Справа № 2а/0570/949/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/37520/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Петровському районі м. Донецька на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року у справі за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Петровському
районі м. Донецька до Державної
фінансової інспекції в Донецькій
області про визнання протиправними та
скасування пунктів вимоги, -в с т а н о в
и л а:Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Петровському районі м. Донецька
звернулось до суду з позовом до
Державної фінансової інспекції в
Донецькій області про визнання
протиправними та скасування пунктів
вимоги.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
пункти 3 та 4 вимоги
контрольно-ревізійного управління в
Донецькій області від 14 грудня 2011 року
№05-03-10-14/14875 «Щодо усунення виявлених
ревізією порушень», визначених на
підставі акту ревізії від 18 листопада
2011 року №03-22/57.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням суду апеляційної
інстанції, відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Петровському
районі м. Донецька звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що відповідно до
плану роботи Головного
контрольно-ревізійного управління
України та плану роботи
контрольно-ревізійного управління в
Донецькій області на IV квартал 2011 року
та на підставі направлень на
проведення ревізії від 27 жовтня 2011 року
№№2913, 2914, 2915 відповідачем проведено
ревізію цільового та законного
використання коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в відділенні
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Петровському
районі м. Донецька за період з 01 липня
2010 року по 30 вересня 2011 року.

За результатами проведеної ревізії
відповідачем складено акт від 18
листопада 2011 року №03-22/57, у якому
зазначено про встановлення планування
коштів по оплаті водопостачання,
теплопостачання та електроенергії у
завищеному розмірі в результаті
неврахування при складанні кошторису
наявної дебіторської заборгованості
(передплати) по сплаті комунальних
послуг станом на 01 січня 2011 року, тобто
завищення потреби по КЕКВ 1160 «Оплата
комунальних послуг та енергоносіїв»,
яку не профінансовано на суму 4301, 11 грн.

Також ревізією встановлено, що суми
нарахувань на заробітну плату на 2011 рік
по КЕКВ 1120 «Нарахування на заробітну
плату» визначено відповідно до фонду
оплати праці, розрахованого по КЕКВ 1110
та виходячи з єдиного внеску в розмірі
36, 8% відповідно до доведених
контрольних показників до кошторису:
при затвердженому фонді оплати праці
на

2011 рік в сумі 878 тис. грн. заплановано
видатків по КЕКВ 1120 в сумі 323, 1 тис. грн.
(36, 8%), при цьому не були враховані два
працівника, які мають групу
інвалідності, оскільки розрахунок КЕКВ
1120 визначається виходячи з єдиного
внеску в розмірі 8, 41% , передбаченого
Порядком формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що призвело до
планування коштів в завищеному розмірі
на загальну суму 19716, 98 грн.

На підставі виявлених та викладених в
акті ревізії порушень відповідачем 14
грудня 2011 року винесено вимогу
№05-03-10-14/14875, пунктом 3 якої зобов'язано
позивача зменшити асигнування на 2011
рік по КЕКВ 1160 «Оплата комунальних
послуг та енергоносіїв» в сумі

4301, 11 грн. та пунктом 4 зобов'язано
зменшити асигнування на 2011 рік по КЕКВ
1120 «Нарахування на заробітну плату» в
сумі 19716, 98 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеними
пунктами вимоги від 14 грудня 2011 року

№05-03-10-14/14875, відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Петровському
районі м. Донецька звернулось до суду з
позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що оскаржувана в частині вимога про
зобов'язання зменшення асигнувань на
2011 рік є правомірною.

З таким висновком суду апеляційної
інстанції погоджується колегія суддів
з огляду на таке.

Положеннями статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з пунктом 1 Указу Президента
України від 09 грудня 2010 року №1085/2010
«Про оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади» утворена
Державна фінансова інспекція України
шляхом реорганізації Головного
контрольно-ревізійного управління
України.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Державну фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23 квітня 2011 року №499/2011
Державна фінансова інспекція України
(Держфінінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України (далі - Міністр), входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Статтею 2 Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» Головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Пунктом 8 Порядку здійснення
державного нагляду у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 листопада 2003 року №1845, визначено,
що Держфінінспекція перевіряє
фінансову діяльність виконавчої
дирекції Фонду та її робочих органів, а
саме: перерахування, облік і цільове
використання страхових коштів,
матеріальних цінностей, їх збереження,
стан і достовірність бухгалтерського
обліку та фінансової звітності;
розміщення тимчасово вільних коштів, у
тому числі резерву коштів Фонду;
використання і збереження державного
та комунального майна, в тому числі
переданого в користування.

Постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 03 жовтня 2008
року №49 затверджений Порядок
складання та виконання бюджету Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України

Відповідно до пункту 2 цього Порядку
бюджет Фонду - це план формування
фінансових ресурсів за рахунок
акумулювання частки єдиного внеску та
інших надходжень, одержання яких не
суперечить законодавству та їх
використання для забезпечення завдань
і функції, передбачених законодавством
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання (далі -
бюджет Фонду).

Кошторис Фонду - це основний плановий
документ, який містить обсяг
надходжень бюджету Фонду та їх
розподіл за повною економічною
класифікацією видатків для здійснення
відповідних видатків згідно із
законодавством.

План асигнувань Фонду - це щомісячний
розподіл бюджетних асигнувань,
затверджених у кошторисі, який
регламентує протягом року взяття
бюджетних зобов'язань та здійснення
платежів відповідно до зазначених
зобов'язань.

Згідно з пунктом 2.1 вищезазначеного
Порядку проект бюджету Фонду
формується виконавчою дирекцією Фонду
на основі прогнозних макропоказників
економічного і соціального розвитку
України на наступний бюджетний період,
покладених в основу проекту Державного
бюджету, розрахунків надходжень і
видатків бюджету Фонду, що
здійснюються відповідно до
затверджених методик та правил,
пропозицій робочих органів виконавчої
дирекції Фонду на плановий рік, з
врахуванням погашення прогнозної,
простроченої кредиторської
заборгованості за звітний період
поточного року у видатковій частині
бюджету Фонду за тими видами видатків,
за якими вона виникла.

Відповідно до пункту 2.7.11.2. нарахування
на заробітну плату (КЕКВ 1120) плануються,
виходячи із розміру фонду оплати праці
та відсотку нарахувань єдиного
соціального внеску на нього,
відповідно до Закону України «Про збір
та облік єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування» та з урахуванням
дебіторської заборгованості за
звітний період поточного року.

Пунктом 2.7.11.7 визначено, що оплата
комунальних послуг та енергоносіїв
(КЕКВ 1160). планується в розрізі підкодів
відповідно до роз'яснень
Держказначейства, виходячи з
прогнозної кількості обсягів
споживання на плановий рік (які
залежать від займаної площі, кількості
працівників, обладнання, техніки тощо)
та тарифів на енергоносії і комунальні
послуги, що склались у звітному періоді
поточного року згідно з укладеними
договорами, з урахуванням індексу
зростання споживчих цін у плановому
році.

Відповідно до статті 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є, зокрема,
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Статтею 6 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
платник єдиного внеску зобов'язаний,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Згідно з частиною 13 статті 8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
для підприємств, установ і організацій,
в яких працюють інваліди,
встановлюється у розмірі 8,41 відсотка
визначеної пунктом 1 частини першої
статті 7 цього Закону бази нарахування
єдиного внеску для працюючих
інвалідів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції,
встановивши наявність дебіторської
заборгованості по сплаті комунальних
послуг, а також необґрунтоване
неврахування розміру єдиного внеску
для працюючих інвалідів при
обрахуванні суми нарахувань на
заробітну плату, дійшов обґрунтованого
висновку про правомірність вимоги
відповідача щодо усунення
вищезазначених порушень.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішенні суду апеляційної інстанції.

Постановлене у справі рішення суду
апеляційної інстанції є законним і
обґрунтованим, а тому підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Петровському
районі м. Донецька залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року у справі за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Петровському
районі м. Донецька до Державної
фінансової інспекції в Донецькій
області про визнання протиправними та
скасування пунктів вимоги - залишити
без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: