Справа № 826/14394/14
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2014 року 16:55
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Скочок Т.О., при секретарі Новик В.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
«Етиленсервіс»доДержавної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві проскасування податкових
повідомлень-рішень від 10.09.2014 року
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Етиленсервіс» (надалі - позивач або
ТОВ «Етиленсервіс») з позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
(надалі - відповідач або ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві) про скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 10.09.2014 року
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24.09.2014 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийнято
контролюючим органом безпідставно,
оскільки, як стверджує останній, ТОВ
«Етиленсервіс» не порушувало вимог п.
138.2 ст. 138, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, а
реальність господарських операцій між
позивачем та контрагентом ТОВ
«Которін» підтверджується належним
чином оформленими первинними
обліковими документами.
У судове засідання 08.10.2014 року з'явилися
представники сторін.
Представник позивача у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
суд задовольнити їх з підстав,
викладених у позовній заяві.
Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, підтримавши доводи,
викладені у письмових запереченнях
проти позову, в яких зазначено, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті у межах
та на підставі наявних у контролюючого
органу повноважень у зв'язку з
виявленими порушеннями вимог
податкового законодавства з боку ТОВ
Суд у судовому засіданні 08.10.2014 року за
згодою сторін на підставі положень ч. 4
ст. 122 Кодексу адміністративного
судочинства України (надалі - КАС
України), враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
ухвалив про перехід до розгляду справи
у порядку письмового провадження.
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд зазначає
Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
у Голосіївському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Етиленсервіс» щодо
підтвердження господарських відносин
з ТОВ «Которін» за період серпень,
листопад, грудень 2011 року, у зв'язку з
чим складено акт від 27.08.2014 року
№396/1-26-50-22-07-32956692 (надалі - акт
За результатами вищезазначеної
перевірки контролюючим органом
зроблено висновок про наступні
порушення податкового законодавства з
боку ТОВ «Етиленсервіс»:
- п. 44.1 ст.44, п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі
змінами і доповненнями, а саме:
занижено податок на прибуток за 2011 рік
на загальну суму 49 795,00 грн.;
- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI зі змінами і доповненнями, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся на загальну суму 216 500,00
грн., у тому числі за серпень 2011 року в
сумі 23 333,00 грн.; за листопад 2011 року в
сумі 94 000,00 грн. та за грудень 2011 року в
сумі 91 167,00 грн.
Підставами для викладених вище
висновків, як вбачається зі змісту акту
перевірки, слугував той факт, що до ДПІ
у Голосіївському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві надійшла негативна
інформація щодо ТОВ «Которін».
Встановлена схема мінімізації
податкових зобов'язань реально-діючих
підприємств шляхом використання в
своїй псевдогосподарській діяльності
підприємства з ознаками фіктивності
ТОВ «Которін», що знаходиться на обліку
в ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві. Крім того, в акті
перевірки зазначено, що під час
проведення досудового слідства по
кримінальному провадженню допитано гр.
ОСОБА_1, який згідно реєстраційних
даних значився засновником ТОВ
«Корін», який надав покази про те, що
зареєстрував ТОВ «Корін» на прохання
невстановлених осіб без мети зайняття
господарською діяльністю, відношення
до ведення фінансово-господарської
діяльності зазначеного підприємства
він не має. З огляду на викладене,
контролюючим органом зроблено
висновок, що бухгалтерські та
податкові документи, складені ТОВ
«Которін» по взаємовідносинам з ТОВ
«Етиленсервіс», є недійсними та
складені з порушенням, а саме:
підписані невідомою особою.
Не погоджуючись з висновками,
викладеними в акті перевірки,
позивачем подано до ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві заперечення на вказаний акт, за
результатами розгляду яких відповідач
повідомив ТОВ «Етиленсервіс» про те, що
висновки акту перевірки залишаються
без змін, а заперечення - без
На підставі вищевикладеного, ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві прийнято податкові
повідомлення-рішення від 10.09.2014 року:
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) за основним платежем - 216 500,00
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 108 250,00 грн.;
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем - 49
795,00 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 00,00 грн.
Вважаючи вищезазначені податкові
повідомлення-рішення
необґрунтованими, а, відтак, такими, що
підлягають скасуванню, позивач
звернувся з позовом до суду.
Розглядаючи справу по суті, суд
виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті за
результатами виявлених порушень з боку
ТОВ «Етиленсервіс» в звітних
(податкових) періодах за період
серпень, листопад, грудень 2011 року.
Відповідно до абз. 5 п. 1 розділу ХІХ
Податкового кодексу України, цей
Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011
року, крім розділу III цього Кодексу,
який набирає чинності з 1 квітня 2011
Отже, основним нормативно-правовим
актом, що врегульовує спірні
правовідносини є Податковий кодекс
України від 02.12.2010 року №2755-VI з
наступними змінами та доповненнями у
редакції на час виникнення спірних
правовідносин (надалі - ПК України).
Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України,
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами
138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.
При цьому, витрати операційної
діяльності, зокрема, включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку (пп. 138.1.1 п. 138.1
ст. 138 ПК України).
Приписами абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України
визначено, що витрати, які враховуються
для визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку. У разі
втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
контролюючому органу та здійснити
заходи, необхідні для поновлення таких
документів. Письмова заява має бути
надіслана до/або разом із поданням
розрахунку податкових зобов'язань за
звітний податковий період. Платник
податків зобов'язаний відновити
втрачені, знищені або зіпсовані
документи протягом 90 календарних днів
з дня, що настає за днем надходження
такої заяви до контролюючого органу.
Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати включаються до витрат за
податковий період, на який припадає
таке поновлення (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку формувати
валові витрати у зв'язку з реальним
придбанням товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в своїй
господарській діяльності, що, в першу
чергу, має підтверджуватись належним
чином оформленими первинними
документами. Документи, які не мають
статус первинних, самі по собі не
можуть підтверджувати реальність
здійснення господарської операції та,
відповідно, валові витрати. При цьому,
неодмінною характерною рисою
господарської діяльності в рамках
податкових відносин є її направлення
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
В свою чергу, відповідно до пп. 14.1.181 п.
14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
Згідно пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, зокрема, виникає у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(абз. 1 п. 198.2 ст. 198 ПК України).
В силу п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу (абз. 1 та 2 п. 198.6 ст. 198 ПК
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: а)
у паперовому вигляді; б) в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).
Приписами п. 201.4 ст. 201 ПК України
передбачено, що податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.
Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Контролюючі органи
за даними реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних,
наданих в електронному вигляді,
повідомляють платника податку про
наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу
(п. 201.6 ст. 201 ПК України).
Податкова накладна складається на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс). У разі якщо
частка товарів/послуг, послуг не
містить відокремленої вартості,
перелік (номенклатура) частково
поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
враховується при визначенні загальних
податкових зобов'язань (п. 201.7 ст. 201 ПК
Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).
Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(абз. 1 п. 201.10 ст. 201 ПК України).
При цьому, форма та порядок заповнення
податкової накладної затверджуються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику (п.
201.2 ст. 201 ПК України).
Так, наказом Державної податкової
адміністрації України від 21.12.2010 року
№969 на виконання положень ст. 201 ПК
України затверджено Порядок
заповнення податкової накладної, який
набрав чинності 10.01.2011 року та втратив
чинність 16.12.2011) (надалі - Порядок №969).
Відповідно до п. 6.2 Порядку №969,
податкова накладна є підставою на
віднесення до податкового кредиту
витрат по сплаті податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
Не дає права на віднесення сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту податкова накладна, виписана
платником, звільненим від сплати
податку за рішенням суду (п. 6.3 Порядку
№969).
Всі складені примірники податкової
накладної підписуються особою,
уповноваженою платником податку
здійснювати постачання товарів/послуг,
та скріплюються печаткою такого
платника податку - продавця. Податкова
накладна не підписується покупцем
товарів/послуг і не скріплюється його
печаткою (п. 16 Порядку №969).
Отже, виходячи з аналізу наведених норм
в сукупності, ПК України та Порядком
№969 визначено окремі випадки, за яких
неможливе формування податкового
кредиту, зокрема, це відсутність
зв'язку з господарською діяльністю,
фіктивність операцій (відсутність
поставок), відсутність податкової
правосуб'єктності, відсутність на
момент перевірки податкових накладних
або видача їх особою, яка не є платником
ПДВ. Таким чином, із зазначеного вище
також випливає те, що при дослідженні
факту здійснення господарської
операції, оцінці підлягають відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку.
Також, у відповідності до правової
позиції Вищого адміністративного суду
України, що викладена у листі від 02.06.2011
року №742/11/13-11, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
фактично здійснений і підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року
№996-ХІV (надалі - Закон №996), який
визначає правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні, бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.
Приписами ст. 1 Закону №996 визначено, що
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
В свою чергу, підставою для
бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів
можуть складатися зведені облікові
документи (ч. 1 ст. 9 Закону №996).
Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону №996).
Нормативно-правовим актом, який
встановлює порядок створення,
прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також
зберігання первинних документів,
облікових регістрів, бухгалтерської
звітності підприємствами, їх
об'єднаннями та госпрозрахунковими
організаціями (крім банків) незалежно
від форм власності (надалі -
підприємства), установ та організацій,
основна діяльність яких фінансується
за рахунок коштів бюджету (надалі -
установи), є наказ Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88,
яким затверджено Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (надалі -
Положення №88).
Згідно п. 2.1 Положення №88, первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів
за готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних
касових апаратів, чеків тощо. Для
контролю та впорядкування обробки
інформації на основі первинних
документів можуть складатися зведені
документи (далі первинні документи) (п.
2.2 Положення №88).
Первинні документи, створені в
електронному вигляді, застосовуються
у бухгалтерському обліку за умови
дотримання вимог законодавства про
електронні документи та
електронний документообіг. На вимогу
контролюючих або судових органів
та своїх контрагентів підприємство,
установа зобов'язані за свій рахунок
зробити копії таких документів на
паперовому носії (п. 2.3 Положення №88).
Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст
та обсяг господарської операції,
одиниця виміру господарської операції
(у натуральному та/або вартісному
виразі), посади і прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані,
що дають змогу ідентифікувати особу,
яка брала участь у здійсненні
господарської операції. Залежно від
характеру операції та технології
обробки даних до первинних документів
можуть бути включені додаткові
реквізити: ідентифікаційний код
підприємства, установи з Державного
реєстру, номер документа, підстава для
здійснення операцій, дані про
документ, що засвідчує
особу-одержувача тощо (п. 2.4 Положення
№88).
Аналіз викладених норм свідчить про те,
що податковий кредит формується за
наслідками реальної господарської
операції, що підтверджується належними
податковими накладними та первинними
документами, в рамках господарської
діяльності платника податків.
Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
фактично здійснений і підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків, що також було
зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року №742/11/13-11.
Як було зазначено вище, підставою для
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень став факт виявлених
відповідачем порушень податкового
законодавства з боку позивача при
взаємовідносинах з ТОВ «Которін».
У відповідності до матеріалів справи,
між позивачем (Покупець) та ТОВ
«Которін» (Постачальник) укладено
наступні господарські договори
Постачальник зобов'язується поставити,
а Покупець прийняти та оплатити Станок
Кількість, якість й асортимент Товару
погоджується Покупцем і
Постачальником та вказується в
товарних накладних, які є невід'ємною
частиною цього Договору з моменту його
підписання повноважними працівниками
Загальна кількість товарів, що
підлягають поставці, їх часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура) за сортами, групами,
підгрупами, видами, марками, типами,
розмірами визначаються специфікацією
за згодою сторін, якщо інше не
передбачено законом. Специфікація, а
також додатки до неї, після укладення
сторонами є невід'ємними додатками до
Згідно наявної у матеріалах справи
специфікації, як додатку №1 до
господарського договору поставки від
01.08.2011 року, сторони договору
погоджують асортимент та загальну
кількість товару, що постачається по
договору, у специфікації, а саме: Станок
УСМ 5-900 за ціною 3 960,00 грн., Поліетилен
загальному розмірі складає 140 000,00 грн.
На підтвердження товарності
(реальності) фінансово-господарської
операції, здійсненої за вищезазначеним
договором, позивачем надано суду копії
наступних документів:
- видаткової накладної №183 від
01.08.2011 року на загальну суму 140 000,00 грн.,
з урахуванням ПДВ - 23 333,33 грн.;
- податкової накладної від 01.08.2011
року №23 на загальну суму 140 000,00 грн., з
урахуванням ПДВ - 23 333,33 грн.;
- товарно-транспортної накладної
№183 від 01.08.2011 року.
Також, на підтвердження оплати
поставленого товару за вказаним вище
договором у матеріалах справи
міститься виписка з банківського
Постачальник зобов'язується поставити,
а Покупець прийняти та оплатити Лінію
для виробництва рукавних плівок (далі
Товар). Кількість, якість й асортимент
Товару погоджується Покупцем і
Постачальником та вказується в
товарних накладних, які є невід'ємною
частиною цього Договору з моменту його
підписання повноважними працівниками
Загальна кількість товарів, що
підлягають поставці, їх часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура) за сортами, групами,
підгрупами, видами, марками, типами,
розмірами визначаються специфікацією
за згодою сторін, якщо інше не
передбачено законом. Специфікація, а
також додатки до неї, після укладення
сторонами є невід'ємними додатками до
Згідно наявної у матеріалах справи
специфікації, як додатку №1 до
господарського договору поставки від
02.11.2011 року, сторони договору
погоджують асортимент та загальну
кількість товару, що постачається по
договору, у специфікації, а саме: Лінія
для виробництва рукавних плівок за
ціною 564 000,00 грн.
На підтвердження товарності
(реальності) фінансово-господарської
операції, здійсненої за вищезазначеним
договором, позивачем надано суду копії
наступних документів:
- видаткової накладної №71 від
07.11.2011 року на загальну суму 564 000,00 грн.,
з урахуванням ПДВ - 94 000,00 грн.;
- податкової накладної від 07.11.2011
року №40 на загальну суму 564 000,00 грн., з
урахуванням ПДВ - 94 000,00 грн.;
- товарно-транспортної накладної
№71 від 07.11.2011 року.
Крім того, додатковою угодою №1 до
від 28.02.2012 року сторони погодили, що
платіж за продукцію, поставлену за цим
Договором, здійснюється у вексельній
формі шляхом видачі Покупцем
Постачальнику простих безвідсоткових
векселів зі строком платежу «за
пред'явленням» на суму 292 000,00 грн.
На підтвердження оплати поставленого
товару за вказаним вище договором у
матеріалах справи містяться копії
актів приймання-передачі векселів від
29.02.2012 року, пред'явлення векселя до
платежу від 26.03.2012 року,
приймання-передачі погашеного векселя
від 30.03.2012 року, а також виписка з
банківського рахунку позивача.
3. №011212 від 01.12.2011 року, згідно умов
якого Постачальник зобов'язується
поставити, а Покупець прийняти та
оплатити: 1) прес черв'ячний в зборі
АТМ-45; 2) прес черв'ячний в зборі TENPLAS-25; 3)
прес черв'ячний в зборі ЛРП-1500; 4)
голівка формуюча TENPLAS-25; 5) голівка
формуюча АТМ-45; 6) лінія паячна
широкоформатних плівок безконечним
швом ЛПП-БШ-1800 (далі Товар). Кількість,
якість й асортимент Товару
погоджується Покупцем і
Постачальником та вказується в
товарних накладних, які є невід'ємною
частиною цього Договору з моменту його
підписання повноважними працівниками
Загальна кількість товарів, що
підлягають поставці, їх часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура) за сортами, групами,
підгрупами, видами, марками, типами,
розмірами визначаються специфікацією
за згодою сторін, якщо інше не
передбачено законом. Специфікація, а
також додатки до неї, після укладення
сторонами є невід'ємними додатками до
Згідно наявної у матеріалах справи
специфікації, як додатку №1 до
господарського договору поставки №011212
від 01.12.2011 року, сторони договору
погоджують асортимент та загальну
кількість товару, що постачається по
договору, у специфікації, а саме: 1) прес
черв'ячний в зборі АТМ-45 за ціною 90 000,00
грн.; 2) прес черв'ячний в зборі TENPLAS-25 з
ціною 70 000,00 грн.; 3) прес черв'ячний в
зборі ЛРП-1500 за ціною 100 000,00 грн.; 4)
голівка формуюча TENPLAS-25 за ціною 45 000,00
грн.; 5) голівка формуюча АТМ-45 за ціною 65
000,00 грн.; 6) лінія паячна
широкоформатних плівок безконечним
швом ЛПП-БШ-1800 за ціною 225 000,00 грн., що
загальному розмірі складає 595 000,00 грн.
На підтвердження товарності
(реальності) фінансово-господарської
операції, здійсненої за вищезазначеним
договором, позивачем надано суду копії
наступних документів:
- видаткової накладної №5124 від
05.12.2011 року на загальну суму 595 000,00 грн.,
з урахуванням ПДВ - 99 166,67 грн.;
- податкової накладної від 05.12.2011
року №39 на загальну суму 595 000,00 грн., з
урахуванням ПДВ - 99 166,67 грн.;
- товарно-транспортної накладної
№5124 від 05.12.2011 року.
Крім того, додатковою угодою №1 до
Договору поставки №011212 від 01.12.2011 року
від 28.02.2012 року сторони погодили, що
платіж за продукцію, поставлену за цим
Договором, здійснюється у вексельній
формі шляхом видачі Покупцем
Постачальнику простих безвідсоткових
векселів зі строком платежу «за
пред'явленням» на суму 595 000,00 грн.
На підтвердження оплати поставленого
товару за вказаним вище договором у
матеріалах справи містяться копії
актів приймання-передачі векселів від
29.02.2012 року, пред'явлення векселя до
платежу від 26.03.2012 року,
приймання-передачі погашеного векселя
від 30.03.2012 року, а також виписка з
банківського рахунку позивача.
Водночас, вищезазначені документи не є
належними доказами товарності
(реальності) фінансово-господарських
операцій з ТОВ «Которін», з огляду на
Як вбачається з наявної у матеріалах
справи копії видаткової накладної №183
від 01.08.2011 року на загальну суму 140 000,00
грн., з урахуванням ПДВ - 23 333,33 грн.,
остання не містить визначення особи,
яка брала участь у вказаній
фінансово-господарській операції з
боку ТОВ «Етиленсервіс», що у
відповідності до приписів ч. 2 ст. 9
Закону №996 та п. 2.4 Положення №88 не дає
змогу ідентифікувати особу, яка брала
участь у здійсненні вказаної
господарської операції.
Також, згідно наявних у матеріалах
справи копій видаткових накладних №71
від 07.11.2011 року на загальну суму 564 000,00
грн., з урахуванням ПДВ - 94 000,00 грн., та
№5124 від 05.12.2011 року на загальну суму 595
000,00 грн., з урахуванням ПДВ - 99 166,67 грн.,
останні з боку позивача підписані
ОСОБА_2, що діяв на підставі
довіреностей №0711-2 від 07.11.2011 року та
№0512-2 від 05.12.2011 року, проте, в якості
доказів на підтвердження повноважень
вказаного представника ТОВ
«Етиленсервіс» на отримання
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
«Которін» у відповідності до
вищенаведених видаткових накладних
представником позивача надано суду
роздруківку «витяг з журналу виданих
довіреностей за 01.08.11 - 05.12.11».
Разом з тим, приписами п. 3 Інструкції
про порядок реєстрації виданих,
повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 16.05.1996 року №99
(надалі - Інструкція №99), передбачено,
що бланки довіреностей (додаток 1)
видаються після їх реєстрації у
Журналі реєстрації довіреностей
(додаток 2), який має бути
пронумерований, прошнурований та
скріплений печаткою і підписами
керівника і головного бухгалтера
підприємства. Нумерація виданих
протягом року довіреностей є
Таким чином, надана представником
відповідача роздруківка «витяг з
журналу виданих довіреностей за 01.08.11 -
05.12.11» не є належним доказом
підтвердження повноважень
представника ТОВ «Етиленсервіс» на
отримання товарно-матеріальних
цінностей від ТОВ «Которін», оскільки
не є витягом з журналу реєстрації
довіреностей, який у відповідності до
вищенаведених правових норм має бути
пронумерований, прошнурований та
скріплений печаткою і підписами
керівника і головного бухгалтера
підприємства, а також не відповідає
зразку, затвердженому додатком 2 до
Інструкції №99.
При цьому, інших доказів на
підтвердження вищенаведених фактів
позивачем не надано, а також не
зазначено причин неможливості їхнього
надання, враховуючи те, що ухвалою суду
від 24.09.2014 року витребовувалися докази
на підтвердження наявності у
представників ТОВ «Етиленсервіс»
повноважень на прийняття
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
«Которін» за перевіряємий період
(належним чином завірену копії витягу з
журналу виданих довіреностей).
Крім того, у відповідності до наявних у
матеріалах справи спеціальних витягів
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на момент прийняття
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
«Которін» за перевіряємий період, а
саме: станом на 01.08.2011 року, 07.11.2011 року
та 05.12.2011 року, тобто днів, якими
датовані видаткові накладні,
керівником ТОВ «Етиленсервіс» вказано
ОСОБА_3, в свою чергу, інформація щодо
наявності права в інших осіб діяти від
імені позивача без довіреності у
вказаних витягах не міститься.
Враховуючи висновки суду щодо
фінансово-господарських операцій
позивача з ТОВ «Которін» за
перевіряємий період, якими не
встановлено реальності (товарності)
здійснення господарських операцій, суд
дійшов висновку про обґрунтованість та
законність донарахування ТОВ
«Етиленсервіс» грошового зобов'язання
з податків на додану вартість та на
прибуток оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями.
Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
При цьому, суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.
Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими, а, відтак, такими, що
не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
У задоволенні позову відмовити
Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.О. Скочок