Справа № 2а-1350/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року Справа № 9104/57232/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львов апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова на
постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 22 грудня 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова про
визнання протиправними дій та
зобов'язання провести донарахування та
виплату державної та додаткової
пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 19.07.2011 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Львова в якому просив визнати
протиправними дії відповідача,
зобов'язати останнього провести
донарахування та доплату державної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, з 01.01.2011 року та проводити її
згідно чинного законодавства, виходячи
із розмірів мінімальної пенсії за
віком з 01.01.2011 року, з урахуванням вимог
ст. ст. 49, 50, 54, ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 22 грудня 2011 року,
адміністративний позов задоволено
частково, визнано неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова,
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії відповідно до вимог
ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» за період з 01.01.2011 року по
22.07.2011 року, в решті позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що ст.. 49,
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій
встановлюються у вигляді державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка визначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 03.01.2002 р. №1 для
обчислення пенсій, призначених
відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в тому
числі і пенсій по інвалідності
дітям-інвалідам, застосовувалась
розрахункова величина мінімального
розміру пенсії за віком, яка становить
19 грн. 91 коп. Ця ж величина
застосовувалась і при визначенні
розміру додаткової пенсії зазначеним
інвалідам.

Мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений ч. 1ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом. Тому,
зазначений мінімальний розмір пенсії
за віком не може застосовуватися для
обчислення розміру пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії,
передбачених ст. ст. 49, 51, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Також апелянт зазначає, що відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 06.07.2011 року № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», встановлено, що
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
виплачується у таких розмірах до
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність інвалідам І групи,
дітям-інвалідам, а також тим, що
страждають внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу - 30%.

Виходячи із вище наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою в задоволені позовних вимог
відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи по
захворюванню, пов'язаному з роботами з
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначив, що
відповідно до вимог ч.4 ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в усіх випадках розмір пенсії для
інвалідів III групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим шести
мінімальних пенсій за віком.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
особам, віднесеним до категорії 1, що є
інвалідами III групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком. Ч. 3 ст. 67
Закону даного Закону зазначено, що у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а також
розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної.
Згідно із ст. 71 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» дія
положень цього Закону не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Відповідно до п.п.12, п.п 15 п. 28 розділу II
«Внесення змін до деяких законодавчих
актів України Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 21
грудня 2007 року, який набрав чинності 01
січня 2008 року, текст ст. ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
було викладено у новій редакції. Проте
рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано
таким, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними)
положення п. 28 розділу ІІ «Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України». Отже, положення п. 28
вказаного закону, які визнані
неконституційними, втратили чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом
вказаного рішення, у якому було вказано
на преюдиційність при розгляді судами
загальної юрисдикції позовів у зв'язку
з правовідносинами, що виникли
внаслідок дії неконституційного акта.

Відповідач виплачував основну
державну та додаткову пенсію в менших
розмірах, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 року №530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» та № 654 від 16 липня 2008 року
«Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян».

Виходячи з принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами, суд
першої інстанції правильно вважав, що
при визначенні позивачу розмірів
основної державної та додаткової
пенсії, застосуванню підлягають ст.ст.
50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не згадані вище
постанови уряду, оскільки останні
істотно звужують обсяг раніше
встановлених законом прав.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року N
3491-VI, Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення ст. 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року. Вказані зміни
в законодавстві неконституційними не
визнавались.

Відтак, суд першої інстанції правильно
вказав, що ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» підлягають
застосуванню до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто по 22 липня 2011
року включно.

Однак, розглядаючи спір, суд першої
інстанції не вірно застосував вимоги ч.
2 ст. 99 КАС України згідно якої для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод чи інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який обчисляється з дня коли
особа дізналась або повинна була
дізнатись про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, а згідно ч.1 ст. 100
КАС України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи вище викладене, приймаючи
до уваги дату звернення позивача до
суду із розглядуваним позовом (19.07.2011
року), відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги в частині з 01.01.2011 року
по 18.01.2011 року включно слід залишити без
розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що позивач має право на
проведення перерахунку та виплату
основної пенсії та додаткової пенсії,
відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
19.01.2011 року по 22.07.2011 року.

З урахуванням вище наведеного колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст.
198, ст. 202, ст. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
задовольнити частково, скасувати
постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 22 грудня 2011 року у
справі № 2а-1350/11.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Львова щодо невиплати ОСОБА_1
додаткової пенсії згідно ст. 50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та основної пенсію згідно ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Львова здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1, основну пенсію в
розмірі шести мінімальних пенсій за
віком згідно ст. 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
додаткову пенсію в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 19 січня 2011 року
по 22 липня 2011 року з врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 01.01.2011 року
по 18.01.2011 року включно залишити без
розгляду.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст постанова виготовлений
17.10.2014 року