Справа № 524/7092/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/66355/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії,

за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області на
постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 9 вересня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року,

встановив:

В серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці та просив:
визнати протиправними дії відповідача
щодо відмови в перерахунку щомісячної
основної державної пенсії по
інвалідності в розмірі відшкодування
фактичних збитків з 11.04.2013 р. (дня
звернення) відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р.
№ 1210 "Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", призначивши її як інваліду
II групи, захворювання якого пов'язане з
виконанням службових обов'язків по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
виходячи із заробітної плати в розмірі
975,53 крб, одержаної в одному із неповних
календарних місяців роботи в зоні
відчуження - за 25 днів серпня 1986 року (з
01 по 25), на підставі довідки, виданої 5-ю
державною пожежно-рятувальною
частиною Територіального управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України у Полтавській області (далі -
ДПРЧ-5) від 10.04.2013 р. № 36; скасувати
рішення від 11.04.2013 р. № 241 та зобов'язати
відповідача провести відповідний
перерахунок і виплату пенсії; стягнути
моральну шкоду в розмірі 500 грн.

Позов обґрунтував тим, що відповідач
неправомірно відмовив йому в
перерахунку пенсії із заробітку,
одержаного за роботу в зоні відчуження,
в тому числі за несення служби в стані
бойової готовності, оплата якої
здійснювалась за вказівками УПО МВС
УРСР від 17.12.1986 р. № 3/7/1587 та МВС СРСР від
21.10.21986 р. № 1/5725.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 9 вересня 2013 року, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 листопада 2013 року, позов
задоволено частково: визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці та скасовано його рішення
від 11.04.2013 р. № 241 про відмову в
перерахунку пенсії ОСОБА_4; зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці зробити перерахунок і
виплату ОСОБА_4 щомісячної основної
державної пенсії по інвалідності в
розмірі відшкодування фактичних
збитків з 11.04.2013 р. (дня звернення)
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
призначивши її як інваліду II групи,
захворювання якого пов'язане з
виконанням службових обов'язків по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
виходячи із заробітної плати в розмірі
975,53 крб, одержаної в одному із неповних
календарних місяців роботи в зоні
відчуження - за 25 днів серпня 1986 року (з
01 по 25), на підставі довідки, виданої
ДПРЧ-5 від 10.04.2013 р. № 36. В задоволенні
позовних вимог про стягнення моральної
шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці просить скасувати судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на те, що чинним
законодавством не передбачений
перерахунок пенсії із заробітку,
одержаного за перебування в резерві.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 25 липня
по 25 серпня 1986 року виконував службові
обов'язки по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, внаслідок чого був
безстроково визнаний інвалідом II
групи.

Позивач отримує пенсію по інвалідності
в розмірі відшкодування фактичних
збитків (встановлених у відсотках
втрати працездатності), виходячи із
заробітної плати, одержаної ним за
роботу в зоні відчуження ЧАЕС, згідно з
довідкою Кременчуцького міського
управління УМНС України в Полтавській
області від 26.12.2011 р. № 298.

11.04.2013 р. ОСОБА_4 звернувся до управління
Пенсійного фонду із заявою про
перерахунок пенсії по інвалідності в
розмірі відшкодування фактичних
збитків на підставі довідки ДПРЧ-5 від
10.04.2013 р. № 36 про заробіток за роботу в
зоні відчуження з урахуванням доплати
за час перебування у 30-км зоні ЧАЕС у
резерві у стані бойової готовності.

Рішенням від 11.04.2013 р. № 241 відповідач
відмовив у перерахунку пенсії з тих
підстав, що частиною першою статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" і
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 р. № 1210 передбачено
перерахунок пенсії із заробітку,
одержаного за роботу в зоні відчуження,
але не за перебування у резерві.

Згідно з частиною першою статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3
Порядку обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р.
№ 1210 "Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
в разі коли особа пропрацювала у зоні
відчуження менше календарного місяця у
1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може
обчислюватися виходячи із заробітної
плати, одержаної за роботу у зоні
відчуження, за весь фактично
відпрацьований час, в одному із
неповних календарних місяців роботи
протягом цих років, без додавання суми
заробітної плати за період роботи за
межами зони відчуження. У такому разі
заробітна плата за весь фактично
відпрацьований час ділиться на число
відпрацьованих днів, а одержана сума
множиться на 25,4. Якщо дні роботи
припали на вихідні і святкові дні,
розрахунок заробітної плати
проводиться у такому ж порядку, як і за
роботу у робочі дні, а доплата за
вихідні і святкові дні, нарахована за
фактично відпрацьований час, з
урахуванням установленої кратності
додається до суми обчисленої
заробітної плати.

Таким чином, розмір пенсії по
інвалідності ставиться в залежність
від заробітку, фактично отриманого
особою у період її роботи в зоні
відчуження.

Вирішуючи спір, суди не встановили, в
якому розмірі позивач фактично отримав
заробітну плату за серпень 1986 року та
якими первинними документами це
підтверджується (розрахунковим листом,
табелем обліку робочого часу тощо).

У зв'язку з цим суди мали також дати
оцінку довідці ДПРЧ-5 від 10.04.2013 р. № 36 та
з'ясувати, чому розрахунок грошового
забезпечення ОСОБА_4 за перебування у
30-км зоні ЧАЕС у резерві у стані бойової
готовності відображений в ній як
умовний та чи означає це реальну
виплату позивачу цих коштів (за серпень
1986 року - 389,78 крб).

Частиною першою статті 220 КАС України
передбачено, що суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно зі статтею 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Оскільки неповноту встановлення
обставин у справі допущено обома
судовими інстанціями, то справа
направляється на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області
задовольнити частково.

Скасувати постанову Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 9 вересня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 листопада 2013 року, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.