Справа № 817/2844/14
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2844/14

22 жовтня 2014 року 12год. 17хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Зозулі
Д.П. за участю секретаря судового
засідання Минько Н.З. та сторін і інших
осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Костопільської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області доОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Костопільська об`єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (далі - позивач) звернулася до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення
заборгованості.

Представник позивача в судове
засідання не прибув. Подав клопотання у
якому просив розгляд справи
призначеної на 22.10. 2014 року, здійснювати
без його участі(а.с.26).

Відповідач заперечень на
адміністративний позов не подав, в
судове засідання не прибув, про причини
неприбуття суду не повідомив. Про дату,
час і місце судового засідання був
повідомлений належним чином, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с.25). Клопотань про відкладення
розгляду справи або про розгляд справи
без його участі не подавав.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Судом не визнавалася обов'язковою
участь сторін в судовому засіданні. За
таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
представників сторін на підставі
наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч.6 ст.12, ч.1 ст.41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши у відкритому судовому
засіданні подані письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов слід
задовольнити повністю, з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що за ОСОБА_1 (далі -
ОСОБА_1.) рахується податковий борг з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
9102,62 грн., відповідно до довідки про
податковий борг станом на 25.09. 2014 року
(а.с.5).

Статтею 67 Конституції України
закріплено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відповідно пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

В пп. «ж» п.1.3 ст.1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05. 2003 року № 889 (далі - Закон України
від 22.05. 2003 року № 889), чинного на час
існування відповідних правовідносин,
передбачалося, що дохід з джерелом його
походження з України - будь-який дохід,
одержаний платником податку або
нарахований на його користь від
здійснення будь-яких видів діяльності
на території України, у тому числі, але
не виключно, у вигляді доходів від
продажу рухомого майна, якщо факт зміни
власника (продажу об'єкта рухомого
майна) підлягає державній реєстрації
та/або нотаріальному посвідченню
згідно із законом України, або якщо
місце вручення такого рухомого майна
набувачеві знаходиться на території
України.

Згідно пункту 12.1 ст. 12 цього Закону
дохід платника податку від продажу
об'єкта рухомого майна протягом
звітного податкового року
оподатковується за ставкою 15 % від
об'єкта оподаткування.

З матеріалів справи вбачається, що в
період з 29.03. 2010 року по 02.04. 2010 року
Костопільською міжрайонною державною
податковою інспекцією було проведено
позапланову виїзну перевірку ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01. 2008 року
по 31.12. 2009 року, за результатами якої
складено акт № 053/17-47/НОМЕР_1 від 06.04. 2010
року (а.с.9-11).

Під час перевірки податковий орган
встановив наступне: 28.11. 2008 року ОСОБА_1
продала транспортний засіб MITSUBISHI GALANT
ринкова вартість якого складає - 60684, 12
грн. Проте, остання всупереч пп. «ж» п.1.3
ст.1, п.7.1 ст.7, пп.8.2.1, п.8.2, ст.8 п.12.1 ст.12,
абз. в п.17.2 ст.17, абз. а п.18.1 ст.18, абз. в
п.19.1 ст.19 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», не
задекларувала дохід, який підлягає
оподаткуванню, в сумі 60684, 12 грн., в
результаті чого не сплачено до бюджету
податок з доходів фізичних осіб в сумі
9102,62 грн.

За наслідками перевірки позивач
прийняв податкове повідомлення -
рішення № /0 від 19.04. 2010 року, яким
визначено суму податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 9102,62 грн.(а.с.13).
Дане податкове повідомлення - рішення
вручене відповідачу 23.04. 2010 року (а.с.14).

Відповідно до вимог пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" №2181 від 21.12. 2000 року (далі -
Закон України №2181 від 21.12. 2000 року),
чинного на час існування відповідних
правовідносин, податкове зобов'язання
платника податків, нараховане
контролюючим органом відповідно до
пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону,
вважається узгодженим у день отримання
платником податків податкового
повідомлення, за винятком випадків,
коли платник податків розпочинає
процедуру апеляційного узгодження, або
звертається у встановлені строки з
позовом до суду.

Відповідно до абз.6 пп.5.2.4 п.5.2 ст.5
вказаного Закону, день закінчення
процедури адміністративного
оскарження вважається днем узгодження
податкового зобов'язання платника
податків. При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Судом встановлено, що вищевказане
податкове повідомлення-рішення
відповідачем оскаржувалося в судовому
порядку.

Так, постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21.05. 2014 року у справі № 9104/33519/10
апеляційну скаргу Костопільської
міжрайонної державної податкової
інспекції Державної податкової
адміністрації України задоволено.
Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 20.09. 2010 року
- скасовано. В позові ОСОБА_1 до
Костопільської міжрайонної державної
податкової інспекції Державної
податкової адміністрації України про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
відмовлено (а.с.6-7).

В силу вимог ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до цього, судом
приймаються без доказування обставини,
встановлені постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21.05. 2014 року у справі № 9104/33519/10, а
саме правомірності прийняття
податкового повідомлення-рішення,
оскільки відповідач не задекларувала
дохід який підлягає оподаткуванню та
не сплатила до бюджету податок з доходу
фізичних осіб.

В силу положень пп. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону
України №2181 від 21.12. 2000 року, узгоджена
сума податкового зобов'язання, не
сплачена платником податків протягом
десяти календарних днів, наступних за
днем такого узгодження, визнається
сумою податкового боргу платника
податків, і на таку суму, в порядку
передбаченому п.6.2. ст.6 вказаного
Закону, надсилаються податкові вимоги.

Позивачем для відповідача, відповідно
до вимог ст.6 цього Закону, надіслано
другу податкову вимогу форми "Ф2" № 231 на
суму 9102,62 грн., яка отримана платником
податку 13.07. 2010 року, відповідно до
копії рекомендованого повідомлення
про вручення відправлення(а.с.8).

Згідно із пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового
кодексу України, контролюючими
органами є органи доходів і зборів -
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
його територіальні органи.

Відповідно до п. 41.2 ст. 41 цього Кодексу,
органами стягнення є виключно
контролюючі органи, уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу.

У відповідності до п. 87.11. ст.87
Податкового кодексу України, орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 71
КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. На момент розгляду справи,
у суду відсутні докази сплати
відповідачем заборгованості в сумі
9102,62 грн.

З урахуванням викладеного, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги
податкового органу є обґрунтованими,
підтверджуються наявними у справі
доказами та підлягають до задоволення.

В силу ч.4 ст. 94 КАС України, у справах, в
яких позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) податковий
борг з податку на доходи фізичних осіб
в сумі 9102 (дев'ять тисяч сто дві) грн. 62
коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зозуля Д.П.