Справа № 701/2865/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2014р.
Справа № 9104/182652/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді
Левицької Н.Г.,

судді
Обрізка І.М.,

судді
Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду в Берегівському
районі Закарпатської області,
м.Берегово Закарпатської області

на постанову Берегівського районного
суду Закарпатської області від 23.11.2011р.
№2а-701/2865/2012

за позовом ОСОБА_1, м.Берегово
Закарпатської області

до Управління пенсійного фонду в
Берегівському районі Закарпатської
області, м.Берегово Закарпатської
області, про скасуванн вимоги про
сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2012р. ОСОБА_1 (далі Позивач - ОСОБА_1),
звернувся в суд із позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Берегівському районі (далі відповідач -
УПФУ), про скасування вимоги управління
Пенсійного фонду України в
Берегівському районі №Ф199 від 26.10.2012
року про сплату боргу зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1365,11 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він є
фізичною особою-підприємцем від 21.01.2005
року та платником єдиного податку,
згідно свідоцтва про сплату єдиного
податку. З 2001 року являється
пенсіонером і отримує пенсію. Протягом
2011 року, як і раніше він перебуває на
обліку по спрощеній системі
оподаткування. 07.07.2011 року були внесені
зміни у Закон України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», згідно якого
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком та отримують
відповідно до закону пенсію. Такі особи
можуть бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Проте управління Пенсійного фонду
України в Берегівському районі вимогою
від 26.10.2012 року №199 вимагає від нього
сплатити заборгованість зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
1365,11 грн., що позивач вважає незаконною
та такою, що порушує його права, як
пенсіонера по віку.

Постановою суду першої інстанції,
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Берегівському районі про скасування
вимоги про сплату боргу -задоволено.

Скасована вимога Управління
Пенсійного фонду України у
Берегівському районі від 26 жовтня 2012
року № Ф 199 про сплату боргу зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
1365.11 гривень.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило УПФУ, подавши на неї
апеляційну скаргу.

Позивач зазначає, що не погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає, що постанова підлягає
скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те що, Позивач - ОСОБА_1,
з 01.01.2007 року в управлінні Пенсійного
фонду України в Берегівському районі
на обліку як пенсіонер не перебуває,
останню пенсію він отримав за грудень
2007 року і знятий з реєстрації місця
проживання в Україні на постійне місце
проживання в Угорщині. Положення ч. 4 ст.
4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
поширюється на осіб, які отримують і
яким призначено пенсію за віком згідно
із Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
перебувають на спрощеній системі
оподаткування та отримують пенсію,
призначену відповідно до інших законів
України чи законів іноземної держави
сплачують єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на загальних
підставах.

У зв'язку з чим апеляційні вимоги
відповідача зводяться до того, щоб
відмовити позивачу в задоволенні його
позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, у відповідності до п.3
ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у матеріалах
справи доказами.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що Згідно до п. 4 ч. 1
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010р. №2464-VI, платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування.

Так, позивач ОСОБА_1 згідно свідоцтва
про державну реєстрацію фізичної особи
підприємця серії НОМЕР_1 від 21.01.2005 року
є фізичною особою-підприємцем з 21.01.2005
року (а. с. 9), та платником єдиного
податку відповідно до свідоцтва
платника єдиного податку серії НОМЕР_2.

У відповідності до ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсією є
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Пенсіонером є особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом.

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, про
що свідчить пенсійне посвідчення
НОМЕР_3 від 09.04.2002 р. від 09.04.2002 року (а. с.
11).

Управління Пенсійного фонду України у
Берегівському районі вимогою про
сплату боргу №Ф199 від 26.10.2012 року
вимагає від позивача сплатити суму
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1365,11 грн.,
згідно повідомлення-розрахунку від
26.10.2012 року (а. с. 6-7).

В запереченні відповідач вказав, що
позивач останню пенсію отримав за
грудень 2006 року та був знятий з
реєстрації місця проживання в Україні,
постійне місце проживання в Угорщині, у
зв'язку з чим він, як фізична
особа-підприємець, яка перебуває на
спрощеній системі оподаткування та
отримує пенсію призначену відповідно
до інших законів України, чи законів
іноземної держави повинна сплачувати
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
загальних підставах.

Проте, позивач, який є з 2001 року
пенсіонером по віку, якому була
призначена пенсія саме відповідно до
ст. 26 Закону України Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з відповідним
страховим стажем.

Згідно до ч. 4 ст. 2 Закону України Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
питання участі іноземців і осіб без
громадянства в системі пенсійного
забезпечення в Україні та участі
громадян України в іноземних пенсійних
системах регулюються відповідно цим
Законом, іншими законами з питань
пенсійного забезпечення та
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частин 3 і 4 ст. 1 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
пенсійне забезпечення громадян
України, що проживають за її межами,
провадиться на основі договорів (угод)
з іншими державами. У тих випадках,
коли договорами (угодами) між Україною
та іншими державами передбачено інші
правила, ніж ті, що містяться у цьому
Законі, то застосовуються правила,
встановлені цими договорами (угодами).

Так, відповідачем не наведено жодних
посилань на інші закони України або
міжнародний договір, який передбачає,
що пенсіонер, який є фізичною
особою-підприємцем і перебуває на
спрощеній системі оподаткування
повинен сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на загальних
підставах, а та обставина, що позивач в
управлінні Пенсійного фонду України у
Берегівському районі на обліку як
пенсіонер не перебуває не означає, що
він не є пенсіонером і не користується
правами наданими йому законами, як
пенсіонеру.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

За наведених обставин суд дійшов до
висновку, що права позивача підлягають
захисту, а вимога Управління
Пенсійного фонду України у
Берегівському районі №Ф199 від 26.10.2012
року

А відтак, колегія суддів вважає що
немає підстав для задоволення
апеляційної скарги і погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позову.

Таким чином, ухвалене по справі судове
рішення першої інстанції є законним і
обґрунтованим, а позиція апелянта є
помилковою. Відповідно, судове рішення
першої інстанції скасуванню не
підлягає, як таке, що прийняте за
вичерпних юридичних висновків при
правильному застосуванні норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду в Берегівському
районі Закарпатської області на
постанову Берегівського районного
суду Закарпатської області від 23.11.2011р.
№2а-701/2865/2012 у справі за позовом ОСОБА_1
до Управління пенсійного фонду в
Берегівському районі Закарпатської
області, про скасування вимоги про
сплату боргу, - залишити без
задоволення.

2. Постанову Берегівського районного
суду Закарпатської області від 23.11.2011р.
№2а-701/2865/2012 у справі за позовом ОСОБА_1
до Управління пенсійного фонду в
Берегівському районі Закарпатської
області, про скасуванн вимоги про
сплату боргу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г. Левицька

Суддя
І.М. Обрізко

Суддя
В.П. Сапіга