Справа № 826/7418/14
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/7418/14
інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі:
Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 30 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Ради суддів України, треті особи, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Державна судова
адміністрація України, - про визнання
протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Ради суддів України, треті
особи, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Державна судова адміністрація України,
та просив визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача від 25
квітня 2014 №16 «Про призначення ОСОБА_5
на посаду Голови Державної судової
адміністрації України» в частині
призначення ОСОБА_5 на посаду Голови
Державної судової адміністрації
України та його звільнення з посади
заступника Голови Державної судової
адміністрації України, та рішення від 25
травня 2014 «Про призначення ОСОБА_6 на
посаду заступника Голови Державної
судової адміністрації України».

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 30
липня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, а висновки,
викладені ним в оскаржуваній
постанові, не відповідають обставинам
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явилися у судове
засідання, вивчивши матеріали справи,
дослідивши й проаналізувавши доводи
апеляційної скарги і докази на їх
підтвердження, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
25 квітня 2014 року Радою суддів України
прийнято рішення № 16, яким ОСОБА_5
призначено на посаду Голови Державної
судової адміністрації України та
звільнено з посади заступника Голови
Державної судової адміністрації
України.

На підставі вказаного рішення наказом
Державної судової адміністрації
України від 28 квітня 2014 року № 188/к
ОСОБА_5 приступив до робити на вказаній
посаді.

23 Травня 2014 року Радою суддів України
прийнято рішення № 32, яким призначено
ОСОБА_6 на посаду заступника Голови
Державної судової адміністрації
України, про що 04 червня 2014 року
Державною судовою адміністрацією
України прийнято відповідний наказ за
№ 277/к.

Незгода з рішеннями відповідача щодо
прийняття рішень Радою суддів України
про призначення на посаду Голови
Державної судової адміністрації
України ОСОБА_5 та заступника Голови
Державної судової адміністрації
України ОСОБА_6 обумовила звернення
позивача з адміністративним позовом до
суду.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що право
позивача, пов'язане з доступом до
державної служби, так само як і право
бути обраним на посаду Голови
Державної судової адміністрації
України чи його заступника,
відповідачем порушене не було, а тому
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого:

Державна судова адміністрація України
у своїй діяльності керується
Конституцією і законами України,
указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та законів України, актами Кабінету
Міністрів України, рішеннями з'їзду
суддів України та Ради суддів України,
Положенням про Державну судову
адміністрацію України, затвердженим
рішенням Ради суддів України 22.10.2010 №12
(далі - Положення № 12).

Відповідно до п. 1 Положення №12
Державна судова адміністрація України
(далі - ДСА України) є органом в системі
судової влади, діяльність якого
підзвітна з'їзду суддів України.

Пунктом 6 Положення № 12 передбачено, що
ДСА України очолює Голова, який
призначається на посаду і звільняється
з посади Радою суддів України.

Голова ДСА України не має права
суміщати свою службову діяльність з
іншою роботою, крім викладацької,
наукової і творчої діяльності у
позаробочий час, входити до складу
керівного органу чи наглядової ради
господарської організації, що має на
меті одержання прибутку.

Також, голова ДСА України має
заступників, у тому числі одного
першого, які призначаються на посаду та
звільняються з посади Радою суддів
України за поданням Голови ДСА України.

Відповідно до ч. 4 ст. 127 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» (далі -
Закон №2453-VI) повноваження та порядок
роботи Ради суддів України
визначаються цим Законом та положенням
про Раду суддів України, яке
затверджується з'їздом суддів України.

Згідно пп. 1.1 Положення про Раду суддів
України, затвердженого X позачерговим
з'їздом суддів України 16 вересня 2010
року ( далі - Положення) (в редакції
станом на час виникнення спірних
правовідносин) Рада суддів України
(далі - Рада) в період між з'їздами
суддів України є вищим органом
суддівського самоврядування.

Згідно пп. 3.2 Рада вирішує питання
внутрішньої діяльності судів, а також
інші питання, віднесені законом до її
компетенції, зокрема, призначає та
звільняє Голову Державної судової
адміністрації України та його
заступників.

Підпунктом 4.1 вказаного Положення
роботу Ради організовують голова та
секретар.

Згідно пп. 4.5 Положення засідання Ради
скликається її головою, а у разі його
відсутності - заступником голови Ради,
або на вимогу не менш як третини членів
Ради, у міру потреби, але не рідше
одного разу на три місяці.

У випадку необхідності вжиття
невідкладних заходів щодо
організаційного,
матеріально-технічного, фінансового і
кадрового забезпечення судів
проведення засідання Ради можуть
ініціювати Голова Конституційного
Суду України, Голова Верховного Суду
України, а також голови вищих
спеціалізованих судів.

Відповідно до пп. 4.6 - 4.12 Положення
питання на розгляд Ради можуть
вноситись її головою та членами Ради.

Члени Ради можуть ініціювати внесення
питання на розгляд за дорученням
конференцій або рад суддів, зборів
суддів або за власною ініціативою.
Питання мають бути актуальними для
суддів судів всіх юрисдикцій та не
відноситись до компетенції інших
органів суддівського самоврядування.

Для внесення питань на розгляд Ради на
ім'я її голови подається доповідна
записка, у якій викладається суть
питання, його обґрунтування, додаються
матеріали, необхідні для розгляду та
перелік нормативних актів, що
регулюють зазначене питання.

Доповідна записка повинна містити
перелік осіб, яких пропонується
запросити для обговорення.

Якщо питання, що пропонується
розглянути на засіданні Ради,
стосується повноважень державних
органів, у доповідній записці
викладається їх позиція з цього
питання.

Доповідна записка з відповідними
вказівками голови Ради щодо порядку
денного, дати, часу проведення
засідання Ради і переліку осіб, які
запрошуються на засідання, передається
секретарю Ради.

Матеріали, які підлягають розгляду
Радою, передаються секретареві Ради у
друкованому та електронному вигляді не
пізніше ніж за десять робочих днів до
засідання Ради.

Порядок денний засідання Ради
складається її секретарем і
затверджується головою Ради.

Порядок денний повинен містити: місце,
дату і час початку засідання Ради,
перелік питань, внесених на розгляд,
прізвища доповідачів, а також перелік
осіб, запрошених на засідання.

Матеріали для розгляду Радою
передаються поштовим або електронним
зв'язком членам Ради і запрошеним
особам її секретарем одночасно з
повідомленням про порядок денний та
дату засідання.

Відповідно до п.4.15 Положення про час і
місце проведення засідання Ради, а
також про перелік питань, які
виносяться на обговорення, члени Ради
повідомляються не пізніше ніж за 10
днів. З метою оперативного розгляду
невідкладних питань повідомлення може
бути зроблено в інший строк, який
повинен бути достатнім для прибуття
членів Ради на її засідання. В такому
випадку перелік питань, які вносяться
на обговорення, членам Ради надається
перед початком засідання. Вони вправі
робити заяви про надання їм можливості
ознайомитись з матеріалами і
перенесення часу початку засідання. За
відсутності таких заяв засідання
починається у час, визначений в
повідомленні.

За результатами розгляду винесених на
обговорення питань Рада приймає
рішення.

Відповідно до п. 5 Положення рішення
Ради приймається більшістю голосів її
членів, присутніх на засіданні.
Прийняте рішення підписується
головуючим на її засіданні. Рішення
Ради, прийняті в межах визначених
законодавством повноважень, є
обов'язковими для всіх органів
суддівського самоврядування. Рішення
може бути скасовано з'їздом суддів
України.

Аналогічні норми містить і ст. 127 Закону
№ 2453-VI.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем оскаржуються рішення про
призначення ОСОБА_5 на посаду Голови
Державної судової адміністрації
України та ОСОБА_6 на посаду заступника
Голови Державної судової
адміністрації України.

Вказані рішення були прийняті на
засіданнях Ради суддів України, що
відбулися 25 квітня 2014 року та 23 травня
2014 року відповідно.Зокрема, рішення про
призначення ОСОБА_5 на посаду Голови
Державної судової адміністрації
України та звільнення його з посади
заступника Державної судової
адміністрації України було прийнято за
результатами розгляду Радою суддів
України заяв ОСОБА_5, поданих на її
засіданні 25.04.2014 за вх. № 9рс-153/2014 та №
9рс-155/2014. Рішення про призначення
ОСОБА_6 на посаду заступника Голови
Державної судової адміністрації
України було прийнято відповідачем за
результатами розгляду подання Голови
Державної судової адміністрації
України від 21.05.2014 за № 7-2554/14 та заяви
ОСОБА_6, зареєстрованої Радою суддів
України 23.05.2014 за вх. № 213/2014.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що питання про обрання
Голови Державної судової
адміністрації України та його
заступника були додатково включені до
порядку денного у відповідності до п.
4.15 вказаного вище Положення. За
включення до порядку денного засідань
питання щодо призначення на посаду
Голови Державної судової
адміністрації України та заступника
Голови Державної судової
адміністрації України всі члени Ради
суддів України проголосували
одноголосно, а у подальшому, відповідно
до встановленої Положенням процедури,
проголосували і за призначення
відповідних осіб на посаду Голови та
заступника Голови ДСА України.

Колегія суддів звертає увагу, що
результати голосування за вказаними
кандидатами позивачем не
заперечувалися.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи та норми законодавства, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції та доводами
відповідача про те, що Рішення «Про
призначення ОСОБА_5 Головою Державної
судової адміністрації України» від
25.04.2014 № 16 та «Про призначення ОСОБА_6
заступником Голови Державної судової
адміністрації України» від 23.05.2014 № 32
прийняті відповідачем в межах
повноважень та із дотриманням
процедури, визначеної Законом України
«Про судоустрій і статус суддів» та
Положення про Раду суддів України.

Стосовно доводів апелянта про те, що
оскаржувані рішення були прийняті
неповноважною радою, оскільки до її
складу входив ОСОБА_9, який на час
проведення засідання досяг 65-річного
віку та, на думку апелянта, не міг брати
участі у прийнятті рішень Радою суддів
України, колегія суддів зазначає
наступне:

Дійсно, відповідно до пункту 2 частини
п'ятої статті 126 Конституції України
суддя звільняється з посади органом, що
його обрав або призначив, зокрема, у
разі досягнення суддею шістдесяти
п'яти років.Пункт 1 статті 102 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» передбачає, що суддя
звільняється з посади за віком з
наступного дня після досягнення ним
шістдесяти п'яти років. Пунктом 4 цієї
статті, визначено, якщо суддю з
будь-яких причин не звільнено з посади,
він не може здійснювати свої
повноваження зі здійснення правосуддя
з наступного дня після досягнення
шістдесяти п'яти років. Тобто,
визначені цієї статтею обмеження
стосуються лише здійснення правосуддя.

Будь-яких обмежень щодо інших аспектів
діяльності судді (виборчих,
адміністративних та інших функції) ані
вказаний Закон, ані інші
нормативно-правові акти не містять.

Таким чином, перебування ОСОБА_9 у
складі Ради суддів України та
виконання ним обов'язків Голови Ради,
як таких, що не пов'язані із здійсненням
правосуддя, після досягнення
шістдесяти п'яти років до моменту його
звільнення відповідним органом з
посади судді за віком, не порушує
жодних вимог чинного законодавства.

Крім того, суд апеляційної інстанції
при вирішенні вказаної апеляційної
скарги, враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Водночас, п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України
зазначено, що позивач - особа, на захист
прав, свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Отже, до адміністративних судів можуть
бути оскаржені рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ним при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушуються, створено або
створюються перешкоди для реалізації
або мають місце інші ущемлення прав чи
свобод.

В спірних правовідносинах, на думку
позивача, є порушеними його права на
доступ до державної служби та щодо
обрання (призначення) у зв'язку із цим
на певну посаду.

В свою чергу, суд першої інстанції при
вирішенні даної справи правильно
зауважив, що як особа обізнана про
наявність вакантної посади Голови
Державної судової адміністрації
України упродовж майже трьох місяців,
ОСОБА_3 не вчинив жодних дій, пов'язаних
з реалізацією свого права бути обраним
на такі посади, - в зв'язку з чим його
кандидатура Радою суддів України
навіть не розглядалась. Відсутні також
і будь-які докази вчинення дій,
спрямованих на реалізацію права
позивача на призначення його на посаду
заступника Голови Державної судової
адміністрації України, так само як і не
наведено жодних обставин, які б
перешкоджали позивачу реалізувати
таке право.

Таким чином, колегія судів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що в даній
адміністративній справі позивачем не
доведено існування факту порушення
його законних прав та інтересів з боку
відповідача, шляхом прийняття ним
Рішення «Про призначення ОСОБА_5
Головою Державної судової
адміністрації України» від 25.04.2014 № 16
та «Про призначення ОСОБА_6 заступником
Голови Державної судової
адміністрації України» від 23.05.2014 № 32,
-з огляду на що відсутні підстави до
визнання їх протиправними з подальшим
скасуванням.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції
порушень норм матеріального та
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не виявлено, суд повно
і правильно встановив фактичні
обставини справи, правильно визначив
правовідносини, що склалися між
сторонами, і дав їм належну правову
оцінку, - з огляду на що підстави до
скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 30
липня 2014 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 21
жовтня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.