Справа № 815/5511/14
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5511/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Борцова
С.І.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (за угодою);

від відповідача: Чайка М.О. (за
довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
юстиції у м. Києві про визнання
протиправним та скасування наказу від
09.09.2014 року №2041/03 та поновлення на
посаді,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
наказу Головного управління юстиції у
м. Києві від 09.09.2014 року №2041/03 «Про
припинення державної служби ОСОБА_3» та
поновлення на посаді начальника
Центрального відділу реєстрації
шлюбів реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
Конституції та законів України,
оскільки у період з 08.09.2014 року по 12.09.2014
року позивач перебувала на
лікарняному, що підтверджується
листком непрацездатності, а звільнення
працівника в період його тимчасової
непрацездатності не допускається.
Підставою припинення у відношенні
позивача державної служби стала
довідка щодо проведення позапланової
цільової перевірки діяльності
відділів державної реєстрації актів
цивільного стану м. Києва, в тому числі
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
ГУЮ, з якою її, в порушення порядку
проведення службового розслідування
стосовно державних службовців,
затвердженого Постановою КМ України
від 13.06.2000 №950, ознайомили лише після
звільнення - 10.09.2014 року. В довідці
головою робочої групи та її членами
зазначено, що виявлені порушення та
недоліки, як у відділі ГУЮ м. Києва, так
і у відділах державної реєстрації
актів цивільного стану м. Києва
свідчать про неналежну організацію їх
роботи, наявність порушень у сфері
державної реєстрації актів цивільного
стану, однак, стосовно позивача як
державного службовця службове
розслідування на підставі зазначених
порушень не проводилось, пояснення з
цього приводу від неї не відбирались.
Крім того, відповідачем не враховано,
що на час застосування до ОСОБА_3
крайнього заходу відповідальності у
вигляді звільнення, позивач не мала
жодного дисциплінарного стягнення з
моменту прийняття присяги державного
службовця, а тому з урахуванням
наведеного, ОСОБА_3 просить визнати
протиправним та скасувати наказ
Головного управління юстиції у м. Києві
від 09.09.2014 року №2041/03 «Про припинення
державної служби ОСОБА_3» та поновити
на посаді начальника Центрального
відділу реєстрації шлюбів
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримала та просила позов
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
а також поясненнях, наданих в судовому
засіданні.

Представник відповідача проти позову
заперечував та просив суд відмовити в
його задоволенні, надав до суду
письмові заперечення (а.с.95-102),
вмотивовані тим, що з 19.08.2014 року по
08.09.2014 року проведено позапланову
цільову перевірку діяльності відділів
державної РАЦС реєстраційної служби
ГУЮ у м. Києві за період з 01.06. 2013 року по
18.08. 2014 року, за результатами якої
складено Довідку у трьох примірниках,
та надана на ознайомлення Начальнику
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві А.М.
Янчуку 08.09.2014. Представник відповідача
вважає недоречним посилання позивача
на норми порядку проведення службового
розслідування стосовно державних
службовців, затвердженого Постановою
КМ України від 13.06.2000 №950, оскільки
перевірка проводилась на підставі
іншого нормативного акту - Порядку
проведення Державною реєстраційною
службою України перевірок діяльності
реєстраційних служб територіальних
органів Міністерства юстиції України,
затвердженого Наказом МЮУ від 28.03.2013
№569/5, що є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
визначає механізм здійснення
Державною реєстраційною службою
України перевірок діяльності
реєстраційних служб територіальних
органів Міністерства юстиції України.
Відповідно до Порядку Довідка
підписується членами робочої групи та
надається для ознайомлення керівнику
реєстраційної служби, що перевірялась.
Отже, посилання ОСОБА_3 на те, що її було
ознайомлено з Довідкою про результати
перевірки вже після звільнення не
мають жодного юридичного значення, та
не може бути прийнято судом до уваги,
оскільки згідно Порядку від 28.03.2013 №569/5
ознайомлюватись з актом має лише
начальник реєстраційної служби, що
перевірялась. У довідці викладені
порушення та недоліки у роботі
відділів державної РАЦС, у тому числі
який, з 25.05.2014 року, очолювала позивач.
За результатами перевірки, робоча
група дійшла висновків, що виявлені
порушення та недоліки як у Відділі ГУЮ,
так і відділах державної РАЦС м. Києва
свідчать про неналежну організацію їх
роботи, наявність порушень у сфері
державної реєстрації актів цивільного
стану. За наявності ефективного
керівництва роботою Центрального
Відділу державної РАЦС м. Києва,
здійснення належного контролю
керівництва за працівниками,
зазначених порушень можливо було
уникнути. Керівництво Центральним
відділом та контроль за роботою
працівників цього відділу та
здійснювалось начальником ОСОБА_3,
безвідповідальне ставлення якої до
покладених на неї обов'язків призвело
до наведених вище порушень. Робочою
групою рекомендовано розглянути
питання про застосування до начальника
Центрального відділу ОСОБА_3 крайнього
заходу відповідальності у вигляді
звільнення у зв'язку з тим, що
безвідповідальне ставлення до
організації роботи відділу
дискредитує та призводить до
приниження всієї системи органів
державної реєстрації актів цивільного
стану та підриває довіру до
Центрального відділу як носія влади. На
думку представника відповідача,
твердження позивача, що її звільнено з
порушенням норм КЗпПУ не відповідає
дійсності, оскільки до правовідносин,
які виникають при звільненні за ст.30
Закону України "Про державну службу" не
повною мірою застосовуються положення
КЗпПУ, зокрема Закон України "Про
державну службу" не містить обмежень
щодо неможливості звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності, не
вимагає погодження з профспілковою
організацією. Тому позиція позивача, що
відповідачем порушені норми КЗпПУ є
необґрунтованими. Представник
відповідача зазначив, що доводи
позивача про відсутність підстав її
звільнення в порядку ст.30 Закону
України "Про державну службу України"
не витримують жодної критики, оскільки
Довідкою чітко встановлено
невиконання ОСОБА_3 покладених на неї
обов'язків, що призвело до порушень у
діяльності відділу, які порочать та
дискредитують роботу органів
державної РАЦС, у зв'язку з чим позовні
вимоги не обґрунтовані та задоволенню
не підлягають.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в справі
письмові докази, оцінивши їх за власним
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді справи, суд
встановив наступні факти та обставини.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України,
публічна служба, це діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України,
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби.

Судом встановлено, що наказом від 18.05.2013
року №943/03 «Про покладення виконання
обов'язків на ОСОБА_3», на заступника
начальника Центрального відділу
державної реєстрації шлюбів ГУЮ у м.
Києві ОСОБА_3 покладено виконання
обов'язків начальника Центрального
відділу державної реєстрації шлюбів
ГУЮ у м. Києві з 18.05.2014 року (а.с.27).

В подальшому, відповідно до Наказу від
27.05.2014 року №966/03 «Про переведення
ОСОБА_3», ОСОБА_3 - заступника начальника
Центрального відділу державної
реєстрації шлюбів РС ГУЮ у м. Києві з
27.05.2014 року переведено на посаду
начальника цього ж відділу, із
збереженням 11 рангу державного
службовця, як таку, що успішно пройшла
стажування на цю посаду (а.с.26).

Згідно наказу №2041/03 від 09.09.2014 року «Про
припинення державної служби ОСОБА_3»
припинено державну службу позивача
начальника Центрального відділу
державної реєстрації шлюбів
реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві та
звільнено із займаної посади за
порушення Присяги державного
службовця на підставі п.6 ч.1 ст.30 Закону
України "Про державну службу" з 09.09.2014
року (а.с.11).

Судом встановлено, що підставою для
прийняття наведеного наказу №2041/03 від
09.09.2014 року є довідка щодо проведення
позапланової цільової перевірки
діяльності відділів державної
реєстрації актів цивільного стану м.
Києва, в тому числі відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві
(а.с.11).

Так, зазначена довідка складена за
результатами позапланової цільової
перевірки діяльності відділів
державної РАЦС м. Києва, в тому числі
відділу державної РАЦС реєстраційної
служби ГУЮ у м. Києві, якій є
структурним підрозділом ГУЮ у м. Києві,
за період з 01 червня 2013 року по 18 серпня
2014 року, здійсненої з 19.08. 2014 року по 08.09.
2014 року на підставі наказу Державної
реєстраційної служби України від 18.08.2014
року №451 "Про проведення позапланової
цільової перевірки" (а.с.108-147,104-107).

Проведення зазначених перевірок
регламентовано Порядком проведення
Державною реєстраційною службою
України перевірок діяльності
реєстраційних служб територіальних
органів Міністерства юстиції України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 28.03.2013 №569/5 (далі за
текстом - Порядок №569/5), що є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який відповідно до п.1.1 розділу І
визначає механізм здійснення
Державною реєстраційною службою
України перевірок діяльності
реєстраційних служб територіальних
органів Міністерства юстиції України.

Порядок №569/5 визначає у І розділі
поняття перевірок та підстави для їх
здійснення, організацію проведення
перевірки - щодо підготовки видання
наказу та складання робочої групи
(розділ ІІ), проведення перевірки
(розділ ІІІ), оформлення результатів
перевірки (розділ ІV), розгляд
результатів перевірки (розділ V).

Відповідно до п.4.1, п.4.2 розділу ІV за
результатами перевірки складається
довідка у трьох примірниках, яка має
розкривати визначені планом перевірки
питання, містити аналіз діяльності
реєстраційної служби, що перевірялася,
повний перелік встановлених фактів
порушень чинного законодавства,
висновки та пропозиції щодо покращення
діяльності реєстраційної служби.
Довідка за результатами перевірки
складається з чотирьох частин: -
вступної, в якій крім іншого
зазначаються підстави для проведення
перевірки; - описової, в якій
зазначаються показники діяльності
реєстраційної служби та виявлені
порушення; - висновку, в якому
відображається узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства в діяльності
реєстраційної служби з посиланням на
відповідні підпункти, пункти, статті
нормативно-правових актів; -
рекомендацій, в яких надаються
пропозиції щодо покращення стану
діяльності, усунення виявлених
порушень і недоліків у діяльності
реєстраційної служби з перевірених
напрямів.

Довідка підписується членами
робочої групи та надається для
ознайомлення керівнику реєстраційної
служби, що перевірялась.

Згідно з п.4.3 Порядку №569/5
керівник реєстраційної служби, що
перевірялася, за необхідності письмово
викладає пропозиції та обґрунтовані
пояснення і спростування стосовно
наведених у довідках фактів і
висновків, у яких виникли розбіжності.
У разі незгоди з викладеною у довідці
інформацією керівник реєстраційної
служби, що перевірялася, зобов'язаний
зробити відповідний письмовий запис за
своїм особистим підписом.

Розділом V "Розгляд результатів
перевірки" встановлено, що структурний
підрозділ, відповідальний за
організацію та проведення перевірок,
інформує першого заступника та
заступника Голови Укрдержреєстру і
доповідає Голові Укрдержреєстру про
результати перевірок

Керівник реєстраційної служби,
що перевірялася, протягом трьох
робочих днів після ознайомлення з
довідкою розробляє план заходів щодо
усунення порушень, виявлених під час
перевірки та в установлені у плані
заходів строки інформує Укрдержреєстр
про проведену роботу.

Згідно з п. 5.3 розділу V
структурний підрозділ, відповідальний
за організацію та проведення
перевірок, спільно з кадровою службою
за результатами перевірки проводить
оцінку фактів виявлених порушень,
вивчає наявність підстав для
притягнення до дисциплінарної
відповідальності керівників
реєстраційних служб та подає на
розгляд Голові Укрдержреєстру
пропозиції щодо притягнення їх до
дисциплінарної відповідальності.

Аналізуючи зазначені положення
Порядку №569/5 та дослідивши складену
довідку від 08.09.2014 року суд вважає, що її
зміст не відповідає вимогам Порядку
№569/5, зокрема в частині розділів
"висновки" та "рекомендації", оскільки у
"висновках" за перевірками відділів
державної РАЦС замість відображання
узагальненого опису виявлених
перевіркою порушень законодавства в
діяльності реєстраційної служби з
посиланням на відповідні підпункти,
пункти, статті нормативно-правових
актів, вказується на неналежний
контроль зі сторони керівників
відділів, несумлінне ставлення їх до
виконання своїх службових обов'язків,
неналежне їх виконання, що порочить та
дискредитує роботу відділів, а у
розділі "рекомендації" замість надання
пропозиції щодо покращення стану
діяльності, усунення виявлених
порушень і недоліків у діяльності
реєстраційної служби з перевірених
напрямів, пропонується розглянути
питання до притягнення до
дисциплінарної відповідальності
керівників відділів шляхом оголошення
догани або звільнення за порушення
присяги державного службовця, у тому
числі щодо позивача.

Між тим згідно розділу V Порядку
№569/5 лише за наслідками розгляду
результатів перевірки структурний
підрозділ, відповідальний за
організацію та проведення перевірок,
спільно з кадровою службою проводить
оцінку фактів виявлених порушень,
вивчає наявність підстав для
притягнення до дисциплінарної
відповідальності керівників
реєстраційних служб, та лише при
встановленні їх наявності подає на
розгляд Голові Укрдержреєстру
пропозиції щодо притягнення їх до
дисциплінарної відповідальності.

Тобто Порядком №569/5 чітко
визначено, що робоча група, яка
здійснює перевірку, не має повноважень
щодо пропозицій притягнення до
дисциплінарної відповідальності
посадових осіб, вказані повноваження
покладені на структурний підрозділ,
відповідальний за організацію та
проведення перевірок спільно з
кадровою службою.

Таким чином, твердження представника
відповідача, що відповідно до Порядку
№569/5 з Довідкою ознайомлюватись має
лише начальник реєстраційної служби
ґрунтується на положеннях Порядку
№569/5, оскільки Порядком встановлено
надання її копії саме керівнику
реєстраційної служби, проте її
твердження, що посилання ОСОБА_3 на те,
що її було ознайомлено з Довідкою про
результати перевірки вже після
звільнення не мають жодного юридичного
значення, не можуть бути прийняті судом
до уваги, оскільки сама Довідка, яка
складена не у відповідності до Порядку
№569/5, містить висновки та пропозиції
щодо притягнення до дисциплінарної
відповідальності посадових осіб або їх
звільнення, тобто безпосередньо
стосується їх прав та інтересів, що є
безумовною підставою для ознайомлення
цих посадових осіб, у тому числі
позивача, з вказаною довідкою. Висновок
суду підтверджується тим, що з вказаною
Довідкою 10 та 11 вересня 2014 року були
ознайомлені не тільки позивач, але і
інші посадові особи, відносно яких в
Довідці ставилось питання про
притягнення їх до відповідальності
(а.с.148-149).

Суд не приймає до уваги доводи
представника відповідача щодо
недоречності посилання позивача на
норми порядку проведення службового
розслідування стосовно державних
службовців, затвердженого Постановою
КМ України від 13.06.2000 №950, оскільки, на
думку представника відповідача,
перевірка проводилась на підставі
іншого нормативного акту - Порядку
№569/5, що є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
визначає механізм здійснення
Державною реєстраційною службою
України перевірок діяльності
реєстраційних служб територіальних
органів Міністерства юстиції України.
Такі доводи представника відповідача
не ґрунтуються на вимогах
законодавства.

Згідно з Порядком №569/5 складена за
результатами перевірки Довідка сама по
собі не може бути підставою для
звільнення посадової особи, а може бути
лише підставою для відповідного
структурного підрозділу,
відповідальний за організацію та
проведення перевірок, спільно з
кадровою службою, для подання
пропозицій щодо притягнення їх до
дисциплінарної відповідальності, у
тому числі і звільнення.

Суд вважає, що саме від вказаної
пропозиції за результатами перевірки
щодо державних службовців (притягнення
до дисциплінарної відповідальності
або звільнення, у тому числі за
порушення Присяги), залежать подальші
дії суб'єкта владних повноважень
відносно вказаної особи щодо
відповідної процедури притягнення до
дисциплінарної відповідальності або
звільнення.

Отже є обґрунтованими доводи позивача,
що така процедура відносно неї не
дотримана: не проведено службове
розслідування, не відібрані будь-які
пояснення, а тому позивач була
позбавлена будь-якого права на надання
пояснень з приводу встановлених в
Довідці порушень діяльності
Центрального відділу, який нею
очолювався.

Таким чином, наказ №2041/03 виданий 09.09.2014
року начальником реєстраційної служби
ГУЮ у м. Києві Янчуком А.М. про
звільнення позивача за порушення
Присяги державного службовця на
підставі Довідки перевірки відділів
державної РАЦС, отриманої ним 08.09.2014
року, є протиправним, винесеним з
порушенням вимог законодавства, а
також в порушення принципу
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визначаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що відповідач при звільненні посадової
особи за порушення Присяги державного
службовця, який є самим суворим заходом
відповідальності державного
службовця, не мав права звужувати
права такого державного службовця у
порівнянні з правами, наявними у
державного службовця, якого звільняють
за дисциплінарні порушення з підстав,
встановлених КЗпП України.

Порядком проведення службового
розслідування стосовно осіб,
уповноважених на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
затвердженого Постановою КМ України
від 13.06.2000 №950 (далі Порядок №950),
встановлений не обов'язок, а право
проведення службового розслідування,
зокрема у випадках: у разі невиконання
або неналежного виконання ними
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, що призвело до
людських жертв або заподіяло значну
матеріальну чи моральну шкоду
громадянинові, державі, підприємству,
установі, організації чи об'єднанню
громадян; у разі недодержання ними
законодавства про державну службу,
службу в органах місцевого
самоврядування, антикорупційного
законодавства, порушення етики
поведінки.

Проте суд вважає, що при вирішенні
питання щодо звільненні державного
службовця з підстав порушення Присяги
державного службовця (надання
відповідного подання тощо) службове
розслідування має бути проведено в
обов'язковому порядку, з урахуванням
наступного.

Статтею 244-2 КАС України встановлено, що
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
в своєї діяльності нормативно-правовий
акт, що містять зазначені норми права,
та для всіх судів України.

Верховний Суд України щодо
правовідносин про звільнення
державних службовців за порушення
Присяги державного службовця у
постановах від 09.07.2013 року та від 21.05.2013
року зазначив, що як порушення Присяги,
так і інше дисциплінарне
правопорушення, можуть бути наслідком
недотримання державним службовцем
правових та етичних (моральних) засад
проходження публічної служби. Таким
чином, припинення державної служби у
зв'язку з порушенням Присяги та інша
дисциплінарна відповідальність
державних службовців можуть бути
наслідком існування схожих фактичних
підстав у разі вчинення державним
службовцем достатньо близьких за
характером одне до одного
правопорушень.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності має бути не меншим,
ніж під час звільнення за вчинення
іншого дисциплінарного
правопорушення, з дотриманням строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Припинення державної служби на
підставі пункту 6 частини першої статті
30 Закону №3723-XII є крайнім заходом
відповідальності державного службовця
за порушення службової дисципліни,
який виходить за межі дисциплінарної
відповідальності, тому неможливість
застосування до посадової особи
дисциплінарних стягнень аж до
звільнення має бути мотивовано.

Необхідно враховувати, що наслідком
вчинення дисциплінарного
правопорушення можуть бути припинення
державної служби за порушення Присяги
або звільнення, які є санкціями різних
рівнів відповідальності і не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можна
кваліфікувати як порушення Присяги.

Суд вважає, що вказані питання можуть
бути вирішені лише під час проведення
службового розслідування відносно
державного службовця, порядок
проведення якого гарантує дотримання
прав державного службовця, які
встановлені Порядком №950. Відповідно
до п.6 Порядку члени комісії з
проведення службового розслідування
несуть персональну відповідальність
згідно із законодавством за повноту,
всебічність і об'єктивність висновків
службового розслідування та
нерозголошення інформації, що
стосується цього розслідування.

Проведення вказаного службового
розслідування відповідає також
вимогам ст. 43 Конституції України,
відповідно до якої кожному
гарантовано право на працю та
гарантується захист від незаконного
звільнення.

Крім цього, відповідно до поданого
листа непрацездатності Серії АГІ №843151,
з 08.09.2014 року по 12.09.2014 року ОСОБА_3
перебувала на лікарняному (а.с.73), а тому
відповідачем також порушено порядок
звільнення, передбачений трудовим
законодавством України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення.

У відповідності до статті 8 КАС України
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визначаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги позивача є обґрунтованими і
підлягають задоволенню шляхом
визнання противоправним та скасування
наказу відповідача від 09.09.2014 року №
2041/03, поновлення ОСОБА_3 на посаді
начальника Центрального відділу
державної реєстрації шлюбів
реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві.

Відповідно до ст. 256 КАС України,
постанови про поновлення на посаді у
відносинах публічної служби
виконуються негайно.

У зв'язку з поноволенням ОСОБА_3 на
посаді, в силу пункту 3 частини 1 статті
256 КАС України, рішення в частині
поновлення позивача на посаді підлягає
негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 2,4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167,
254, 256 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління юстиції у м.
Києві від 09.09.2014 року №2041/03 «Про
припинення державної служби ОСОБА_3»

Поновити ОСОБА_3 на посаді начальника
Центрального відділу державної
реєстрації шлюбів реєстраційної
служби ГУЮ у м. Києві.

Допустити негайне виконання
постанови в частині поновлення на
посаді.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано суддею 27 жовтня 2014 року.

Суддя
П.П.Марин