповідача заяву № 08-400 від 01.09.2008 про
зупинення виконавчого провадження.
17.10.2008 постановою державного виконавця,
виконавче провадження було зупинено на
підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України
«Про виконавче провадження» у зв'язку
із внесенням підприємства ПАТ «ДТЕК
ЗАХІДЕНЕРГО» до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості згідно Закону України
№ 2711-IV від 23.06.2005р. «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу». У
випадках, передбачених пунктом 15
статті 37 Закону України «Про виконавче
провадження» - до закінчення терміну
дії процедури погашення
заборгованості підприємствами
паливно-енергетичного комплексу,
визначеного Законом України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу».
Зазначена процедура діяла до 01.01.2014
року. Під час дії процедури погашення
заборгованості підприємствами
паливно-енергетичного комплексу,
визначеного Законом України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу», ПАТ
«ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» добровільно
погасило заборгованість. Таким чином,
станом на момент закінчення обставин,
що були підставою для зупинення
виконавчого провадження, ПАТ «ДТЕК
ЗАХІДЕНЕРГО» добровільно погасило
заборгованість, про що повідомило
державного виконавця листом від 31.12.2013
за № 82/2397. Відповідно до ч. З ст. 27 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються. Однак,
державним виконавцем протягом трьох
місяців не вчинено жодних дій щодо
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29.04.2014 року
у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО»,
подавши на неї апеляційну скаргу.
Позивач зазначає, що не погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає, що постанова підлягає
скасуванню. Як обґрунтування
апеляційної скарги звертає увагу на
обставини та доводи, викладені в
позовній заяві.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника позивача, який наполягав
на задоволенні апеляційної скарги,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ВАТ «Західенерго» внесено до реєстру
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які беруть участь у
процедурі погашення заборгованості
відповідно до Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу».

На виконанні у відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебувало виконавче
провадження ВП № 8778741 по примусовому
виконанню наказу № 1/575-28/173, виданого
18.06.2008 Господарським судом Львівської
області про стягнення з Відкритого
акціонерного товариства «Західенерго»
на користь Державного комітету України
з державного матеріального резерву
13429408 грн. плати за позичання природного
газу.

22.08.2008 державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження. Відповідно до вимог
статті 24 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець в
частині другій постанови про відкриття
виконавчого провадження від 22.08.2008 ВП №
8778741 зазначив: «Боржнику добровільно
виконати: рішення суду згідно з
виконавчим документом в семиденний
строк з моменту отримання відповідної
постанови». Частиною третьою даної
постанови боржника повідомлено: «При
невиконанні рішення в наданий для
добровільного виконання строк
виконати його в примусовому порядку зі
стягненням з боржника виконавчого
збору та витрат, пов'язаних з
провадженням виконавчих дій». Тобто
боржнику роз'яснено, що в разі не
виконання рішення суду в добровільний
термін державним виконавцем буде
стягуватись виконавчий збір.

Зазначена постанова була відправлена
лише 28.08.2008 року і надійшла на адресу
ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» 01.09.2008 року.
Згідно з твердженнями позивача, цього ж
дня ним скеровано на адресу
відповідача заяву №08-400 від 01.09.2008 року
про зупинення виконавчого провадження.

17.10.2008, 17.06.2013 державним виконавцем
винесено постанови про зупинення
виконавчого провадження, підставою
яких була вказана заява ВАТ
«Західенерго», до якої додано копію
виписки з реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу від
28.11.2005 № 85, відповідно до якої ВАТ
«Західенерго» внесено до реєстру
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які беруть участь у
процедурі погашення заборгованості
згідно з Законом України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств паливно-
енергетичного комплексу» до 01.01.2014р.

Відповідно до п. 5 статті 39 Закону
України «Про виконавче провадження»
21.03.2014 року державним виконавцем
винесено постанову про поновлення
виконавчого провадження.

21.03.2014 державним виконавцем винесена
постанова про стягнення виконавчого
збору, яку разом із супровідним листом
від 24.03.2014 за вих. № С-25123/5-218/4 направлено
боржнику.

Не погоджуючись із вказаною постановою
ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» звернулося з
адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції при вирішенні
справи дійшов висновку про
правомірність таких дій Відповідача.
Проте колегія суддів апеляційного суду
з таким висновком не погоджується з
огляду на наступне.

Законом України «Про виконавче
провадження» визначено умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно з нормою ст. 25 згаданого Закону
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 34 цього Закону (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) виконавче
провадження підлягає обов'язковому
зупиненню, зокрема, у випадку внесення
підприємства паливно-енергетичного
комплексу до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» цей
Закон регулює відносини, пов'язані з
проведенням комплексу заходів,
спрямованих на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу та
поширюється на підприємства
паливно-енергетичного комплексу, а
також інших учасників розрахунків, які
мають або перед якими є заборгованість,
що виникла внаслідок неповних
розрахунків за енергоносії.

До учасників розрахунків відносяться -
підприємства паливно-енергетичного
комплексу, суб'єкти господарської
діяльності, розпорядники коштів
державного та місцевих бюджетів,
державні цільові фонди, центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державного
матеріального резерву,
правонаступники ліквідованих фондів,
що були передбачені законодавством,
розпорядник цільового галузевого
фонду створення ядерно-паливного циклу
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики в паливно-енергетичному
комплексі, які мають дебіторську або
кредиторську заборгованість та
здійснюють заходи щодо її погашення на
умовах, визначених цим Законом (п. 1.2 ст.
1 Закону).

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 цього Закону для
участі у процедурі погашення
заборгованості шляхом застосування
механізмів, визначених цим Законом,
орган правління підприємства
паливно-енергетичного комплексу
приймає відповідне рішення.
Підприємство паливно-енергетичного
комплексу, яке прийняло рішення про
участь у процедурі погашення
заборгованості, підлягає реєстрації
шляхом внесення цього підприємства до
Реєстру. Порядок ведення та
користування даними Реєстру
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 3.2.6 вказаного Закону
Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики в паливно-енергетичному
комплексі, протягом п'яти днів після
надання розрахунковим центром
переліку підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
прийняли рішення про участь у
процедурі погашення заборгованості,
видає наказ про затвердження такого
переліку. Наказ центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики в
паливно-енергетичному комплексі є
підставою для внесення до Реєстру
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, визначених переліком.
Підприємство паливно-енергетичного
комплексу вважається таким, що бере
участь у процедурі погашення
заборгованості, з дня видання наказу
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики в паливно-енергетичному
комплексі, про затвердження переліку
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які прийняли рішення про
участь у процедурі погашення
заборгованості. Документом, що
підтверджує участь підприємства
паливно-енергетичного комплексу у
процедурі погашення заборгованості, є
виписка з Реєстру.

Згідно з п. 3.7 Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємства
паливно-енергетичного комплексу» на
строк участі підприємства
паливно-енергетичного комплексу у
процедурі погашення заборгованості
підлягають зупиненню виконавчі
провадження та заходи примусового
виконання рішень щодо цього
підприємства із стягнення
заборгованості, яка виникла до 1 січня
2013 року, що підлягають виконанню в
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо забезпечення стабільної
роботи стратегічних підприємств
енергетичної галузі», процедура
погашення заборгованості діє до 01.01.2014
року.

Враховуючи наведене вище, суд першої
інстанції неправильно застосував
норми матеріального права та не
врахував тієї обставини, що на час
відкриття виконавчого провадження
підприємство мало відповідний статус,
який виключає можливість організації
та проведення відповідачем стосовно
ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» виконавчих дій
щодо забезпечення примусового
виконання рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного його виконання,
постановою державного виконавця з
боржника стягується виконавчий збір у
розмірі 10 відсотків суми, що підлягає
стягненню, або вартості майна боржника,
що підлягає передачі стягувачу за
виконавчим документом.

Таким чином, виконавчий збір - це вид
майнової відповідальності боржника,
який не виконав без поважних причин у
строк, встановлений державним
виконавцем для самостійного виконання
вимог виконавчого документа.

Закінчення строку добровільного
виконання саме по собі не може бути
достатньою підставою для стягнення
виконавчого збору, оскільки
відповідачем не вчинено дій,
спрямованих на виконання рішення, а
боржник виконав його добровільно, що
підтверджено матеріалами справи.

Отже, колегія суддів прийшла до
висновку, що оскільки примусового
виконання в порядку, передбаченому
Законом України «Про виконавче
провадження», не здійснювалося, то не
було й підстав для стягнення
виконавчого збору. Позивачем надано
достатньо доказів на користь його
добросовісності в частині
повідомлення державного виконавця про
обставини, з якими закон пов'язує
необхідність зупинення виконавчого
провадження. Відтак, позивач не може
нести негативних наслідків
невиконання рішення, якщо таке
невиконання передбачене законом.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
Відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких умов колегія суддів суду
апеляційної інстанції дійшла висновку
про необхідність визнання
неправомірною та скасування постанови
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про стягнення виконавчого збору від
21.03.2014р. винесеної у виконавчому
провадженні з виконання наказу
господарського суду Львівської
області № 1/575-28/173 від 18.06.2008р.

З огляду на викладене, оскаржувана
постанова підлягає скасуванню із
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Крім того, на користь позивача слід
стягнути сплачений судовий збір у суді
першої (487,20 грн.) та апеляційної (2436,00
грн.) інстанції - разом 2923,20 грн.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
ЗАХІДЕНЕРГО» задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 29.04.2014 року
у справі № 813/2922/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» задовольнити
повністю.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про стягнення
виконавчого збору від 21.03.2014 року
винесеної у виконавчому провадженні
№877874 з виконання наказу
господарського суду Львівської
області № 1/575-28/173 від 18.06.2008 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО»
(ідентифікаційний код 23269555) 2923 (дві
тисячі дев'ятсот двадцять три) гривні 20
копійок сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 24.10.2014