Справа № 646/9454/14-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р.Справа № 646/9454/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання
Вовченко І.В

за участю позивача: ОСОБА_1

за участю представника позивача:
ОСОБА_2

за участю представника відповідача:
Руденко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Червонозаводському районі
м.Харкова на постанову
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 03.09.2014р. по справі №
646/9454/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Червонозаводському районі
м.Харкова

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Червонозаводського районного суду м.
Харкова, в якому просив скасувати
рішення відповідача від 10.05.2012 року № 26
у зв'язку з відсутністю визнати
неправомірним рішення про відмову
позивачу в призначення пенсії за віком,
який працював в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі та
зобов'язати відповідача призначити
пенсію позивачу, врахувавши стаж
роботи в районі Крайньої Півночі з
29.10.1981 р. по 28.10.1984р. з розрахунку 1 рік до
1 року 6 місяців.

Постановою Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 03.09.2014 р.
задоволено адміністративний позов.

Визнано неправомірним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Червонозаводському районі м. Харкова
про відмову ОСОБА_1 в призначенні
пенсії за віком, як такому, що працював
в районах Крайньої Півночі.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Червонозаводському
районі м. Харкова вчинити дії по
призначенню пенсії ОСОБА_1 із
зарахуванням стажу роботи в районах
Крайньої Півночі у період з 29 жовтня 1981
року по 28 жовтня 1984 року в полуторному
розмірі.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь позивача витрати зі сплати
судового збору у розмірі 125 грн.

Не погодившись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Позивач надав до суду заперечення на
апеляційну скаргу, в яких просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Представник позивача та позивач в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції заперечували проти
апеляційної скарги, просили залишити
без задоволення апеляційну скаргу
відповідача, а рішення суду першої
інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
підтримала вимоги апеляційної скарги з
викладених у ній підстав, просила суд
апеляційної інстанції скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог позивача.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, перевіривши в
межах апеляційної скарги рішення суду
першої інстанції, доводи апеляційної
скарги, заперечення на неї, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач після досягнення
55-річного віку 27.03.2014 року звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Червонозаводському районі м. Харкова з
заявою щодо призначення пенсії як
особі, яка працювала в умовах Крайньої
Півночі.

Рішенням № 70 Управління Пенсійного
фонду України в Червонозаводському
районі м. Харкова від 26 червня 2013 року
відмовлено позивачу в призначенні
пенсії за віком, як такому, що працював
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до Крайньої
Півночі, в зв'язку з тим, що зарахувати
до пільгового стажу період перебування
ОСОБА_1 в районах Крайньої Півночі
неможливо, оскільки з 01.01.1992 року
Законом України «Про пенсійне
забезпечення» пільг під час обчислення
стажу роботи не передбачено (а.с.8).

Також встановлено, що в період з 29
жовтня 1981 року по 08 вересня 1984 року
позивач ОСОБА_1 працював водієм в
автотранспортній конторі тресту
«Севертрубопроводстрой» в м. Надимі
Ямало-Ненецького автономного округу в
районах Крайньої Півночі, наказом №
234-к від 21.09.1984 року переведений водієм
АТБ тресту «СТПС», користувався
пільгами як особа, яка працювала в
районах Крайньої Півночі.

Відповідно до довідки ВАТ
«Севертрубопроводстрой» № 06а/040 від
08.02.2013 року з ОСОБА_1 були укладені
строкові трудові договори за період з
29.10.1981 року по 28.10.1984 року, що складає 3
року (а.с. 21).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги позивача обґрунтовані.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 5 розділу XV
Прикінцевих положень "Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 9 липня 2003
року № 1058 (далі -Закон України №1058)
період роботи до 1 січня 1991 року в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло до 1 січня 1991
року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року "Про впорядкування пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі", постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі І в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі", указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року "Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі".

Підпунктом "д" пункту 5 указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі" передбачено,
що робітникам, які переводяться,
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, з інших
місцевостей держави, на умовах
укладення ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк 5 років, а
на островах Північного Льодовитого
океану-два роки, надавати додаткові
наступні пільги: зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, за один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі і в місцевості, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, за власним бажанням і які
уклали строковий договір про роботу в
цих районах".

Відповідно до п. 3 постанови Ради
Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960
року № 148 "Про порядок застосування
Указу Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 10 лютого 1960 року "Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі" передбачено, що
працівникам, які користуються в даний
час пільгами, кожний рік роботи в
районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, до 1 березня
1960 року зараховувати за два роки роботи
при розрахунку стажу для отримання
пенсії за віком, по інвалідності і за
вислугу років, а після 1 березня 1960 року
-за один рік і шість місяців роботи при
обрахуванні стажу для отримання пенсії
за віком і по інвалідності.

Відповідно до ст. 1 Тимчасової Угоди між
Урядом України і Урядом Російської
Федерації про гарантії прав громадян,
які працювали в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, які прирівняні
до районів Крайньої Півночі у галузі
пенсійного забезпечення в зв'язку з
відсутністю необхідного загального
стажу роботи, громадяни сторін, що
домовляються, які працювали не менше 15
календарних років у районах Крайньої
Півночі або не менше 20 календарних
років у місцевостях, які прирівняні до
районів Крайньої Півночі, незалежно
від їхнього постійного проживання на
території обох держав мають право на
пенсію по старості (за віком): жінки - по
досягненню 50 років і при загальному
стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон України
№1058 періоди трудової діяльності та
інші періоди, що враховувалися до стажу
роботи для призначення пенсії до
набрання чинності цим Законом,
зараховуються до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло раніше (до
01.01.2004 р.).

У відповідності до ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла до висновку, що постанова
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 03.09.2014 р. по справі №
646/9454/14-а прийнята у відповідності до
норм чинного права, а тому підстави для
її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Червонозаводському районі м.Харкова
залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 03.09.2014р. по
справі № 646/9454/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О. Повний текст ухвали
виготовлений 27.10.2014 р.