Справа № 760/18485/14-а
Суддя: Кізюн Л. І.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-746/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 року Солом"янський районний
суд м.Києва в складі :

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, третя особа: Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва, про
визнання незаконною та скасування
постанови державного виконавця про
повернення виконавчого документа, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду 20 серпня 2014
року з позовом до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання незаконною та скасування
постанови державного виконавця про
повернення виконавчого документа, у
якому просив визнати незаконною та
скасувати постанову старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Махової Д.А. від 26 червня 2014
року у виконавчому провадженні №41029227
про повернення виконавчого документа
стягувачеві.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач зазначав, що 26 червня 2014 року у
виконавчому провадженні з виконання
виконавчого листа №2-А-1232/11, виданого
Солом'янським районним судом м. Києва 30
січня 2013 року про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва
здійснювати виплату ОСОБА_1 державної
пенсії відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій
за віком, державним виконавцем
винесено оскаржувану постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві у зв'язку з відсутністю
бюджетного фінансування даного виду
видатків.

Таку постанову державного виконавця
позивач вважає незаконною, оскільки з
цих підстав не передбачено повернення
виконавчого документа стягувачеві, а
тому звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 15 вересня 2014 року у
якості третьої особи у справі залучено
Управління Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив позов задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на викладені у
позові обставини.

Від відповідача до суду надійшла заява
про розгляд справи за відсутності його
представника та заперечення проти
позову.

Представник третьої особи у судовому
засіданні вважав позов безпідставним
та просив у задоволенні позову
відмовити, посилаючись на те, що
відповідачем було вчинено дії
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Суд, заслухавши представників позивача
та третьої особи, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 04 грудня 2013
року державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві відкрито виконавче
провадження №41029227 за виконавчим
листом №2-А-1232/11, виданим Солом'янським
районним судом м. Києва 30 січня 2013 року
про зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Солом'янському районі
м. Києва здійснювати виплату ОСОБА_1
державної пенсії відповідно до ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі не менше 6
мінімальних пенсій за віком (а.с.18).

26 червня 2014 року старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Маховою
Д.А. було винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві з огляду на те, що причиною
невиконання рішення суду є відсутність
бюджетного фінансування даних видів
видатків, зміна способу виконання
рішення суду на стягнення коштів не
призведе до виконання рішення суду, на
підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» (а.с.а.с. 21-22).

Адміністративний позов, згідно зі ст.
105 КАС України, подається до суду у
формі письмової позовної заяви, яка
може містити вимоги про:

1) скасування або визнання нечинним
рішення відповідача - суб'єкта владних
повноважень повністю чи окремих його
положень;

2) зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень утриматися від
вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача - суб'єкта
владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю;

5) виконання зупиненої або невчиненої
дії;

6) встановлення наявності чи
відсутності компетенції (повноважень)
суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Судом встановлено, що строк позовної
давності позивачем не пропущено,
оскільки відповідачем не надано суду
доказів отримання позивачем копії
оскаржуваної постанови.

Так, відповідно до ч.1 ст. 6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно з п. 9 ч.1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження», на
підставі якої повернуто виконавчий
документ стягувачеві, передбачено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачеві у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до уваги докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду будь-яких
доказів, що спростовували б доводи
позовної заяви.

Оскільки статтею 47 Закону України «Про
виконавче провадження», на яку
посилався державний виконавець при
винесенні постанови не передбачено
права державного виконавця повернути
постанову стягувачеві у зв'язку з
викладеними у постанові обставинами,
то суд вважає таку постанову
незаконною і такою, що підлягає
скасуванню.

Враховуючи викладене, позов підлягає
задоволенню, а судові витрати,
відповідно до ст. 94 КАС України,
відшкодуванню за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 6, 18, 70, 71, 99 - 106, 118, 160 -163,
181 КАС України, ст.ст. 6, 47 Закону України
«Про виконавче провадження», -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві, третя
особа: Управління Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі м.
Києва, про визнання незаконною та
скасування постанови державного
виконавця про повернення виконавчого
документа - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Махової
Діани Анатоліївни про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
26 червня 2014 року ВП №41029227, винесену при
примусовому виконанні виконавчого
листа Солом'янського районного суду м.
Києва №2-А-1232/11, виданого Солом'янським
районним судом м. Києва 30 січня 2013 року,
про зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Солом'янському районі
м. Києва здійснювати виплату ОСОБА_1
державної пенсії відповідно до ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі не менше 6
мінімальних пенсій за віком .

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через районний
суд протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Л.І. Кізюн