Справа № 1170/2а-4268/11
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2014 року
Справа № 1170/2а-4268/11
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
приватного підприємства "Фірма "Інгуша"
до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Фірма "Інгуша"
(надалі - ППФ "Інгуша") звернулося до
суду з позовом до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції (надалі - Кіровоградська
ОДПІ) про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 17.10.11.

Позов мотивовано тим, що спірне
податкове повідомлення-рішення
прийнято за наслідками документальної
планової виїзної перевірки з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.10 по 30.06.11, оформленої актом
№96/23-1/13769653 від 29.09.11, якою установлено
заниження податку на прибуток за 2
квартал 2011 року у сумі 20558 грн.
внаслідок віднесення до складу валових
витрат вартості послуг мобільного
зв'язку. Позивач, не погоджуючись з
такими висновками, стверджуючи, що
підприємством до складу валових витрат
включалася вартість послуг мобільного
зв'язку, які придбавалися з метою їх
використання у господарській
діяльності, а понесені витрати
підтверджені належними первинними
бухгалтерськими документами, просить
суд скасувати спірне податкове
повідомлення-рішення.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи.

Представники відповідача в письмових
запереченнях та у судовому засіданні
заперечили проти позову, посилаючись
на те, що в ході планової перевірки
позивача встановлено завищення
від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на прибуток на
суму 20558 грн. за 2 квартал 2011 року, яке
виникло у зв'язку з тим, що позивачем у
вказаний період завищено
адміністративні витрати на суму 20558
грн. внаслідок включення до їх складу
вартості послуг мобільного зв'язку,
придбаних у ПрАТ "МТС Україна", факт
використання яких у господарській
діяльності документально не
підтверджений. Доводячи правомірність
спірного податкового
повідомлення-рішення, просили суд у
позові відмовити.

У ході розгляду справи судом на
підставі ст.55 КАС України замінено
відповідача у справі - Кіровоградську
ОДПІ - її процесуальним
правонаступником - Кіровоградською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області.

Сторони у судове засідання 23.09.14 не
прибули, подавши до суду заяви про
розгляд справи без участі їхніх
представників.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Розглянувши справу у порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами, суд встановив такі
обставини та дійшов до таких висновків.

Приватне підприємство "Фірма "Інгуша" з
16.11.93 зареєстроване як юридична особа
(а.с.92, 93), перебуває на обліку платників
податків у Кіровоградській ОДПІ.

Посадовими особами Кіровоградської
ОДПІ у період 02-15.09.11 проведено
документальну планову виїзну
перевірку ППФ "Інгуша" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.10 по 30.06.11, результати якої
оформлено актом №96/23-1/13769563 від 29.09.11
(а.с. 15 - 82).

Висновками акту перевірки встановлено
порушення позивачем зокрема пп.138.1.1
п.138.1 ст.138, пп.139.1.1 п.139.1 ст.139 ПК України,
в результаті чого завищено від'ємне
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток на суму 20558 грн. за
2 квартал 2011 року.

На підставі цього акту Кіровоградською
ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення форми "П" №
від 17.10.11, яким позивачеві згідно з
пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України за порушення
пп.138.1.1 п.138.1 ст.138, пп.139.1.1 п.139.1 ст.139 ПК
України зменшено розмір від'ємного
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток на суму 20558 грн. за
2 квартал 2011 року (а.с.7).

Вирішуючи спір щодо правомірності
цього податкового повідомлення -
рішення, суд виходив з того, що спірні
правовідносини щодо визначення об'єкту
оподаткування податком на прибуток
підприємства регулюються розділом ІІІ
Податкового кодексу України, який
набув чинності 01.04.11.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1
статті 134 ПК України у цьому розділі
об'єктом оподаткування податком на
прибуток підприємств є: прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135 - 137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

За визначенням, наведеним у підпункті
14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України,
витрати - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником);

Склад витрат та порядок їх визнання
унормований статтею 138 ПК України.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті; інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 138.1.1 пункту 138.1
статті 138 ПК України витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку; витрати
банківських установ, до яких
відносяться: а) процентні витрати за
кредитно-депозитними операціями, в
тому числі за кореспондентськими
рахунками та коштами до запитання,
цінними паперами власного обігу; б)
комісійні витрати, в тому числі за
кредитно-депозитними операціями,
розрахунково-касове обслуговування,
інкасацію та перевезення цінностей,
операціями з цінними паперами,
операціями на валютному ринку,
операціями з довірчого управління; в)
від'ємний результат (збиток) від
операцій з купівлі/продажу іноземної
валюти та банківських металів; г)
від'ємне значення курсових різниць від
переоцінки активів та зобов'язань у
зв'язку зі зміною офіційного курсу
національної валюти до іноземної
валюти відповідно до підпункту 153.1.3
пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ)
суми страхових резервів, сформованих у
порядку, передбаченому статтею 159 цього
Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені
до Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб; е) витрати з придбання права
вимоги на виконання зобов'язань у
грошовій формі за поставлені товари чи
надані послуги (факторинг); є) витрати,
пов'язані з реалізацією заставленого
майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані
зі здійсненням банківських операцій та
наданням банківських послуг; з) інші
витрати, передбачені цим розділом.

На підставі пп. "ґ" підпункту 138.10.2
пункту 138.10 статті 138 ПК України до
складу інших витрат включаються
зокрема адміністративні витрати,
спрямовані на обслуговування та
управління підприємством, а саме
витрати на оплату послуг зв'язку (пошта,
телеграф, телефон, телекс, телефакс,
стільниковий зв'язок та інші подібні
витрати).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.5 статті 138 ПК
України інші витрати визнаються
витратами того звітного періоду, в
якому вони були здійснені.

Перелік витрат, що не враховуються при
визначенні оподатковуваного прибутку,
наведений у статті 139 ПК України.

Так, згідно з підпунктом 139.1.1 пункту 139.1
статті 139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не пов'язані з
провадженням господарської
діяльності, а саме витрати на
організацію та проведення прийомів,
презентацій, свят, розваг та
відпочинку, придбання та
розповсюдження подарунків (крім
благодійних внесків та пожертвувань
неприбутковим організаціям,
визначених статтею 157 цього Кодексу, та
витрат, пов'язаних із провадженням
рекламної діяльності, які регулюються
нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1
статті 140 цього Кодексу).

При цьому, підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК України передбачено, що не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

За визначенням, наведеним у статті 1
цього Закону, первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в України"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Позиція податкового органу про
завищення позивачем адміністративних
витрат внаслідок віднесення до їх
складу вартості витрат з придбання
послуг мобільного зв'язку
(телекомунікаційних послуг) у ПрАТ "МТС
Україна" за період з 01.04.11 по 30.06.11 на
суму 20558 грн. полягала в тому, що у ході
перевірки позивач для документального
підтвердження факту використання
послуг мобільного зв'язку у
господарській діяльності не надав
документів, що підтверджують факт
використання даних послуг конкретним
абонентом (працівником підприємства)
по ідентифікації з номером телефону.
Перевіркою встановлено, що на
підприємстві відсутні: внутрішні
розпорядчі документи, якими закріплено
за працівниками мобільний номер,
вказаний в договорі про надання послуг
зв'язку; наказ керівника підприємства
про придбання мобільних телефонів та
використання їх в господарській
діяльності підприємства (або наказ про
оренду телефонних засобів у
працівників підприємства та договір
оренди); правила користування
мобільним зв'язком на підприємстві та
встановлені щомісячні ліміти на
розмови; перелік господарських потреб,
для яких необхідно використовувати
засоби мобільного зв'язку, в розрізі
працівників; щомісячні ліміти
використання мобільного зв'язку та
норми понадлімітного використання
зв'язку; акти інвентаризації залишків
коштів на рахунках абонентів в кінці
кожного місяця. (стор. 18 - 19 акту
перевірки №96/23-1/13769653 від 29.09.11).

Суд зазначає, що відповідно до норм
Податкового кодексу України
обов'язковою умовою віднесення витрат
на придбання товарів (робіт, послуг) до
витрат для цілей оподаткування
податком на прибуток є належне
документальне підтвердження факту
понесення таких витрат та їх зв'язок з
господарською діяльністю
підприємства.

За визначеннями, наведеними у статті 1
Закону України "Про телекомунікації",
телекомунікаційна послуга (послуга) -
це продукт діяльності оператора та/або
провайдера телекомунікацій,
спрямований на задоволення потреб
споживачів у сфері телекомунікацій;
телекомунікації (електрозв'язок) -
передавання, випромінювання та/або
приймання знаків, сигналів, письмового
тексту, зображень та звуків або
повідомлень будь-якого роду по радіо,
проводових, оптичних або інших
електромагнітних системах; рухомий
(мобільний) зв'язок - електрозв'язок із
застосуванням радіотехнологій, під час
якого кінцеве обладнання хоча б одного
із споживачів може вільно переміщатися
в межах усіх пунктів закінчення
телекомунікаційної мережі, зберігаючи
єдиний унікальний ідентифікаційний
номер мобільної станції.

Згідно зі статтею 68 цього Закону
розрахунки за телекомунікаційні
послуги здійснюються на умовах
договору про надання
телекомунікаційних послуг між
оператором, провайдером
телекомунікацій та споживачем або без
договору за готівкову оплату чи за
допомогою карток тощо в разі одержання
споживачем замовленої за передоплатою
(авансованої) послуги за тарифами,
затвердженими згідно із
законодавством. У разі невикористання
авансу протягом розрахункового
періоду залишок суми коштів
переноситься на наступний
розрахунковий період, якщо інше не
передбачено договором. Списання
оператором або провайдером
телекомунікацій залишку суми коштів
абонента, в тому числі на свою користь,
забороняється.

Відповідно до пунктів 10, 35, 38, 236, 239
Правил надання та отримання
телекомунікаційних послуг,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №720 від 09.08.05, чинною
на час існування спірних
правовідносин, надання
телекомунікаційних послуг
здійснюється за умови: 1) укладення
договору про надання
телекомунікаційних послуг між
оператором, провайдером і споживачем
згідно з основними вимогами,
установленими Комісією; 2) та/або оплати
замовленої споживачем
телекомунікаційної послуги.

Розрахунки із споживачем за надані
телекомунікаційні послуги можуть
здійснюватися як за допомогою
квитанцій (з попереднім надсиланням
рахунків на адресу абонентів), так і без
квитанцій (без надсилання рахунків).

Розрахунковий період за надані
телекомунікаційні послуги оператор
визначає самостійно. Тривалість одного
розрахункового періоду становить, як
правило, один календарний місяць.

У разі коли розрахунки здійснюються із
застосуванням квитанцій, у рахунку
зазначаються: найменування,
місцезнаходження і платіжні реквізити
оператора; розрахунковий період; номер
особового рахунка абонента; види
наданих послуг; сума до сплати та
загальна тривалість розмов за кожним
особовим рахунком; загальна сума, що
належить до сплати; сума залишку на
особовому рахунку; дата виставлення
рахунка; строк оплати рахунка; інші
відомості, які оператор вважає за
необхідне зазначити.

Оплата послуг рухомого (мобільного)
зв'язку може здійснюватися як авансом,
так і шляхом оплати фактично наданих у
розрахунковому періоді послуг
відповідно до договору.

Згідно з пунктом 18 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 16
"Витрати", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 31.12.99
№318, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19.01.00 за №27/4248, до
адміністративних витрат відносяться
загальногосподарські витрати,
спрямовані на обслуговування та
управління підприємством, зокрема,
витрати на зв'язок (поштові, телеграфні,
телефонні, телекс, факс тощо).

Отже, витрати на оплату
телекомунікаційних послуг зв'язку
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування у складі
адміністративних витрат, спрямованих
на обслуговування та управління
підприємством, в тому звітному періоді,
в якому вони були здійснені, за умови
підтвердження таких витрат
відповідними первинними документами.

У судовому засіданні представники
позивача пояснили, що ППФ "Інгуша"
здійснює роздрібну торгівлю
тютюновими виробами, алкогольними та
безалкогольними напоями, продуктами
харчування. Господарська діяльність
проводиться у кіосках та у
відокремлених підрозділах
підприємства, зв'язок між якими
здійснюється за допомогою засобів
мобільного зв'язку. Мобільні телефони
закріплені за працівниками
підприємства наказом №6 від 10.09.10 "Про
закріплення мобільних телефонів за
працівниками підприємства" та
використовуються ними виключно для
виробничих потреб, зокрема для
оперативного прийняття рішень з
адміністративних питань, для
ефективного, раціонального та
своєчасного вирішення питань з
підприємствами-постачальниками,
клієнтами, працівниками підприємства.

Як вбачається з акту перевірки
№96/23-1/13769653 від 29.09.11, ППФ "Інгуша" має 4
відокремлені відділення, які
знаходяться у м. Олександрія, м.
Світловодськ, м. Знам'янка
Кіровоградської області, а також у м.
Кривий Ріг Дніпропетровської області.
ППФ "Інгуша" здійснює торгівельну
діяльність через створену ним мережу,
до якої входять 2 магазини, міні-маркет
та 43 кіоски, яким видано торгові
патенти та відповідні ліцензії.

Виходячи з вищезазначеного, позивач в
умовах сучасних ринкових правил,
займаючись господарською діяльністю з
метою отримання прибутку, для
підвищення ефективності роботи
підприємства та розширення зони
обслуговування (залучення до співпраці
нових контрагентів), швидкого
прийняття управлінських рішень
повинен мати налагоджений оперативний
спосіб обміну інформацією, що
обумовлює необхідність використання
ним у господарській діяльності
мобільного зв'язку.

Тому, вартість витрат, здійснених на
придбання послуг мобільного зв'язку (з
урахуванням збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку), правомірно врахована
позивачем при обчисленні об'єкта
оподаткування у складі
адміністративних витрат, спрямованих
на обслуговування та управління
підприємством, відповідно до пп."ґ"
пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 ПК України.

На підтвердження понесених витрат у
сумі 20 558 грн. позивач послався на
наявність у нього відповідних
первинних документів, а саме:

- договори про надання послуг
мобільного (стільникового) зв'язку та
про надання телекомунікаційних послуг,
укладені між ЗАТ "Український
мобільний зв'язок", його
правонаступником ПрАТ "МТС Україна", як
операторами, та ППФ "Інгуша", як
абонентом, які діяли у 1 кварталі 2011
року. (а.с.169 - 189);

- рахунки за надані телекомунікаційні
послуги ПрАТ "МТС Україна" від 30.04.11 за
квітень 2011 року на суму 8998, 83 грн., від
31.05.11 за травень 2011 року на суму 9491, 15
грн., від 30.06.11 за червень 2011 року на суму
5892, 65 грн., усього на суму 24 382, 63 грн., з
яких: 19 123, 59 грн. - вартість наданих
послуг; 1434, 26 грн. - збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку; 3 824,78 грн. - ПДВ (а.с. 133 -
135);

- податкові накладні ПрАТ "МТС Україна"
про поставку послуг від 30.04.11, 31.05.11, 30.06.11
на загальну суму 22 948, 37 грн., у т.ч. ПДВ - 3
824, 78 грн. (а.с. 164-166);

- платіжні доручення про перерахування
на користь ПрАТ "МТС Україна" 24 382, 63 грн.:
№973 від 23.05.11 на суму 8998, 83 грн., №1081 від
22.06.11 на суму 5000 грн., №1139 від 04.07.11 на
суму 4491, 15 грн., №1246 від 19.07.11 на суму 1000
грн., №1283 від 28.07.11 на суму 4892, 65 грн. (а.с.
137 - 142).

Суд, дослідивши ці документи, зазначає,
що за своїми формою та змістом вони
відповідають вимогам Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та підтверджують
здійснення платником податку витрат,
як того вимагає п.138.2 ст.138 ПК України.
Натомість документи, на відсутність
яких вказав відповідач в акті
перевірки, не є первинними документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
бухгалтерського обліку, а відтак їх
відсутність не позбавляє позивача
права на віднесення витрат на послуги
мобільного зв'язку до витрат, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємства.

З огляду на викладене, доводи
відповідача, що витрати позивача на
придбання послуг мобільного зв'язку
(телекомунікаційних послуг) не
пов'язані з господарською діяльністю
позивача та не підтверджені
документально, є безпідставними, а
висновки відповідача про порушення
позивачем пп.138.1.1 п.138.1 ст.138, пп.139.1.1 п.139.1
ст.139 ПК України не ґрунтуються на
нормах закону.

Воднораз, суд установив, що позивачем
при включенні витрат на оплату
телекомунікаційних послуг до
адміністративних витрат, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування за 2 квартал 2011 року,
порушено вимоги пункту 138.5 статті 138 ПК
України щодо періоду збільшення таких
витрат.

За умовами договорів про надання
телекомунікаційних послуг, ППФ "Інгуша"
як абоненту надається один особовий
рахунок, на підставі якого
здійснюються розрахунки за надані
телекомунікаційні послуги. Абонент
повинен сплатити рахунок за надані
послуги не пізніше 15 числа місяця,
наступного за розрахунковим.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2
кварталі 2011 року позивачем оплачено
рахунок ПрАТ "МТС Україна" за квітень 2011
року на суму 8998, 83 грн. та частково
оплачено рахунок ПрАТ "МТС Україна" за
травень 2011 року на суму 5000 грн. (а.с. 167,
168). Решта коштів у сумі 10 383, 80 грн. за
послуги, надані за травень-червень 2011
року, перераховані позивачем у липні 2011
року, тому відповідно до п.138.5 ст.138 ПК
України понесені витрати у розмірі 8637,
26 грн. (10383, 80 грн. - 1746, 54 грн. ПДВ) не
можуть враховуватися при обчисленні
об'єкта оподаткування у 2 кварталі 2011
року, оскільки здійснені позивачем у 3
кварталі 2011 року.

Відтак, у ході судового розгляду справи
частково підтверджено висновки
податкового органу про завищення
позивачем у декларації з податку на
прибуток підприємства за 2 квартал 2011
року адміністративних витрат на 8637, 26
грн. (рядок 06.2АВ) та витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування (рядок 04) на цю ж суму. Це
порушення зумовило завищення
від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на прибуток
(рядок 07) на 8637, 26 грн. за 2 квартал 2011
року. (а.с. 129 - 130)

Відповідно до пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК
України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток платника
податків, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
платника податків, заявлених у
податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Тому, суд визнає правомірним податкове
повідомлення-рішення Кіровоградської
ОДПІ форми "П" № від 17.10.11 в частині
зменшення позивачу розміру від'ємного
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток на суму 8 637, 26 грн.
Щодо зменшення суми від'ємного
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток на 11 920, 74 грн.(20558
грн. - 8637, 26 грн.), то в цій частині
правомірність спірного податкового
повідомлення - рішення відповідачем, як
того вимагає ч.2 ст.71 КАС України, не
доведена.

Згідно з частинами 1, 2 статті 162 КАС
України при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень.

Відтак, суд прийшов до висновку, що
спірне податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської ОДПІ № від 17.10.11
підлягає скасуванню в частині
зменшення суми від'ємного значення
об'єкту оподаткування податком на
прибуток на 11 920, 74 грн., а позов ППФ
"Інгуша" слід задовольнити частково.

Відповідно до частин 1, 3 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

З огляду на часткове задоволення
позову, суд вважає за необхідне
присудити позивачеві з Державного
бюджету України здійснені ним судові
витрати у сумі 3,40 грн. судового збору
(а.с.2) пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, що
становить 1,70 грн. Відповідачем судові
витрати, передбачені ч.2 ст.94 КАС
України, не понесені.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного
підприємства "Фірма "Інгуша"
задовольнити частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції № від 17.10.11 в частині
зменшення суми від'ємного значення
об'єкту оподаткування податком на
прибуток на 11 920, 74 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити приватному підприємству
"Фірма "Інгуша" з Державного бюджету
України судовий збір у сумі 1 грн.70 коп.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А. Черниш