Справа № 804/11153/14
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 р. Справа № 804/11153/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у
місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рибпереробка" про
стягнення заборгованості в сумі 14672,75
грн., -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2014 до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рибпереробка» про
стягнення заборгованості в сумі 14672,75
грн.

В обґрунтування позову позивачаем
зазначено, що у відповідача наявний
податковий борг із плати за землю у
розмірі 14672,75 грн., який утворився
внаслідок несплати самостійно
визначених податкових зобов'язань у
декларації від 20.02.2014 № .

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 01.08.2014
відкрито провадження по справі №
804/11153/14 та призначено її до розгляду у
судовому засіданні на 21.08.2014.

Представник позивача у судове
засідання 21 серпня 2014 року не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, що
підтверджується розпискою
повноважного представника позивача
про отримання 05.08.2014 ухвали суду та
судової повістки. До суду надійшло
клопотання позивача від 21.08.2014 ( вх. №
53364) про розгляд справи без участі
повноважного представника позивача у
справі.

Відповідач у судове засідання 21 серпня
2014 року теж не з'явився. Ухвала
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2014
року у справі № 804/11153/14 та судова
повістка надіслані відповідачеві
рекомендованим поштовим відправленням
на адресу, вказану в адміністративному
позові та у Спеціальному витязі з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців за
№ 19085658 станом на 31.07.2014, зробленого
судом, який міститься в матеріалах
справи. Проте, на адресу суду
повернувся конверт із відміткою
відділення поштового зв'язку про
повернення, у зв'язку із закінченням
терміну зберігання.

Відповідно до частини 11 статті 35
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином. Таким чином, відповідач
вважається таким, що належним чином
повідомлений судом про дату, час та
місце розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін у порядку
письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рибпереробка" (далі -
ТОВ " Рибпереробка") ()
зареєстроване Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради 16.05.2001
та перебуває на обліку у Лівобережній
об'єднаній державній податковій
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області як платник
податків.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
передбачено обов'язок платників
податків сплачувати податки та збори у
строки та в розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Згідно п.п. 36.1., п.п. 36.2. ст. 36 ПК України
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком та збором.

Згідно п. 46.1. ст. 46 ПК України податкова
декларація, розрахунок (далі -
податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Пунктами 54.1, 54.5, ст.54 ПК України
передбачено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою. Якщо згідно з
нормами цієї статті сума грошового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
20.02.2014 відповідач подав до Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області податкову
декларацію з плати за землю (земельний
податок та/або орендна плата за
земельні ділянки державної або
комунальної власності) № за 2014
рік, з самостійно нарахованою сумою
податкового зобов'язання з розбивкою
річної суми рівними частками за
місяцями.

Станом на момент подання позову
підприємство відповідача має
податковий борг в розмірі 14672,75 грн., що
утворився у зв'язку з несплатою
податкових зобов'язань у наступних
періодах: січень 2014 рік - 2934,55 грн., лютий
2014 рік - 2934,55 грн., березень 2014 рік - 2934,55
грн., квітень 2014 рік - 2934,55 грн., за
травень 2014 рік - 2934,55 грн.

Статтею 206 Земельного кодексу України
передбачено, що використання землі в
Україні є платним.

У відповідності до пп .9.1.10 п. 9.1 ст. 9 ПК
України до переліку загальнодержавних
податки та зборів належить плата за
землю.

Згідно ст. 269 ПК України платниками
податку є: зокрема власники земельних
ділянок, земельних часток (паїв);
землекористувачі.

Статтею 270 ПК України встановлено, що
об'єктами оподаткування є: земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні; земельні частки (паї),
які перебувають у власності.

Згідно п. 285.1 ст. 285 ПК України базовим
податковим (звітним) періодом для плати
за землю є календарний рік.

Згідно п. 286.2 ст. 286 ПК України платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Пунктом 287.3 статті 287 ПК України
визначено, що податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

Відповідно до п. п. 288.1., 288.2, 288.3 ст. 288 ПК
України, підставою для нарахування
орендної плати за земельну ділянку є
договір оренди такої земельної
ділянки. Платником орендної плати є
орендар земельної ділянки. Об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення вищенаведених норм чинного
законодавства, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рибпереробка" у
встановлені строки не сплатило
самостійно визначене грошове
зобов'язання з орендної плати за землю.

Відповідно до п. 56.11 статті 56 ПК України,
не підлягає оскарженню податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в порядку оскарження, але не
сплачене у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня на суму такого
податкового зобов'язання.

В контексті вищенаведених норм
Податкового кодексу України, грошове
зобов'язання відповідача у сумі 14672,75
грн. вважається податковим боргом.

Відповідно до ст. 59 ПК України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

У зв'язку із наявністю у відповідача
податкового боргу у минулих періодах у
порядку ст. 59 ПК України, Лівобережною
об'єднаною державною податковою
інспекцією м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області була
сформована та направлена відповідачу
податкова вимога (форми "Ю") від 03.05.2012 №
500 на суму 1297,13 грн., яка отримана
повноважним представником відповідача
29.05.2012, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення, копія
якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до положень п. 59.5 ст. 59 ПК
України, у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

З урахуванням положень вищенаведеної
норми Податкового кодексу України,
податковим органом повторно окремо не
формувалася податкова вимога на суму
податкового боргу у розмірі 14672, 75 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що Лівобережною об'єднаною
державною податковою інспекцією м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області вжиті усі заходи для
забезпечення сплати відповідачем
податкових зобов'язань, однак
добровільного погашення останнім
податкового боргу не відбулося.

Пунктом 87.2 ст. 87 ПК України визначено,
що джерелами погашення податкового
боргу платника податків є будь-яке
майно такого платника з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Згідно пунктів 95.1., 95.2 ст. 95 ПК України
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги. Стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.4 ст. 95 ПК України
контролюючий орган на підставі рішення
суду здійснює стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу за
рахунок готівки, що належить такому
платнику податків. Стягнення
готівкових коштів здійснюється у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Порядок стягнення готівки, яка
належить платникові податків, у
рахунок погашення його податкового
боргу, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 1244 від
29.12.2010.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
відповідними доказами та підлягають
задоволенню.

Враховуючи наведене та беручи до уваги,
що відповідач доказів про сплату
податкового боргу в розмірі 14672,75 грн.
не надав, суд приходить до висновку, що
вимога позивача про стягнення коштів з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рибпереробка", є
обґрунтованою, відповідає дійсним
обставинам та матеріалам справи,
внаслідок чого підлягає задоволенню.

Судові витрати, відповідно до частини 4
статті 94 КАС України, не стягуються.

Керуючись ст. ст. 35, 86, 94, 122, 128, 158-163, 167, 186,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рибпереробка" про
стягнення заборгованості в сумі 14672,75
грн., задовольнити повністю.

Стягнути кошти з рахунків у банках,
обслуговуючих Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рибпереробка" (, 49000, Дніпропетровська
область, м. Дніпропетровськ, вул.
Космонавта Волкова, будинок 2 Ж) на
користь бюджету в розмірі 14672
(чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят
дві) грн. 75 коп. в рахунок погашення
податкового боргу.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В.
Царікова