Справа № 806/3366/14
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"29" жовтня 2014 р.
Справа № 806/3366/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Євпак В.В.

суддів:
Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю представника позивача
Кобилинського П.І..

представника відповідача Ковальчук
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Коростенської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"16" вересня 2014 р. у справі за позовом
Товариства з додатковою
відповідальністю "Трудовий колектив
"Коростенський щебзавод" до
Коростенської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року товариство з додатковою
відповідальністю "Трудовий колектив
"Коростенський щебзавод" звернулось до
Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом до
Коростенської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 01.07.2014 №
та №.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від16 вересня 2014
року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Коростенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 01.07.2014 № та №.

Присуджено Товариству з додатковою
відповідальністю "Трудовий колектив
"Коростенський щебзавод" понесені ним
судові витрати у розмірі 669,90 грн. з
Державного бюджету України,
зобов'язавши орган Державної
казначейської служби України стягнути
судові витрати із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного
списання.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити в
задоволенні позову. В своїй
апеляційній скарзі посилається на те,
в ході перевірки не підтверджено
придбання запасних частин, товарів від
ТОВ "Сіят", ТОВ "В.Л.В.", ТДВ
"Інвестком-Капітал" у травні, липні 2011
та квітні, серпні 2012 та свідчить про те,
що правочини між ТОВ "ТК "Коростенський
щебзавод" та вказаними контрагентами
здійснені без мети настання реальних
наслідків. Первинні документи складені
з порушенням вимог чинного
законодавства. Також перевіркою
встановлено безпідставне віднесення
до складу витрат ТДВ "ТК "Коростенський
щебзавод" послуги транспортного
експедирування по взаємовідносинах з
ТОВ "Карго-Експрес". Зазначає, що
податкові повідомлення-рішення
прийняті правомірно та скасуванню не
підлягають. Вважає, що рішення суду
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню.

Переглянувши судове рішення, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що у період з 19.05.2014 по
06.06.2014 Коростенською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області проведено планову виїзну
документальну перевірку Товариства з
додатковою відповідальністю "Трудовий
колектив "Коростенський щебзавод" (код
за ) з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 по
31.12.2013, за результатами якої складено
акт №816/22-01/32255892 від 16.06.2014 (том 1, а.с. 15-63).

В результаті проведення перевірки
встановлено порушення:

- ст. 134, п. 138,2 ст. 138, п.п. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139,
п. 145.1.4 ст.145 Податкового кодексу
України, в результаті чого платником
занижено податок на прибуток в сумі 525968
грн., в тому числі за 2 квартал 2011 року в
сумі 5865 грн., за 2-3 квартал 2011 року в сумі
10095 грн., 2-4 квартал 2011 року в сумі 10085
грн., за півріччя 2012 року в сумі 6648 грн.,
за 3 квартал 2012троку в сумі 26878 грн., за
2012 рік в сумі 26878 грн., за півріччя 2013
року в сумі 108469 грн., за 3 квартал 2013 року
в сумі 488995 грн., за 2013 року в сумі 488995
грн.;

- п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу
України, встановлено подання
підприємством з недостовірними
відомостями, нарахованих на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку, якщо такі недостовірні
відомості призвели до зменшення
податкового зобов'язання.

На підставі акту Коростенською ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області 01.07.2014 прийняті
податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення зобов'язання з
прибутку на прибуток підприємств в
розмірі 515873 грн. та застосовано штрафну
фінансову санкцію в розмірі 257937 грн
(том 1, а.с.64);

- № про застосування штрафної
(фінансової) санкції з податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 510 грн
(том 1, а.с.65).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, прийшов до висновку, що
вказані податкові
повідомлення-рішення підлягають
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134
Податкового Кодексу України, об'єктом
оподаткування є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135-137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

У відповідності із п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК
України, витрати операційної
діяльності включають: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України,
встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно п. 138.4 ст. 138 ПК України, витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України, не включаються до складу
витрат, витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПКУ для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно із статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
господарська операція - це дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів, зобов'язань і власного
капіталу підприємства.

Первинні документи - це документи,
створені в письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції.

Первинні документи мають бути складені
в момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це не
можливо, безпосередньо після її
завершення.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Встановлено, що позивач у липні 2011 року,
згідно договору поставки продукції від
20.05.2011 №052011 (том 1, а.с.79-81), придбав у ТОВ
"Інвестком-Капітал" товари за
видатковими накладними від 23.05.2011 №
РН-110523 на загальну суму 30600,00 грн., у т.ч.
ПДВ - 5100,00 грн. та від 18.07.2011 № РН-110718-1 на
загальну суму 22068,00 грн., у т.ч. ПДВ - 3678,00
грн. (том 1, а.с.84, 90).

Оплату за отримані матеріальні
цінності здійснено позивачем
платіжними дорученнями від 23.05.2011 №166
на суму 30600,00 грн. та від 19.07.2011 №76 на
суму 22068,00 грн. (том 1, а.с.87, 93).

Факт здійснення доставки товарів
підтверджується товарно-транспортними
накладними за № РРН-110523 від 23.05.2011 та №
РРН-110718 від 18.07.2011 (том 1, а.с.88, 94).

Зазначені у видаткових накладних
товари були оприбутковані позивачем за
рахунками бухобліку та в подальшому
були використані в його господарській
діяльності (том 1, а.с.95-115).

У квітні 2012 року ТДВ "ТК "Коростенський
щебзавод" відповідно до договору
постачання продукції № 0423/253 (том 1,
а.с.116-118) придбав у ТОВ "В.Л.В." товари на
суму 37986 грн. в т.ч. ПДВ - 6331 грн. за
видатковою накладною № рн-0423/01 від
23.04.2012 року (том 1, а.с. 121). Оплату за
отримані матеріальні цінності було
здійснено позивачем платіжним
дорученням №125 від 25.04.2012 на суму 37986,00
грн. (том 1, а.с.125).

Крім того, здійснення господарської
операції підтверджується
специфікацією №1 від 23.04.2012 (том 1,
а.с.119), прибутковим ордером №40 (том 1,
а.с.120), податковою накладною №17 від
23.04.2012 (том 1, а.с.122), рахунком - фактурою
№СФ-042334 від 23.04.2012 та
товарно-транспортною накладною від
23.04.2012 № ТН-0423-09 (том 1, а.с.124) та іншими
документами копії яких наявні в
матеріалах справи (том 1, а.с.126-140).

Також, встановлено, що позивач в серпні
2012 року придбав у ТОВ "Сіятс" за
договором №04 від 10.07.2012 (том 1, а.с.141-142)
двигун по видатковій накладній №81602
від 16.08.2012 (том 1, а.с.144) на загальну суму
115602 грн., в т.ч. ПДВ - 19267 грн. Оплату за
отримані матеріальні цінності було
здійснено позивачем платіжними
дорученнями від 16.08.2012 №1415 на суму 57801,00
грн., від 04.12.2012 №388 на суму 57 801,00 грн.
(том 1, а.с.146-147).

Факт здійснення господарської
операції підтверджується також
наявними у матеріалах справи
документами, зокрема: прибутковий
ордер №29 (том 1, а.с.143), рахунок - фактура
№ 03/08-4 від 03.08.2012 року (том 1, а.с.145),
податкова накладна № 81602 від 16.08.2012 року
(том 1, а.с. 148) та інші документи (том 1,
а.с. 150-151).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
договори, укладені між позивачем та ТОВ
"Інвестком - Капітал", ТОВ "В.Л.В.", ТОВ
"Сіятс" не містять положень, які б
суперечили вимогам чинного
законодавства або інтересам сторін, а
волевиявлення сторін правочину є
вільним і відповідає їхній внутрішній
волі, що відповідає загальним вимогам,
встановленим ст.203 ЦК України,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину.

На підтвердження здійснення
господарських операцій з
контрагентами позивачем надано всі
необхідні первинні документи, які
відповідають вимогам Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та Податкового
Кодексу України.

Щодо недійсності правочинів.

Відповідно до статті 204 ЦК України,
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним. Згідно з частиною 2 статті 215
ЦК України, недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до статей 219, 220, 221, 224, 228 ЦК
України, недійсними, зокрема, є
правочини в разі недодержання вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
одностороннього правочину,
недодержання сторонами вимоги про
нотаріальне посвідчення договору,
вчинення правочину малолітньою особою
за межами її цивільної дієздатності в
разі відсутності його схвалення
батьками, усиновлювачем або опікуном,
правочин, вчинений без дозволу органу
опіки та піклування в порядку статті 71
ЦК України, правочин, що порушує
публічний порядок, тобто спрямований
на порушення конституційних прав і
свобод людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, АР Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Також, відповідно до статті 234 ЦК
України, фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним, а
відповідно до статті 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Відповідно до пункту 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 6
листопада 2009 року № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними", при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
посилання відповідача на висновки
актів перевірки ДПІ у Печерському
районі м. Києва № 3687/22-9/37240660 від 12.09.2012,
№994/22-7/37046433 від 24.10.2012 та ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська №23991/7/22-421 від 27.09.2012
є безпідставними.

Встановлено, що перевірки були
проведені у вересні-жовтні 2012 року,
тоді як господарські взаємовідносини
позивача із зазначеними контрагентами
відбулись у травні-липні 2011 року,
квітні 2012 року та липні-серпні 2012 року.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2014 у
справі №826/8604/13 визнано протиправними
дії ДПІ у Печерському районі м. Києва
від 12.09.2012 по проведенню зустрічної
звірки, оформленої актом №3687/22-9/37240660,
та по оформленню такої звірки (том 1,
а.с.235-238).

Свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість ТОВ "Сіятс"
№100281046 від 23.04.2010 було анульовано 25.10.2012,
тобто після проведення господарських
операцій з позивачем (липень-серпень
2012 року).

Посадові особи підприємства позивача
не були визнанні винними вироком суду
щодо проведення безтоварних
фінансово-господарських операцій із
суб'єктами господарювання та в намірі
порушити публічний порядок.

Таким чином, посилання відповідача на
недійсність правочину, тобто його
укладення без наміру створення
цивільно-правових наслідків, лише з
метою отримання податкової вигоди,
зокрема, права на формування
податкового кредиту, є безпідставним.

Щодо невідповідності актів приймання
виконаних будівельних робіт.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Встановлено, що на виконання умов
договорів підряду № 27-04/12/121 від 27.04.2012
(том 1, а.с.152 -153) відповідно до п.9.2, на
підтвердження факту виконання
комплексу робіт по поточному ремонту
конвекторних галерей, було оформлено
та надано акти приймання виконаних
будівельних робіт (том 1, а.с. 157-160).
Згідно наданих позивачем копій
платіжних доручень, графа "Призначення
платежу" зазначено, що оплачено
послуги: "за проведення поточному
ремонту, згідно договору ..."(том 1,
а.с.161-179).

Податковим органом не надано доказів,
які б свідчили про відсутність
реального характеру господарських
операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_5

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
податкові зобов'язання підтверджені
належним чином оформленими первинними
документами, що підтверджують факт
здійснення відповідних господарських
операцій з ФОП ОСОБА_5

Щодо завищення суми амортизаційних
відрахувань.

Відповідно до п.п. 145.1.2. п. 145.1 ст. 145 ПК
України, нарахування амортизації
здійснюється протягом строку
корисного використання (експлуатації)
об'єкта, який встановлюється наказом по
підприємству при визнанні цього
об'єкту активом (при зарахуванні на
баланс), але не менше ніж визначено в п.
145.1 ст. 145 ПК України.

Нарахування амортизації проводиться
щомісячно та починається з місяця,
наступного за місяцем, у якому об'єкт
основних засобів став придатним для
корисного використання (пункт 29
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 7 «Основні засоби»).

При визначенні строку корисного
використання (експлуатації) слід
ураховувати: очікуване використання
об'єкта підприємством з урахуванням
його потужності або продуктивності;
фізичний та моральний знос, що
передбачається; правові або інші
обмеження щодо строків використання
об'єкта та інші фактори (підпункти 145.1.2
та 145.1.3 пункту 145.1 статті 145 ПК України).

Встановлено, що на підставі доповідної
записки від 27.06.2013 та наказу директора
ТДВ "ТК "Коростенський щебзавод" № 14/1
від 01.07.2013 "Про перегляд строків
корисного використання основних
засобів", було переглянуто і
встановлено нові строки корисного
використання по комплексу обладнання
ДЦС - 5 років (том 1, а.с.180,231).

Відповідно до договору №174/2013 від
17.07.2013 про транспортне експедирування,
умовою для виконання ТОВ "Карго
експрес" конкретного замовлення є
подання позивачем заявки із
зазначенням змісту та обсягу послуги
(п.3.1. договору) Додатки до Договору №1,
2, 3, що є його не від'ємними частинами
(а.с.186-188).

В акті перевірки підтверджено
взаєморозрахунки ТДВ "ТК
"Коростенський щебзавод" з ТОВ "Карго
експрес" (том 1, а.с. 181-185).

Факт виконання робіт наведеними
суб'єктами підприємницької діяльності
та факт оплати позивачем цих послуг
підтверджується належними доказами, а
саме: актами здачі-прийому виконаних
робіт (надання послуг), платіжними
дорученнями № 371 від 03.07.2013, № 370 від
03.07.2013 , які також надавались позивачем
до перевірки, що убачається з акта від
16.06.2014 № 816/22-01/32255892 (том 1, а.с. 190-196).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
наведені докази підтверджують
фактичне здійснення господарських
операцій позивача з ТОВ "Карго -
Експрес" щодо надання
транспортно-експедиторських послуг.

Крім того, право на віднесення сум
понесених витрат до складу валових
витрат товариства не може ставитись у
пряму залежність від додержання
податкової дисципліни третіми особами,
зокрема щодо надання контрагентом в
повному обсязі позивачу документів на
виконання умов договору транспортного
- експедирування. Недотримання
контрагентом позивача податкової
дисципліни має правові наслідки саме
для цього контрагенту, оскільки
порушення платником вимог податкового
законодавства тягне застосування
заходів відповідальності саме до
такого платника та не може негативно
впливати на податковий облік інших
осіб (зокрема, його контрагентів) за
відсутності факту причетності
останніх до таких правопорушень та за
наявності факту здійснення
господарської операції.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що висновки податкового
органу щодо заниження позивачем
податку на прибуток в сумі 525968 грн. є
безпідставними, а податкове
повідомлення - рішення № від
01.07.2014 є протиправним та підлягає
скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ від 01.07.2014.

Відповідно до п. 119.2 ст. 119 Податкового
Кодексу України неподання, подання з
порушенням встановлених строків,
подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями, або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку - тягнуть за
собою накладення штрафу у розмірі 510
гривень.

Встановлено, що відповідно до таблиці,
узагальнених даних про виявлені
розбіжності з даними податкового
розрахунку юридичної особи, відхилень
та порушень не виявлено (том 1, а.с.47-48
або сторінка 33-34 Акту перевірки). Крім
того, на сторінці 35 акту зазначено, що
перевіркою дотримання встановлених
строків сплати (перерахування) до
бюджету податку на доходи фізичних
осіб порушень не встановлено.

Відповідачем не надано доказів на
підтвердження зазначених обставин.

Таким чином, висновок про
застосовування до позивача штрафні
(фінансові) санкції в сумі 510,00 грн є
безпідставним, а податкове
повідомлення-рішення № від 01.07.2014
є протиправним та підлягає скасуванню.

В силу вимог ч.2 ст. 71 КАС України
відповідачем не доведено
правомірність прийнятого рішення.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення про скасування
податкових повідомлень-рішень від
01.07.2014 № та № з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Коростенської
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "16" вересня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.В. Євпак

судді:
М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення
виготовлено "30" жовтня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
додатковою відповідальністю "Трудовий
колектив "Коростенський щебзавод"
вул.Молодіжна,8,с.Поліське,Коростенськи
й район, Житомирська область,11555

3- відповідачу/відповідачам:
Коростенська об"єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області вул.
Коротуна,3,м.Коростень,Коростенський
район, Житомирська область,11500

4- Товариство з додатковою
відповідальністю "Трудовий колектив
"Коростенський щебзавод" вул. Каштанова
3, м. Коростень, Жит. обл. 11555 - ,