Справа № 815/4672/14
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4672/14

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Іванов Е. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Шляхтицького О.І.

(у зв'язку з неприбуттям у судове
засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС
України)

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за
апеляційними скаргами фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 02
вересня 2014 року по справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень та вимоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулося до суду з адміністративним
позовом (з урахуванням уточнень до
позовної заяви) до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 07 серпня 2014 року про визначення
грошового зобов`язання та штрафних
санкцій ФОП ОСОБА_2, окрім
несплаченного вчасно податку на додану
вартість у розмірі 680,00 грн. за жовтень
2013 року та штрафних санкцій у розмір
340,00 грн. та вимогу про сплату боргу
(недоїмки) зі сплати єдиного внеску на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування № від 07
серпня 2014 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2014 року адміністративний позов ФОП
ОСОБА_2 задоволений частково. Визнано
протиправним та скасовано вимогу про
сплату боргу зі сплати єдиного внеску
на загальнообов`язкове державне
соціальне страхування №1 від 07
серпня 2014 року в частині суми, що
перевищує 20 298,45 грн. В решті позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області ставиться питання про
скасування судового рішення в частині
задоволення адміністративного позову
в зв'язку з тим, що воно у вказаній
частині постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційних скарг фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_2
підлягає задоволенню, а апеляційна
скарга Державної податкової інспекції
у Приморському районі міста Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу суд першої інстанції
встановив, що відповідачем була
проведена документальна планова
виїзна перевірка діяльності ФОП
ОСОБА_2, за результатами якої складено
акт перевірки №4230/15-53-17-1/НОМЕР_1 від 25
липня 2014 року.

За вищезначеним актом перевірки
встановлено порушення ФОП ОСОБА_2, а
саме:

- вимоги п. 177.1, п.177.2, п.177.4, п.п.177.5.3, п.177.5,
ст 177 Податкового Кодексу України;

- ст.6, п.п.1.2, ст.7 з урахуванням п.11, ст.8
Закону України «Про єдиний соціальний
внесок» №2464-VI від 08 серпня 2014 року;

- ст.180, ст.185, ст.186, п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2,
п.198.6, ст.198, п.200.3, ст.200 Податкового
кодексу України, Наказу ДПА України
№1002 від 24 грудня 2010 року, Наказу ДПА №41
від 25 січня 2011 року

За результатами вказаної перевірки
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення та винесено
податкову вимогу про сплату боргу
(недоїмки):

- № від 07 серпня 2014 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов`язання по податку на доходи
фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності у
загальній сумі 26 718,77 грн., з них 17 812,51
грн. основного зобов`язання та 8 906,26
грн. за штрафними санкціями.

- № від 07 серпня 2014 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов`язання з податку на додану
вартість на загальну суму 35 959,50 грн., з
них 23 973,00 грн. основного зобов`язання
та 11 986,50 грн. за штрафними санкціями.

- №Ф- від 07 серпня 2014 року по
сплаті суми недоїмки зі сплати єдиного
внеску на загальнообов`язкове
соціальне страхування в сумі 40 414,12 грн.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
часткове задоволення
адміністративного позову, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ФОП ОСОБА_2 за період з 01 січня 2013 року
по 31 грудня 2013 року здійснювала
господарську діяльність на загальній
системі оподаткування.

01 квітня 2013 року між позивачем та ТОВ
«Компанія Глобал-Маркет» був укладений
договір згідно якого виконавець надає
замовнику послуги в консультуванні,
організації та проведенні акції
(арк.спр.45-47).

На підтвердження виконання вказаного
договору, позивачем надано до
матеріалів справи наступні первинні
документи:

- додаток №1, згідно якого виконавець
надає замовнику послуги з розробки та
організації виготовлення друкованої
продукції, звіт від 30 квітня 2013 року про
виконанні роботи на загальну суму 49
632,00 грн., акт №260401 прийому-здачі
виконаних робіт, податкова накладна
№490 від 26 квітня 2013 року, квитанція №1291
від 26 квітня 2013 року, рахунок-фактура
№260401 від 26 квітня 2013 року ( арк.спр. 55-64);

- додаток №2, згідно якого виконавець
надає замовнику послуги з розробки та
організації виготовлення друкованої
продукції, звіт від 31 травня 2013 року про
виконання роботи на загальну суму 40
496,64 грн., акт №300501 прийому-здачі
виконаних робіт, податкова накладна
№541 від 30 травня 2013 року, квитанція №1328
від 30 травня 2013 року, рахунок-фактура
№300501 від 30 травня 2013 року ( арк.спр. 66-76);

- додаток №3, згідно якого виконавець
надає замовнику послуги з розробки та
організації виготовлення друкованої
продукції, звіт від 30 червня 2013 року про
виконання роботи на загальну суму 49 632,
00 грн., акт №260601 прийому-здачі
виконаних робіт, податкова накладна
№620 від 26 червня 2013 року, квитанція №1354
від 26 червня 2013 року, рахунок-фактура
№260601 від 26 червня 2013 року ( арк.спр. 77-87).

Як вбачається з вище вказаних додатків
до договору від 01 квітня 2013 року, ТОВ
«Компанія Глобал-Маркет» надано ФОП
ОСОБА_2 послуги з розробки та
організації виготовлення друкованої
продукції (розробка дизайну
поліграфічної продукції та друковані
листівки), на підтвердження надання
яких до матеріалів справи позивачем
надано екземпляри вказаної
поліграфічної продукції (а.с.48-50) із
зазначенням на них організатора акції
(ФОП ОСОБА_2), замовника друкування (ТОВ
«Компанія Глобал-Маркет»), кількості
тиражу, що повністю відповідає умовам
вказаного договору, укладеного між
позивачем та ТОВ «Компанія
Глобал-Маркет».

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, в
період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року
позивач здійснювала господарську
діяльність на загальній системі
оподаткування.

Відповідно до п.177.2 ст.177 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручкою у грошовій та не
грошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового
кодексу України встановлено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до пп. "а" п.198.1 ст.198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
що не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно вимог пункту 201.11
статті 201 Податкового кодексу України).

Зміст наведених норм свідчить про те,
що наявність господарських операцій з
придбання послуг, вартість яких
відноситься до складу валових витрат
виробництва (обігу) та основних фондів
чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації, є визначальною
умовою для виникнення у платника
податку права на формування
податкового кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В свою чергу, як вбачається з
матеріалів справи, обставини щодо
фактичності здійснення господарських
операцій з придбання позивачем послуг
у ТОВ «Компанія Глобал-Маркет», на які
позивач як платник податку посилається
як на підставу виникнення у нього права
на включення нарахованого (сплаченого)
ПДВ до податкового кредиту,
відповідачем спростовані не були,
оскільки відповідач посилається
виключно на висновки акту перевірки
ДПІ у Подільському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 06.03.2014 року «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Компанія Глобал-Маркет», не беручи до
уваги первинну документацію позивача
та відповідно не перевіряючи чи
відбувалось фактично надання послуг
від продавця (ТОВ «Компанія
Глобал-Маркет») до покупця (позивача).

Крім того, згідно частин 2, 3 статті 215 ЦК
України, якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).
Визнання правочину недійсним судом не
вимагається лише у тому випадку, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Згідно статті 228 ЦК України правочин,
який порушує публічний порядок, є
нікчемним. Правочин вважається таким,
що порушує публічний порядок, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Як вбачається із змісту Акту перевірки
позивача, такий висновок відповідача
про нікчемність правочинів з
посиланням на частини 1, 5 статтю 203,
статтю 215, частину 1 статті 216 ЦК України
є безпідставним, так як зазначені норми
можуть використовуватися лише при
визнанні правочинів недійсними в
судовому порядку.

Відповідачем на час розгляду справи не
надано судових рішень стосовно
визнання угоди, укладеної позивачем із
ТОВ «Компанія Глобал-Маркет»
недійсною, а припущення податкового
органу не може слугувати підставами
для визнання угоди нікчемною та,
відповідно, накладення на підприємство
штрафних (фінансових) санкцій.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору (ч.ч.1, 4 ст.70 КАС України).

В свою чергу, частиною 4 статті 72 КАС
України встановлено, що вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

З урахуванням наведених положень
процесуального закону, колегія суддів
зазначає, що протокол допиту керівника
контрагента як свідка у кримінальній
справі, не може бути належним доказом у
даній адміністративній справі та
свідчити про нікчемний характер
договорів, укладених між позивачем та
ТОВ «Компанія Глобал-Маркет».

В свою чергу, в розумінні
кримінально-процесуального
законодавства України, належними
засобами, які б підтверджували
відповідні юридичні факти, зокрема,
вину службових осіб у фальсифікації
бухгалтерських чи інших документів, є
відповідні судові рішення, що набрали
законної сили, а як вбачається з
матеріалів справи, інформація щодо
винесення вироку у кримінальній
справі, в межах якої відібрані
пояснення вказаної особи (а.с.222-226), на
момент прийняття рішення та
апеляційного розгляду справи -
відсутня.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції помилково дійшов висновку
про те, що укладений між позивачем та
ТОВ «Компанія Глобал-Маркет» правочин
не має реального товарного характеру,
оскільки вказаний висновок
спростовується матеріалами справи,
яким судом не було надано жодної оцінки
та не може ґрунтуватися виключно на
висновках акту перевірки, які було
покладено судом в обґрунтування
рішення в частині відмови у
задоволенні адміністративного позову
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 07 серпня 2014 року про визначення
грошового зобов`язання та штрафних
санкцій ФОП ОСОБА_2, окрім
несплаченного вчасно податку на додану
вартість у розмірі 680,00 грн. за жовтень
2013 року та штрафних санкцій у розмір
340,00 грн.

З рахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку про
неправомірність доводів податкового
органу щодо завищення позивачем
валових витрат за 2013 рік, визначення
(донарахування) ФОП ОСОБА_2 податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб від провадження
діяльності та збільшено суми грошового
зобов`язання з податку на додану
вартість (податковий кредит за квітень
- червень 2013 року), за виключенням суми,
з якою погоджується позивач
(несплачений ПДВ у розмірі 680,00 грн. за
жовтень 2013 року та штраф у розмір 340,00
грн.), у зв'язку з чим, позовні вимоги ФОП
ОСОБА_2 у вказаній частині підлягають
задоволенню.

Крім того, у зв'язку з визнанням
апеляційним судом неправомірності
висновків податкового органу про
завищення позивачем валових витрат за
2013 рік у розмірі 116467, 20 грн. та
донарахування ФОП ОСОБА_2 податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб від провадження
діяльності і збільшення суми грошового
зобов`язання з ПДВ, колегія суддів
вважає обґрунтованими і доводи
позивача в частині визнання
протиправної та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску на загальнообов`язкове
державне соціальне страхування №
від 07 серпня 2014 року, винесеної
відповідачем з урахуванням висновків
акту перевірки про заниження ФОП
ОСОБА_2 суми чистого доходу за 2013 рік у
розмірі 116467, 20 грн.

Доводи апеляційної скарги Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси головного
управління Міндоходів в Одеській
області колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки вони спростовуються
матеріалами справи та не містять
належних доказів на підтвердження
висновків податкового органу в акті
перевірки про порушення позивачем
податкового законодавства у
перевіряємий період.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції при розгляді справи та
винесенні рішення не повно з'ясовано
обставини справи, що призвело до
неправильного вирішення справи. За
таких обставин судове рішення
відповідно до вимог п.п.1 ч.1 ст.202 КАС
України, підлягає скасуванню з
прийняттям по справі нової постанови
про задоволення адміністративного
позову.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п.3 ч.1 ст. 198,
п.п.1 ч.1 ст. 202, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 02 вересня
2014 року скасувати.

Винести нову постанову, якою
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Приморському районі міста Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області № та № від
07 серпня 2014 року про визначення
грошового зобов`язання та штрафних
санкцій ФОП ОСОБА_2, окрім
несплаченного вчасно податку на додану
вартість у розмірі 680,00 грн. за жовтень
2013 року та штрафних санкцій у розмір
340,00 грн. та вимогу про сплату боргу
(недоїмки) зі сплати єдиного внеску на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування № від 07
серпня 2014 року.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
І.Г.Ступакова

Судді:
А.І.Бітов

О.І.Шляхтицький