Справа № 810/5745/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року 810/5745/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку
письмового провадження в м. Києві
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аверс-Сіті" до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними
дій, скасування податкових
повідомлень-рішень та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Аверс-Сіті" з позовом
до Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області та з урахування заяви про
збільшення позовних вимог просить суд
визнати протиправними дії при
проведенні перевірки ТОВ "Аверс-Сіті"
згідно Акту документальної
позапланової виїзної перевірки від
18.11.2013 №1305/22-4/33939099 та Акту камеральної
перевірки від 22.08.2014 №739/15-1/33939099;
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
08.08.2014 №, від 08.08.2014 № та від
16.09.2014 №; зобов'язати Ірпінську
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
прийняти податкові декларації з
податку на додану вартість ТОВ
"Аверс-Сіті", починаючи з травня 2013 року,
враховуючи уточнюючі розрахунки до
податкових декларацій з податку на
додану вартість за травень, червень та
липень 2013 року та включити залишок
від'ємного значення податку на додану
вартість до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на суму
5121961,00 грн., включивши дані відомості до
рядка 24 "Залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу наступного
податкового періоду".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є незаконними,
оскільки прийняті на підставі
помилкових висновків про порушення ТОВ
"Аверс-Сіті" вимог п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст.
200, п. 201.1 ст. 201 ПК України при формуванні
показників податкового кредиту за
господарськими операціями з ТОВ
"Укрплюсбуд". Позивач зазначив, що
посилання в Актах перевірок на
безтоварність та фіктивність операцій
позивача зі своїм контрагентом є
протиправними, оскільки постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.11.2013 у
справі №810/699/13-а встановлено
преюдиціальний факт реального
здійснення виконання умов договору, що
надає позивачу право на формування
податкового кредиту по господарських
операціях з ТОВ "Укрплюсбуд". Також в
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він не може нести
відповідальність за
фінансово-господарську діяльність
своїх контрагентів, а тому, на його
думку, до нього не можуть бути
застосовані санкції за порушення його
контрагентом податкового чи іншого
законодавства України.

Позивач надав суду заяву про розгляд
справи без його участі в порядку
письмового провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином. Заперечень на позов не
надано. Водночас, на адресу суду
надійшло клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи.

Суд не знаходить підстав для визнання
причини неприбуття представника
відповідача у судове засідання
поважними, оскільки поважними
визнаються обставини, які є об'єктивно
непереборними та не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі дій. Водночас,
відповідачем взагалі не вказано
будь-яких поважних причин неприбуття у
судове засідання представника, як і не
надано належних доказів.

Відтак, неможливість прибуття у судове
засідання представника відповідача, з
невизначених причин, не є підставою для
відкладення розгляду справи.

Відповідно до приписів частини
четвертої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин, розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за можливе подальший розгляд справи
здійснювати в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з таких підстав.

ТОВ "Аверс-Сіті" є юридичною особою, що
зареєстрована Печерською районною в
місті Києві державною адміністрацією
14.12.2005, станом на момент перевірки як
платник податків перебуває на обліку в
Ірпінській ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області. Позивач також
зареєстрований як платник податку на
додану вартість.

Основним видом діяльності позивача,
зокрема, є будівництво будівель.

Посадовими особами Ірпінської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області на
підставі наказу від 04.11.2013 №296, згідно з
п.п.78.1.11 п.78.1 ст. 78 ПК України проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Аверс-Сіті" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства щодо нарахування та
сплати податку на прибуток та податку
додану вартість по розрахунках ТОВ
"Укрплюсбуд" за період з 01.09.2010 по 30.06.2012,
за результатами якої складено Акт від
18.11.2013 №1305/22-4/33939099.

Так, за результатами проведеної
перевірки посадові особи податкового
органу дійшли висновку про порушення
позивачем наступних вимог податкового
законодавства:

- п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 ПК
України, в результаті чого при
визначенні суми ПДВ, встановлено
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість на загальну
суму 5012552,00 грн., що призвело до
завищення від'ємного значення
декларації з ПДВ та в подальшому до
завищення рядка 24 "Залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду" декларації з ПДВ
за період грудень 2012 року в розмірі
5012552,00 грн.;

- п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України, в
результаті чого ТОВ "Аверс-Сіті"
занижено податкове зобов'язання з ПДВ,
що підлягає сплаті до бюджету в
загальній сумі 5718165,00 грн., в тому числі:
за вересень 2011 року на суму 1878180,00 грн.,
за жовтень 2012 року на суму 2950835,00 грн., за
листопад 2012 року на суму 889153,00 грн.

Крім того, у висновках вказаного Акту
перевірки вказано, що Ірпінською ОДПІ
ГУ Міндоходів у Київській області було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ "Аверс-Сіті" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства щодо нарахування та
сплати податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ТОВ "Укрплюсбуд" за
період з 01.12.2011 по 31.12.2011, за
результатами якої складено Акт від
07.11.2012 №1652/22-4/33939099 та встановлено
порушення п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК
України при визначенні суми ПДВ, в
результаті чого встановлено завищення
податкового кредиту з податку на
додану вартість на загальну суму 1690895,00
грн., що призвело до завищення рядка 24
"Залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду" декларації з ПДВ за період
грудень 2011 року в розмірі 1690895 грн.

На підставі висновків Акту перевірки
від 18.11.2013 №1305/22-4/33939099 та у зв'язку з
отриманням постанови про закриття
кримінального провадження від 27.06.2012
(вх. ДПІ від 25.07.2014) Ірпінською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області
прийняті податкові
повідомлення-рішення, а саме:

- від 08.08.2014 №, згідно з яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
додану вартість" на суму 4021943,00 грн. та
нараховано штрафних (фінансових)
санкцій на суму 2010971,50 грн.;

- від 08.08.2014 №, згідно з яким
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за грудень 2012 року в розмірі
5012552,00 грн.

Як вбачається з акту перевірки,
підставою для висновку про порушення
позивачем вимог податкового
законодавства стали матеріали Акту ДПІ
у Шевченківському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві від 26.09.2013 №1056/26-59-22-01/37080778 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Укрплюсбуд" щодо
підтвердження господарських відносин
з контрагентами за період з 01.08.2010 по
31.05.2011, з 01.08.2011 по 30.11.2011 та з 01.04.2012 по
30.04.2012", постанова від 09.10.2013 старшого
слідчого СУ ФР ДПІ у
Києво-Святошинському районі
підполковника міліції Бандури С.В. про
призначення документальної перевірки
ТОВ "Аверс-Сіті" з питань дотримання
вимог цивільного, податкового та
іншого законодавства і правильності
нарахування та сплати податку на
додану вартість та податку на прибуток
підприємств при проведенні
господарських операцій з ТОВ
"Укрплюсбуд" за весь період
фінансово-господарської діяльності,
обвинувачувальний висновок в
кримінальній справі №13-8373, згідно з
якими контрагент позивача має ознаки
фіктивного підприємства.

З наведених підстав податковий орган
дійшов висновку, що господарські
операції з виконання ТОВ "Укплюсбуд"
робіт (послуг) не підтверджується
стосовно врахування реального часу
здійснення операцій, місцезнаходження
майна, наявності трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної господарської
діяльності, технічного персоналу,
основних фондів, виробничих активів,
складських приміщень і транспортних
засобів, у зв'язку з чим посадові особи
ТОВ "Укрплюсбуд" не могли фактично
здійснювати господарські операції.

Отже, на думку податкового органу,
взаємовідносини між ТОВ "Аверс-Сіті" та
ТОВ "Укрплюсбуд" не спричинили
реального настання господарських
операцій.

Крім того, з матеріалів справ
вбачається, що в серпні 2014 року
посадовою особою Ірпінської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області в
порядку ст.. 76 ПК України проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на додану вартість
ТОВ "Аверс-Сіті" за червень 2014 року, за
результатами якої складено Акт від
22.08.2014 №739/15-1/33939099.

Посадова особа податкового органу за
результатами перевірки дійшла
висновку про порушення позивачем вимог
п.п.14.1.11 п. 14.1 ст. 14, п. 102.5 ст. 102, п.п.135.5.4 п.
135.5 ст.135, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК, ст. 6
Наказу Міндоходів України від 13.11.2013
№678 "Про затвердження форм та Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість", в результаті чого
безпідставно віднесено від'ємне
значення сум ПДВ (24 рядок) декларації за
червень 2014 року в сумі 5121961,00 грн.

На підставі Акту перевірки від 22.08.2014
№739/15-1/33939099 відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від
16.09.2014 №, згідно з яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
червень 2014 року в розмірі 5121961,00 грн.

Таких висновків податковий орган
прийшов у зв'язку з тим, що позивачем
подано до податкового органу
Декларацію з ПДВ за червень 2014 року та
додатків до неї без врахування
результатів попередніх документальних
перевірок позивача, а саме Актів від
15.08.2012 №1189/22-4/33939099, від 07.11.2012
№1652/22-4/33939099, від 04.10.2012 №1453/22-4/33939099, від
05.08.2013 №888/22-4/33939099 та від 30.04.2014
№375/22-4/33939099.

Проте, вказані висновки податкового
органу суд вважає необґрунтованими,
виходячи з наступного.

З приводу законності проведення
перевірки та дотримання її процедури,
за результатами якої складено Акт
перевірки від 18.11.2013 №1305/22-4/33939099, а
також правомірності прийняття
податкових повідомлень-рішень від
08.08.2014 № та від 08.08.2014 №, суд
зазначає наступне.

Згідно з п. 1.1. ст. 1 ПК України відносини,
що виникають у сфері справляння
податків і зборів, зокрема, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
регулюються Податковим кодексом
України.

Контролюючі органи відповідно до п. 75.1
ст. 75 ПК України мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Згідно з абз. 3 п.п.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК
України документальна позапланова
перевірка не передбачається у плані
роботи контролюючого органу і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Однією з обставин для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки п.п.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України
визначає отримання судового рішення
суду (слідчого судді) про призначення
перевірки або постанову органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, слідчого, прокурора,
винесену ними відповідно до закону.

При цьому, відповідно до п. 86.9 ст. 86 ПК
України у разі якщо грошове
зобов'язання розраховується
контролюючим органом за результатами
перевірки, проведеної з обставин,
визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 цього Кодексу, щодо
кримінального провадження, у якому
розслідується кримінальне
правопорушення стосовно посадової
особи (посадових осіб) платника
податків (юридичної особи) або фізичної
особи - підприємця, що перевіряється,
предметом якого є податки та/або збори,
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки
приймається таким контролюючим
органом протягом 10 робочих днів з дня,
наступного за днем отримання цим
контролюючим органом відповідного
судового рішення (обвинувальний вирок,
ухвала про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами), що набрало законної сили.
Матеріали такої перевірки разом з
висновками контролюючого органу
передаються органу, що призначив
перевірку.

З Акта перевірки від 18.11.2013 №1305/22-4/33939099
судом встановлено проведення
відповідачем позапланової перевірки
позивача з підстав, передбачених
п.п.78.1.11 п. 78.1 ст.78 ПК України, та
відповідно до постанови від 09.10.2013
старшого слідчого СУ ФР ДПІ у
Києво-Святошинському районі
підполковника міліції Бандури С.В. про
призначення документальної перевірки
ТОВ "Аверс-Сіті" з питань дотримання
вимог цивільного, податкового та
іншого законодавства і правильності
нарахування та сплати податку на
додану вартість та податку на прибуток
підприємств при проведенні
господарських операцій з ТОВ
"Укрплюсбуд" за весь період
фінансово-господарської діяльності.

Оскільки в Акті перевірки відповідачем
зроблено посилання на п.п.78.1.11 п. 78.1 ст.78
ПК України та на постанову від 09.10.2013
старшого слідчого СУ ФР ДПІ у
Києво-Святошинському районі
підполковника міліції Бандури С.В. про
призначення документальної перевірки
ТОВ "Аверс-Сіті", суд приходить до
висновку, що саме ця постанова старшого
слідчого від 09.10.2013 зумовила проведення
позапланової перевірки позивача.

Як вбачається з Акту перевірки, у ході
розслідування кримінального
провадження від 12.12.2013 №0000045
встановлено, що ТОВ "Аверс-Сіті"
протягом 2010-2012 років незаконно
сформовано податковий кредит від
"транзитних" та фіктивних підприємств,
а саме ТОВ "Укрплюсбуд".

У зв'язку з зазначеним, старший слідчий
СУ ФР ДПІ у Києво-Святошинському районі
виніс постанову від 09.10.2013 про
призначення документальної перевірки
по даній кримінальній справі.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України
результати перевірок (крім камеральних
та електронних перевірок) оформлюються
у формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності).

Податкове повідомлення-рішення
відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України
приймається керівником контролюючого
органу (його заступником) протягом
десяти робочих днів з дня, наступного
за днем вручення платнику податків
акта перевірки у порядку,
передбаченому статтею 58 цього Кодексу,
для надсилання (вручення) податкових
повідомлень-рішень (за результатами
фактичної перевірки - з дня реєстрації
(надходження) акта такої перевірки до
контролюючого органу за основним
місцем обліку платника податків), а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом трьох робочих
днів, наступних за днем розгляду
заперечень і надання (надсилання)
письмової відповіді платнику податків.

Водночас п. 86.9 цієї ж статті ПК України
передбачено, що у разі якщо грошове
зобов'язання розраховується
контролюючим органом за результатами
перевірки, призначеної відповідно до
кримінально-процесуального закону,
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки не
приймається до дня набрання законної
сили відповідним рішенням суду.

Матеріали такої перевірки разом з
висновками контролюючого органу
передаються органу, що призначив
перевірку.

Із зазначеною нормою кореспондується
норма закріплена у п. 58.4 ст. 58 ПК України
відповідно до якої, у разі коли судом за
результатами розгляду кримінального
провадження про кримінальне
правопорушення, предметом якого є
податки, збори, винесено обвинувальний
вирок, що набрав законної сили, або
винесено рішення про закриття
кримінального провадження за
нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена судовим рішенням, та
прийняти податкове
повідомлення-рішення про нарахування
платнику таких податкових зобов'язань
і застосування стосовно нього штрафних
(фінансових) санкцій у розмірах,
визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику
податків податкового
повідомлення-рішення за податковими
зобов'язаннями платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена судовим рішенням,
забороняється до набрання законної
сили судовим рішенням у кримінальному
провадженні або винесення ухвали про
закриття такого кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами.

Статтею 62 Конституції України
визначено, що особа вважається
невинуватою у вчиненні злочину і не
може бути піддана покаранню, доки її
вину не буде доведено в законному
порядку і встановлено обвинувальним
вироком суду. Аналогічну позиції
висвітлено і у ст. 17 КПК України де
йдеться, що ніхто не може бути визнаний
винним у вчиненні злочину, а також
підданий кримінальному покаранню
інакше як за вироком суду й відповідно
до закону.

Як зазначалось вище, спірні податкові
повідомлення-рішення у даній справі
були прийняті Ірпінською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області 08.08.2014.

В той же час, в матеріалах справи
відсутні докази набрання законної сили
обвинувальним вироком станом на
вказану дату, та з боку відповідача
таких доказів надано не було.

При цьому, суд зазначає, що у разі коли
норма цього Кодексу чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі цього Кодексу, або коли норми
різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків (п.п.4.1.4, п. 56.21 ПК України).

В даному випадку, як встановлено судом,
перевірка проводилась на підставі
рішення слідчого про проведення
перевірки конкретного платника
податків - позивача.

Відтак, враховуючи, що обставини
призначення та проведення перевірки
відповідають умовам застосування п. 86.9
ст. 86 ПК України та ДПІ не надано
доказів ухвалення обвинувального
вироку та набрання ним законної сили на
час ухвалення оскаржуваних рішень, або
ж проведення податкової перевірки з
інших підстав, ДПІ не мала правових
підстав для прийняття оскаржуваного
рішення.

Зазначена правова позиція щодо
застосування приписів пункту 86.9 ст. 86
ПК України у взаємозв'язку з
положеннями п.п.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК
України, зокрема щодо відсутності
права органів ДПС приймати податкове
повідомлення-рішення за результатами
проведених перевірок, призначених
відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, до дня набрання законної
сили відповідним рішенням суду у
кримінальній справі, визначена в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України від 01.10.2012 по справі К/9991/42373/12
(номер рішення в ЄДРСР 26353557), від 23.01.2013
по справі К/9991/52366/12 (номер рішення в
ЄДРСР 28835528) та у постанові Вищого
адміністративного суду України від
19.12.2012 по справі К/9991/64526/12 (номер рішення
в ЄДРСР 28102570).

Крім того, суд звертає увагу на те, що в
оскаржуваних податкових
повідомленнях-рішеннях в графі
підстава прийняття вказано: Акт
перевірки від 18.11.2013 №1305/22-4/33939099 та
отримання постанови про закриття
кримінального провадження від 27.06.2012
року (вх. ДПІ від 25.07.2014).

Однак, як було зазначено судом,
податкові повідомлення-рішення
приймаються за результатами перевірок
оформлених відповідним актом.

Отже, постанова про закриття
кримінального провадження від 27.06.2012,
на яку посилається Відповідач в
оскаржуваних рішеннях, не може бути
підставою для прийняття податкових
повідомлень-рішень.

Щодо віднесення позивачем сум ПДВ до
податкового кредиту, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

У разі, коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Так, в Акті перевірки від 18.11.2013
№1305/22-4/33939099 податковий орган зазначає,
що позивач не мав право відносити до
складу податкового кредиту суму з
податку на додану вартість, сформовану
по взаємовідносинах з ТОВ "Укрплюсбуд",
оскільки взаємовідносини між
позивачем та вказаним товариством не
спричинили реального настання
правових наслідків.

Однак, суд вважає такі висновки
податкового органу безпідставними, з
огляду на наступне.

Так, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26.11.2013 у справі №810/699/13-а за позовом
ТОВ "Аверс-Сіті" до Ірпінської ОДПІ
Київської області про визнання
протиправним та скасування ППР, позов
задоволено, визнано протиправним та
скасовано ППР від 28.11.2012 №, згідно
якого зменшено розмір від'ємного
значення суми ПДВ у розмірі 1690895,00 грн.

Вказаною постановою суду
встановленого преюдиціальний факт,
тобто факт який вважається як
доведений і додатковому доказуванню не
підлягає, а саме: "Суд встановив, що
Позивачем надано до суду належним
чином оформлені документи первинного
обліку, а отже доведено факт реального
виконання умов договору, що надає ТОВ
"Аверс-Сіті" право на формування
податкового кредиту по господарських
операціях з ТОВ "Укрплюсбуд". Посилання
податкового органу про нікчемність
укладеного між ТОВ "Аверс-Сіті" та його
контрагентами є безпідставним,
оскільки податковий орган не надав
будь-яких обґрунтованих та логічних
пояснень з приводу взаємозв'язку таких
операцій із операціями, що викликають
сумніви податкового органу щодо їх
реальності на предмет виконання
будівельних робіт контрагентом на
замовлення ТОВ"Аверс-Сіті". У зв'язку з
вищевказаним, колегія суддів
зазначила, що посилання податкового
органу на порушення контрагентом
податкового законодавства щодо
декларування податкових зобов'язань,
що свідчить про нездійснення ним
господарської діяльності є також
безпідставним".

Крім того, суд вважає, що посилання
відповідача на акт ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві №1056/26-59-22-01/37080778 від 26.09.2013 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Укрплюсбуд" щодо
підтвердження господарських відносин
з контрагентами за період з 01.08.2010 по
31.05.2011, з 01.08.2011 по 30.11.2011 та з 01.04.2012 по
30.04.2012", яким встановлено ряд порушень:
відсутність за місцем знаходження, а
також свідчення про відсутність
фактичних дій спрямованих на виконання
взятих на себе зобов'язань та
відсутність наміру створення правових
наслідків, є підставою для
застосування до таких юридичних осіб
відповідних форм та засобів правового
реагування, проте зазначене не може
бути підставою для застосування
санкцій до ТОВ "Аверс-Сіті", а також не
може ставити під сумнів реальність
настання правових наслідків за
укладеними правочинами з ТОВ
"Укрплюсбуд".

Аналогічна правова позиція визначена в
постанові Вищого господарського суду
України від 27.04.2005 у справі №6/351 та в
постанові Вищого адміністративного
суд України від 14.11.2012 у справі
№К/9991/50772/12, якими встановлено, що Закон
України "Про податок на додану
вартість" не передбачає
відповідальність платника податків за
діяння інших платників

Отже, з наведеного слідує, що ТОВ
"Аверс-Сіті" не несе і не може нести
відповідальності за
фінансово-господарську діяльність
своїх контрагентів, а тому до нього не
можуть бути застосовані санкції за
порушення останніми податкового чи
іншого законодавства України.

З приводу законності проведення
перевірки та дотримання її процедури,
за результатами якої складено Акт
перевірки від 22.08.2014 №739/15-1/33939099, суд
зазначає наступне.

В Акті перевірки від 22.08.2014 вказано про
порушення позивачем вимог п.п.14.1.11 п. 14.1
ст. 14, п. 102.5 ст. 102, п.п.135.5.4 п. 135.5 ст.135, п.
198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 ПК, ст. 6 Наказу
Міндоходів України від 13.11.2013 №678 "Про
затвердження форм та Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість", в результаті чого
безпідставно віднесено від'ємне
значення сум ПДВ (24 рядок) декларації за
червень 2014 року в сумі 5121961,00 грн.

Таких висновків податковий орган
прийшов у зв'язку з тим, що позивачем
подано до податкового органу
Декларацію з ПДВ за червень 2014 року та
додатків до неї без врахування
результатів попередніх документальних
перевірок позивача.

Так, в Акті перевірки від 22.08.2014
податковий орган робить посилання на
Акт від 07.11.2012 №1652/22-4/33939099 "Про
результати позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "Аверс-Сіті" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства щодо донарахувань та
сплати ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ
"Укрплюсбуд" за період з 01.12.2011 по 31.12.2011"
та винесене податкове
повідомлення-рішення форми В4 від 28.11.2012
№, якими зменшено рядок 24 "Залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового кредиту
наступного податкового періоду"
декларації з ПДВ за період грудень 2011
року в розмірі 1690895,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.11.2013 у
справі №810/699/13-а за позовом ТОВ
"Аверс-Сіті" до Ірпінської ОДПІ
Київської області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
позов задоволено, визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 28.11.2012 №,
згідно з яким зменшено розмір
від'ємного значення суми ПДВ у розмірі
1690895,00 грн.

Вказаною постановою суду встановлено,
що посилання податкового органу про
нікчемність укладеного між ТОВ
"Аверс-Сіті" та ТОВ "Студія будівництва
та архітектури та дизайну "Гарнаг" і ТОВ
"Артфорт-3" є безпідставним, оскільки
податковий орган не надав будь-яких
обґрунтованих та логічних пояснень з
приводу взаємозв'язку таких операцій
із операціями, що викликають сумніви
податкового органу щодо їх реальності
на предмет виконання будівельних робіт
контрагентом на замовлення ТОВ
"Аверс-Сіті".

У зв'язку з вищевказаним, колегія
суддів зазначила, що посилання
податкового органу на порушення
контрагентом податкового
законодавства щодо декларування
податкових зобов'язань, що свідчить про
нездійснення ним господарської
діяльності є також безпідставним.

Отже, посилання податкового органу на
вказаний Акт перевірки та податкове
повідомлення-рішення є протиправним.

Неправомірними також є посилання
податкового органу на Акт №1453/22-4/33939099
від 04.10.2012 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ "Аверс-Сіті" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства щодо донарахувань та
сплати ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ
"Юрконсгруп" та ТОВ "БК "Євробудмонтаж"
за період з 01.08.2011 по 30.09.2011", за
результатами яких було прийнято
податкове повідомлення-рішення від
17.10.2012 № та зменшено рядок 24
"Залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
кредиту наступного податкового
періоду" декларації з ПДВ за період
серпень 2011 року на суму 131629,00 грн. та
вересень 2011 року на суму 307982,00 грн.

Так, постановою Вищого
адміністративного суду України від
06.03.2014 у справі №810/853/13-а за позовом ТОВ
"Аверс-Сіті" до Ірпінської ОДПІ
Київської області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
позов задоволено, визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 17.10.2012 №,
згідно з яким зменшено розмір
від'ємного значення суми ПДВ у розмірі
439611,00 грн.

Вищим адміністративним судом України
встановлено, що висновки контролюючого
органу про заниження податкового
кредиту є формальними та нічим не
обґрунтованими.

З приводу посилань податкового органу
на факт проведення камеральної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності з ПДВ ТОВ
"Аверс-Сіті" за березень 2014 року, за
результатами якої складено Акт від
30.04.2014 №375/22-4/33939099 та прийнято податкове
повідомлення-рішення від 20.05.2014 №,
яким зменшено рядок 24 "Залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового кредиту
наступного податкового періоду" на
суму 5121961,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 56.15 ст. 56 ПК України
скарга, подана із дотриманням строків,
визначених п. 56.3 цієї статті, зупиняє
виконання платником податків грошових
зобов'язань, визначених у податковому
повідомленні-рішенні (рішенні), на
строк від дня подання такої скарги до
контролюючого органу до дня закінчення
процедури адміністративного
оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові
вимоги з податку, що оскаржується, не
надсилаються, а сума грошового
зобов'язання, що оскаржується,
вважається неузгодженою.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
"Аверс-Сіті" скористалося наданим йому
правом та оскаржило податкове
повідомлення-рішення від 20.05.2014 №
в адміністративному порядку до
контролюючого органу вищого рівня, в
результаті чого рішенням ГУ Міндоходів
у Київській області від 31.07.2014
№1832/10/10-36-01-04/553 вказане податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін.

Відповідно до п. 56.6 ст. 56 ПК України у
разі коли контролюючий орган приймає
рішення про повне або часткове
незадоволення скарги платника
податків, такий платник податків має
право звернутися протягом 10
календарних днів, наступних за днем
отримання рішення про результати
розгляду скарги, зі скаргою до
контролюючого органу вищого рівня.

Відповідно до п.п.56.17.5 п. 56.17 ст. 56 ПК
України день закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження грошового
зобов'язання платника податків.

Однак, з наявних в матеріалах справи
документів вбачається, що податкове
повідомлення-рішення від 20.05.2014 №
станом на момент проведення перевірки
22.08.2014 не вважається узгодженим,
оскільки рішення ГУ Міндоходів у
Київській області від 31.07.2014
№1832/10/10-36-01-04/553 було відправлено лише
18.08.2014, що підтверджується відбитком
штампу поштового відділення на
конверті.

Таким чином, посилання податкового
органу в Акті перевірки від 22.08.2014 на
вказаний Акт перевірки від 30.04.2014 та
податкове повідомлення-рішення від
20.05.2014 є протиправним.

Щодо посилань податкового органу на
факт проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
"Аверс-Сіті" з питань дотримання вимог
податкового законодавства щодо
нарахування та сплати ПДВ по
взаємовідносинах з ТОВ "Укрплюсбуд" та
ТОВ "БК "Стандарт С" за період квітень,
липень 2012 року, за результатами якої
складено Акт від 05.08.2013 №888/22-4/33939099 та
винесено податкове
повідомлення-рішення форми В4, яким
зменшено рядок 24 "Залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового кредиту наступного
податкового періоду" декларації з ПДВ
за період грудень 2012 року на суму 302674,00
грн., та посилання відповідача на
ненадання позивачем
фінансово-господарських документів із
вказаними контрагентами, слід
зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в
провадженні слідчого відділу
Ірпінського МВ ГУМВС України в
Київській області знаходяться
матеріали кримінального провадження,
які внесені до ЄРДР за №0001192 від
23.04.2013, за фактом заволодіння
попереднім керівництвом ТОВ
"Аверс-Сіті" фінансово-господарських
документів ТОВ "БК "Стандарт С" та ТОВ
"Укрплюсбуд", що підтверджується
повідомленням про початок досудового
розслідування від 24.04.2013 №7444.

Відповідно до ст. 121 ПК України
незабезпечення платником податків
зберігання первинних документів,
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської та статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів
протягом установлених статтею 44 цього
Кодексу строків їх зберігання та/або
ненадання платником податків
контролюючим органам оригіналів
документів чи їх копій при здійсненні
податкового контролю у випадках,
передбачених цим Кодексом, тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 510
гривень.

Як встановлено судом, станом на день
розгляду справи вказані вище документи
так і не відновлені, а податковий орган
про втрату документів був повідомлений
належним чином, а тому суд вважає, що
відносно ТОВ "Аверс-Сіті" має бути
застосований штраф встановлений ст. 121
ПК України, а посилання на вимоги п. 7 ст.
9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
та на пп. 1.1, 1.2 Загальних положень
Переліку типових документів, в силу ст.
ст. 44, 121 ПК України є безпідставними.

З приводу зазначення в Актах перевірок
від 18.11.2013 №1305/22-4/33939099 та від 22.08.2014
№739/15-1/33939099 інформації про нікчемність
угод, суд зазначає наступне.

Підставою недійсності правочину
згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
ЦК України.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
визначені ст. 203 ЦК України, згідно із
якою зміст правочину не може
суперечити Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Як зазначено в постанові Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26.11.2013 у справі №810/699/13-а, позивачем
доведено факт реального виконання умов
договору, що надає ТОВ "Аверс-Сіті"
право на формування податкового
кредиту по господарських операціях з
ТОВ "Укрплюсбуд".

Приписами ст. 204 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом, або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 №9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" до нікчемних
правочинів відносяться правочини,
недійсність яких встановлена законом
(ч. 1 ст.219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 ЦК
Українитощо), та оспорювані - якщо їх
недійсність прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує їх
дійсність. Нікчемний правочин є
недійсним через невідповідність його
вимогам закону та не потребує визнання
його таким судом. Оспорюваний правочин
може бути визнаний недійсним лише за
рішенням суду.

Вищевказані твердження враховані
Вищим адміністративним судом України у
своїй постанові від 14.11.2012 у справі
№К/9991/50772/12.

Відповідно до постанови Вищого
адміністративного суду України у
справі №К/9991/50772/12 від 14.11.2012, головною
підставою вважати правочин нікчемним
являється його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
Актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в Акті висновки
є суто суб'єктивною думкою державного
податкового ревізора-інспектора,
оскільки були зроблені за відсутності
інформації, яка надається в
передбаченому законодавством порядку.

Суд звертає увагу на те, що постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.11.2013 у
справі №810/699/13-а за позовом ТОВ
"Аверс-Сіті" до Ірпінської ОДПІ
Київської області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
встановлено, що укладений між
позивачем та контрагентом договір не
визнавався недійсним в судовому
порядку, а тому доводи відповідача про
його нікчемність є безпідставними.

Крім того, постановою Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009
було звернено увагу на те, що вимога про
встановлення нікчемності правочину
підлягає розгляду у разі наявності
відповідної суперечки. Такий позов
може пред'являтися окремо, без
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину. В цьому випадку в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому. Вимога про
застосування наслідків недійсності
правочину може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
оспорюваного правочину недійсним, так
і у вигляді самостійної вимоги у разі
нікчемності правочину і наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним. Наслідком визнання
правочину (договору) недійсним не може
бути його розірвання, оскільки це
взаємовиключні вимоги. Якщо позивач
посилається на нікчемність правочину
для обґрунтування іншої заявленої
вимоги, суд не має права посилатися на
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину, а
повинен дати оцінку таким аргументам
позивача. Відповідно до статей 215 і 216 ЦК
України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним і про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину можуть бути
заявлені як однією із сторін правочину,
так і іншою зацікавленою особою, права
і законні інтереси якої порушені
здійсненням правочину.

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним
з основних завдань органів державної
податкової служби є здійснення
контролю дотримання податкового
законодавства і надання роз'яснень
законодавства з питань оподаткування
платникам податків. Жодним законом не
передбачено право органу державної
податкової служби самостійно, в
позасудовому порядку, визнавати
нікчемними правочини і дані, вказані
платником податків в податкових
деклараціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 207 ГК
України господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Зазначена норма недійсність
господарського зобов'язання пов'язує з
наступним: невідповідністю його змісту
вимогам закону; наявністю мети, що за
відомо суперечить інтересам держави і
суспільства; укладенням учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним із них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності).

За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину (ст.204 ЦК України). Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

У складі цивільного правопорушення,
передбаченого ст. 228 ЦК України,
міститься обов'язкова ознака -
специфічна мета - порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Наявність мети,
включеної до складу правопорушення
підлягає обов'язковому доведенню.

Мета юридичної особи має бути доведена
через мету відповідного керівника -
фізичної особи, яка на момент укладання
угоди виконувала представницькі
функції за статутом (положенням) або за
довіреністю. Слід зазначити, що
наявність мети зазначеної в диспозиції
ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне
кримінальну відповідальність за
відповідними статтями Кримінального
кодексу України за скоєний злочин,
замах на злочин або готування до
злочину.

Такі обставини можуть бути доведені
лише обвинувальним вироком.

Відповідачем не надано доказів, а судом
не встановлено фактів порушення
конституційних прав чи свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконного
володіння ним внаслідок укладання та
виконання ТОВ "Аверс-Сіті" та ТОВ
"Укрплюсбуд" правочинів.

Правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим правочином, про що
йдеться в Актах перевірок, визначений
законом як фіктивний (ст. 234 ЦК України).
Фіктивні правочини не віднесено
законом до нікчемних, їх недійсність
визначається тільки судом.

При цьому, відповідачем не надано суду
доказів визнання договорів, укладених
ТОВ "Аверс-Сіті" з контрагентами
недійсними у судовому порядку, як і не
обґрунтовано своєї позиції, в чому саме
полягає порушення публічного порядку
сторонами у ході укладення та
виконання спірних договорів.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивачем не
занижено суму податку на додану
вартість, а договір, укладений між
позивачем та ТОВ "Укрплюсбуд", не є
нікчемним, як протиправно вважає
відповідач.

А відтак, суд вважає, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню, у зв'язку з чим, підлягають
до задоволення вимоги позивача щодо
зобов'язання відповідача прийняти
податкові декларації з податку на
додану вартість ТОВ "Аверс-Сіті",
починаючи з травня 2013 року, враховуючи
уточнюючі розрахунки до податкових
декларацій з податку на додану
вартість за травень, червень та липень
2013 року та включити залишок від'ємного
значення податку на додану вартість до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду на суму 5121961,00 грн.,
включивши дані відомості до рядка 24
"Залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу наступного
податкового періоду".

Статтею 11 КАС України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, не надав
суду жодних доказів, які спростовували
б твердження позивача, а відтак, не
довів правомірності своїх дій та
рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України,
доказів, наявних в матеріалах справи,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області при
проведенні перевірок ТОВ "Аверс-Сіті",
результати яких оформлені Актом
документальної позапланової виїзної
перевірки від 18.11.2013 №1305/22-4/33939099 та
Актом камеральної перевірки від 22.08.2014
№739/15-1/33939099.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 08.08.2014 №, від 08.08.2014
№ та від 16.09.2014 №.

Зобов'язати Ірпінську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Київській області прийняти податкові
декларації з податку на додану
вартість ТОВ "Аверс-Сіті", починаючи з
травня 2013 року, враховуючи уточнюючі
розрахунки до податкових декларацій з
податку на додану вартість за травень,
червень та липень 2013 року. Включити
залишок від'ємного значення податку на
додану вартість до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду на суму 5121961,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аверс-Сіті" (код за
) сплачений судовий збір на
загальну суму 4945 (чотири тисячі
дев'ятсот сорок п'ять) грн. 10 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.