Справа № 757/25589/14-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Матійчук Г. О.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря:
Тур В. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 10 вересня 2014
р. у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до центральної комісії з
визначення даних про заробітну плату
працівників за роботу в зоні
відчуження в 1986-1990 роках Міністерства
соціальної політики, міської комісії з
визначення даних про заробітну плату
працівників за роботу в зоні
відчуження і 1986-1990 роках Київської
міської державної адміністрації про
визнання протиправними дій, скасування
рішень та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Печерського
районного суду м. Києва з позовом до
центральної комісії з визначення даних
про заробітну плату працівників за
роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках
Міністерства соціальної політики,
міської комісії з визначення даних про
заробітну плату працівників за роботу
в зоні відчуження в 1986-1990 роках
Київської міської державної
адміністрації про визнання
протиправними дій щодо відмови у
видачі довідки про заробітну плату за
роботу в зоні відчуження в період з
01.11.1986 р. по 30.11.1986 р.; скасування
протоколу засідання Київської міської
комісії з визначення даних про
заробітну плату працівників за роботу
в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 14
лютого 2013 року № 1 щодо відмови у видачі
ОСОБА_2 довідки про заробітну плату за
роботу в зоні відчуження в період з
01.11.1986 року по 30.11.1986 року; скасування
листа-рішення центральної комісії з
визначення даних про заробітну плату
працівників за роботу в зоні
відчуження в 1986-1990 роках Міністерства
соціальної політики від 27.02.2014 року
щодо відмови у видачі ОСОБА_2 довідки
про заробітну плату за роботу в зоні
відчуження в період з 01.11.1986 року по
30.11.1986 року; зобов'язання центральної
комісії з визначення даних про
заробітну плату працівників за роботу
в зоні відчуження в 1986-1990 роках
Міністерства соціальної політики
видати ОСОБА_2 довідку про заробітну
плату за роботу в зоні відчуження в
період з 01.11.1986 року по 30.11.1986 року із
зазначенням кількості відпрацьованих
днів та годин, посадового окладу,
тарифної ставки, кратності, кількості
відпрацьованого часу у святкові та
вихідні дні, премії, доплати за роботу в
надурочний час.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 10 вересня 2014 р.
адміністративний позов залишено без
розгляду з підстав пропуску позивачем
шестимісячного строку звернення до
суду з адміністративним позовом.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на її
думку, ухвалу суду першої інстанції,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, та постановити
нову, якою справу направити на
продовження розгляду до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а ухвалу суду -
скасувати в частині та в цій частині
направити справу для продовження
судового розгляду до суду першої
інстанції.

Так колегією суддів встановлено, що
позивач фактично не погоджується з
протоколом засідання Київської
міської комісії з визначення даних про
заробітну плату працівників за роботу
в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 14
лютого 2013 року № 1 та діями зазначеного
відповідача щодо відмови у видачі
довідки, що виявилися у формі
протоколу.

З даного приводу колегія суддів
зазначає, що про існування вказаного
протоколу позивач дізналася з листа
міської комісії від 18.02.2013 р. № 09-486.

В апеляційній скарзі позивач,
оскаржуючи рішення суду першої
інстанції, не долучила до матеріалів
справи доказів, які б могли підтвердити
відсутність пропуску строку на
звернення до суду з адміністративним
позовом або поважність причин такого
пропуску.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 99 КАС
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 100 КАС України встановлено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду.

Доводи позивача про відсутність у
останньої підстав для звернення до
суду в межах шестимісячного строку у
зв'язку з перенаправленням міською
комісією всіх документів позивача на
адресу центральної комісії з
визначення даних про заробітну плату
працівників за роботу в зоні
відчуження в 1986-1990 роках Міністерства
соціальної політики колегією суддів до
уваги не приймаються з огляду на те, що
таке перенаправлення не є процедурою
адміністративного оскарження
прийнятого рішення вищестоящому
органу.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції в частині залишення позовних
вимог позивача до міської комісії з
визначення даних про заробітну плату
працівників за роботу в зоні
відчуження в 1986-1990 роках Київської
міської державної адміністрації без
розгляду.

Натомість, колегією суддів
встановлено, що листом від 11.03.2014 року №
133/20/112-14 центральної комісії з
визначення даних про заробітну плату
працівників за роботу в зоні
відчуження в 1986-1990 роках Міністерства
соціальної політики позивача було
повідомлено позивача про те, що на
засіданні цієї комісії 27.02.2014 р.
прийнято рішення про відмову у видачі
запитуваної довідки (а. с. 28).

Докази присутності на засіданні цієї
комісії позивача або її уповноваженого
представника в матеріалах справи
відсутні.

Як вбачається з копії поштового
конверту, вказаний лист направлено на
адресу позивача 18.03.2014 р. (а. с. 29).

З огляду на вищевстановлене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем не пропущено строк звернення
до суду з адміністративним позовом в
частині позовних вимог до центральної
комісії з визначення даних про
заробітну плату працівників за роботу
в зоні відчуження в 1986-1990 роках
Міністерства соціальної політики,
оскільки з адміністративним позовом до
суду позивач звернулася 08.09.2014 р.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в цій частині підлягає
скасуванню а справа - направленню до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Доводи апеляційної скарги частково
спростовують позицію суду першої
інстанції, а тому судом апеляційної
інстанції приймаються в якості
належних.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 КАС України
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи; 4)
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення частково з
порушенням норм процесуального права,
а тому рішення суду першої інстанції
підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 108, 195, 196, 199, 204, 205, 206
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від
10 вересня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
центральної комісії з визначення даних
про заробітну плату працівників за
роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках
Міністерства соціальної політики,
міської комісії з визначення даних про
заробітну плату працівників за роботу
в зоні відчуження і 1986-1990 роках
Київської міської державної
адміністрації про визнання
протиправними дій, скасування рішень
та зобов'язання вчинити дії
задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м.
Києва від 10 вересня 2014 р. в частині
залишення позовних вимог до
центральної комісії з визначення даних
про заробітну плату працівників за
роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках
Міністерства соціальної політики без
розгляду скасувати.

Справу № 757/25589/14-а в цій частині
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 10 вересня 2014
р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і в частині скасування
ухвали Печерського районного суду м.
Києва від 10 вересня 2014 р. оскарженню не
підлягає. В іншій частині ухвала може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І. О.
ГрибанСуддя О. А. Губська
(Повний текст ухвали виготовлено 21.10.2014
року)

.

Головуючий суддя
Беспалов О.О.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.