Справа № 820/10078/14
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 р. Справа № 820/10078/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представника позивача Рассказова Ю.В.

представників відповідача Ковальчука
Т.О., Паславської А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Тріумф" на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 07.07.2014р.
по справі № 820/10078/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Тріумф"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма "Тріумф",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів в якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просив суд
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 28.04.2014 року №
, № в частині фінансових
санкцій за порушення встановленого
законодавство порядку обліку товарних
запасів в сумі 574,96 грн., №.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 07.07.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Тріумф" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м.Харкові Міжрегіонального
головного управління Міндоходів про
скасування податкових
повідомлень-рішень - відмовлено в
повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
позивач просить постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 07.07.2014 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів ст.ст. 3, 17, 20 Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", що призвело до неправильного
вирішення справи, а також на доводи та
обставини викладені в апеляційній
скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши, в
межах апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час розгляду справи в
суді апеляційної інстанції, що 02.04.2014
року фахівцями СДПІ у м. Харкові на
підставі наказу №821 від 31.03.2014 року "Про
організацію проведення фактичної
перевірки ТОВ фірми "Тріумф" та наказу
№322 від 10.04.2014 року "Про продовження
терміну проведення фактичної
перевірки ТОВ фірми "Тріумф", в межах
повноважень, визначених п.п.20.1.4 п.20.1
ст.20, п.75.1 ст.75 Податкового кодексу
України, та з дотриманням порядку,
встановленого ст.ст. 80, 82 Податкового
кодексу України, проведено фактичну
перевірку, результати якої оформлено
актами №0001/28/09/30513050, №0002/28/09/30513050 від
15.04.2014 року.

Згідно висновків актів перевірки,
податковим органом встановлено
порушення позивачем вимог п. 9, п.12 ст.13
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" від 06.07.1995 року
№265/95-ВР (далі - Закон України №265/95-ВР)
та п.2.6 гл.2 Положення про ведення
касових операцій у національній
валюті, затвердженого Постановою
Правління Національного Банку України
від 15.12.2004 року № 637 (зареєстровано у
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за №40/10320; в редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин; далі -
Положення № 637), а саме:

- здійснення обліку готівкових коштів
не у повній сумі їх фактичних
надходжень у КОРО на підставі
фіскального звітного чеку (Z-звіту), а
саме: відповідно Z-звіту від 26.08.2013 № 0072
загальна сума розрахунків 258017,05 грн. у
той час, як у КОРО від 05.06.2013 № у
розділі 2 графи 5 оприбутковано 158017,05
грн. Не оприбуткована сума готівки
складає 100000,00 грн.;

- встановлені надлишки товару на
загальну суму 287,48 грн. Первинні
документи на товар на суму 287,48 грн.,
зазначений у переліку в "Відомості" -
додатку № 3 до акту фактичної
перевірки, які б підтверджували
оприбуткування товару, не були надані,
що є порушенням вимог п. 12 ст. 3 Закону №
265;

- порушення встановленого
законодавством порядку обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації та зберігання. Вартість не
облікованого за місцем реалізації та
зберігання товару, продаж якого
здійснюється, складає 450721,49 грн.
відповідно додатку № 3 до акту
перевірки, що є порушенням вимог п.12 ст.
3 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг".

На підставі висновків актів перевірки
від 15.04.2014 року № 0001/28/09/30513050, №
0002/28/09/30513050 начальником СДПІ у м.
Харкові 28.04.2014 року прийнято податкові
повідомлення-рішення № , № ,
№ про застосування у відношенні
ТОВ фірми "Тріумф" штрафних (фінансових)
санкцій на загальну суму 1402357,90 грн.

Не погодившись з прийнятими
відповідачем податковими
повідомленнями-рішеннями, позивач
звернувся до суду з даним позовом про
їх скасування.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з їх
необґрунтованості та дійшов до
висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийнято
відповідачем на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством, з метою, з якою це
повноваження надане, обґрунтовано, з
урахуванням усіх обставин.

Колегія суддів не погоджується з
рішенням суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Завданням адміністративного суду є
перевірка правомірності (легальності)
спірних рішень з огляду на чіткі
критерії, які зазначені у частині 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, передбаченим частиною 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України критеріям,
перевіряється судом з урахуванням
закріпленого статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципу законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Отже, перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних рішень, а також відображених
суб'єктом владних повноважень в актах
№ 0001/28/09/30513050, № 0002/28/09/30513050 від 15.04.2014
року суджень на відповідність вимогам
ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів
зазначає наступне.

Відносно позовних вимог щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 28.04.2014
року про застосування до ТОВ фірми
"Тріумф" штрафних (фінансових) санкцій в
сумі 500 000, 00 грн., колегія суддів
зазначає наступне.

Встановлено, що фактичною підставою
для прийняття зазначеного податкового
повідомлення-рішення, слугував
висновок податкового органу про те, що
26.08.2013 року ТОВ "Тріумф" через РРО
провело готівкові кошти у розмірі 258017,05
грн. на підставі фіскального звітного
чеку від 26.08.2013 року № 0072, при цьому в
книзі обліку розрахункових операцій №
від 05.06.2013 здійснено облік
загальної суми розрахунків на підставі
фіскального звітного чеку РРО № 0072
лише у розмірі 158017, 05 грн. Таким чином,
на думку податкового органу, позивачем
неоприбутковано суму готівки у розмірі
100 000, 00 грн.

З даним висновком податкового органу
погодився і суд першої інстанції,
зазначивши, окрім іншого, що вказані
обставини підтверджуються поясненнями
бухгалтера-касира ТОВ фірми "Тріумф"
ОСОБА_4, в присутності якої була
проведена фактична перевірка.

Колегія суддів, проаналізувавши в
сукупності долучені до матеріалів
справи докази та норми чинного, на
момент виникнення спірних
правовідносин, законодавства дійшла
висновку про наступне.

Так, правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг і його вимоги
поширюються на всіх юридичних осіб (їх
філії, відділення, інші відокремлені
підрозділи), а також на фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють операції з розрахунків
в готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг тощо, визначені
Законом України №265/95-ВР.

Для цілей даного Закону суб'єкти, які
здійснюють розрахункові операції,
визначаються як суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг.

Відповідно, усі підприємства, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
дотримуватися порядку проведення
розрахунків, встановленого Розділом II
Закону України №265/95-ВР, в тому числі і
виконувати вимоги п.9 ст.3 цього Закону,
які зобов'язують щоденно друкувати на
реєстраторах розрахункових операцій
(за виключенням автоматів з продажу
товарів (послуг) фіскальні звітні чеки
і забезпечувати їх зберігання в книгах
обліку розрахункових операцій.

Згідно п. 1 Указу Президента України
"Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки" у разі порушення юридичними
особами всіх форм власності, фізичними
особами - громадянами України,
іноземними громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються НБУ, до них
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу, зокрема за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Відповідно до п. 1.2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року N 637, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 р. за N 40/10320, оприбуткування готівки -
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій.

Пунктом 2.6 Положення визначено, що уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Як вбачається із статті 2 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", пункту 1.2 Положення, книга
обліку розрахункових операцій -
прошнурована і належним чином
зареєстрована в органах доходів і
зборів книга, що містить щоденні звіти,
які складаються на підставі
відповідних розрахункових документів
щодо руху готівкових коштів, товарів
(послуг) .

Виходячи з того, що законодавством під
"оприбуткуванням готівки" у разі
проведення готівкових розрахунків із
застосуванням РРО розуміється
своєчасне (у день одержання готівкових
коштів) здійснення обліку таких коштів
у повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО,
то не здійснення відповідних записів у
книзі обліку розрахункових операцій
згідно із Z-звітом у день одержання
готівкових коштів у порядку,
встановленому законодавством, не може
вважатися "оприбуткуванням готівки".

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО
оприбуткуванням готівки є сукупність
дій з фіксації повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО (даних розрахункової
книги) та відображення на їх підставі
готівки у книзі обліку розрахункових
операцій. При цьому невідображення
готівки у книзі обліку розрахункових
операцій після їх проведення із
застосуванням РРО є порушенням порядку
оприбуткування готівки.

Зазначений висновок суду узгоджується
із правовою позицією Верховного Суду
України по вирішенню спорів цієї
категорії, викладеною у постанові
Верховного Суду України від 11.12.2012 року
№28332537, врахування якої є обов'язковою у
розумінні ч. 1 ст. 244-2 КАС України.

Обґрунтовуючи свою правову позицію
позивач зазначив, що підприємством
проведено отриману 26.08.2013 року готівку
своєчасно та в повному обсязі через
зареєстрований, опломбований у
встановленому порядку та переведений у
фіскальний режим роботи реєстратор
розрахункових операцій, підклеїв
фіскальні звітні чеки про обсяг
готівки 26.08.2013 року у повній сумі
готівкових надходжень у розмірі 258017,05
грн. до книги обліку розрахункових
операцій, однак касиром не зовсім чітко
зазначено оприбутковану суму.

Колегією суддів, на виконання приписів
ст. 11 КАС України, було витребувано у
позивача та досліджено в судовому
засіданні оригінал книги обліку
розрахункових операцій з якої
встановлено, що позивачем здійснено
записи до книги обліку розрахункових
операцій та підклеєно відповідні
фіскальні звітні чеки за 26.08.2013 року, що
свідчить про відсутність мети
приховування (не оприбуткування)
виручки, однак, у розділі 2 графа 5 КОРО
посадовою особою позивача дійсно не
чітко відображено суму готівки за
26.08.2013 року на підставі фіскального
звітного чеку РРО № 0072.

З наданих в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції пояснень
представника позивача встановлено, що
сума готівки за 26.08.2013 року на підставі
фіскального звітного чеку РРО № 0072 на
момент проведення перевірки була
відображена посадовою особою позивача
в книзі обліку розрахункових операцій
саме у тому вигляді, в якому подано
копію в межі матеріалів даної
адміністративної справи. Зазначене не
заперечувалось представниками
відповідача під час розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що в
результаті аналізу вищенаведеного
запису в книзі ОРО по операції від
26.08.2013 року на підставі фіскального
звітного чеку РРО № 0072 неможливо дійти
висновку про однозначне відображення
повноважною особою позивача загальної
суми розрахунків на підставі
фіскального звітного чеку РРО № 0072
саме у розмірі 158017,05 грн., замість 258017,05
грн., враховуючи наступне.

Згідно п.4.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 № 88, помилки в первинних
документах, облікових регістрах і
звітах, що створені ручним способом
виправляються коректурним способом,
тобто неправильний текст або цифри
закреслюються і над закресленим
надписується правильний текст або
цифри. Закреслення здійснюється однією
рискою так, щоб можна було прочитати
виправлене.

Виправлення помилки повинно бути
обумовлено надписом "виправлено" та
підтверджено підписами осіб, що
підписали цей документ (п.4.4 Положення
№88).

Згідно п.8.5 Порядку, чинного на час
виникнення спірних правовідносин,
реєстрації та ведення книг обліку
розрахункових операцій і
розрахункових книжок, затвердженого
наказом ДПА України від 01 грудня 2000
року №614, виправлення записів у книзі
ОРО можуть бути зроблені тільки тими
особами, які здійснювали ці записи, або
особами, що виконують їх обов'язки.
Виправлення повинно завірятися
підписом відповідальної особи агента
та розповсюджувача (у першій частині
аркуша) або розповсюджувача (у другій
частині аркуша.

При цьому, під час перевірки будь-яких
порушень допущених позивачем з приводу
заповнення графи 4-6 від 26.08.2013 року на
підставі Z-звіту фіскального звітного
чеку РРО № 0072, за наявності
вищезазначених неточностей,
відповідачем не встановлено.

Колегія суддів критично оцінює
посилання відповідача на пояснення
бухгалтера-касира ТОВ фірми "Тріумф"
ОСОБА_4, оскільки з даних пояснень не
вбачається, що даною особою засвідчено
саме факт відображення в книзі ОРО суми
оприбуткованої готівки у розмірі 158017,05
грн. замість 258017,05 грн., а не в якості
помилки чи описки.

Разом з тим, на підтвердження того
факту, сума готівки у розмірі 258017,05 грн.
на підставі фіскального звітного чеку
РРО № 0072 була оприбуткована 26.08.2013 року
та інкасована ТОВ фірма "Тріумф" в банк,
позивачем також надано до матеріалів
справи належним чином засвідчені копії
касового ордеру № 414 від 26.08.2013 року,
видаткового касового ордеру від 26.08.2013
року та супровідної відомості 25/3 від
26.08.2013 року.

Виходячи з сукупності досліджених
доказів, пояснень, фактичних
встановлених обставин справи та
аналізу вищевикладених норм
матеріального права, колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність доводів податкового
органу щодо порушення позивачем п.2.6
гл.2 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті,
затвердженого Постановою Правління
Національного Банку України від 15.12.2004
року № 637, а саме: неоприбуткування
готівкових коштів в повній сумі їх
фактичних надходжень в Книзі обліку
доходів і витрат.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 8
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Колегія суддів звертає увагу на тому,
що відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини. Так, у
пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у
справі "Компанія "Вестберґа таксі
Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" Суд
визначив, що "…адміністративні суди,
які розглядають скарги заявників
стосовно рішень податкового
управління, мають повну юрисдикцію у
цих справах та повноваження скасувати
оскаржені рішення. Справи мають бути
розглянуті на підставі поданих
доказів, а довести наявність підстав,
передбачених відповідними законами,
для призначення податкових штрафів має
саме податкове управління.".

В той же час, відповідачем, під час
розгляду адміністративної справи, не
наведено об'єктивних доводів щодо
наявності в діях позивача ознак
неправомірності, як і не доведено
правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення №
від 28.04.2014 року про застосування
до ТОВ фірми "Тріумф" штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 500000,00 грн., а
тому колегія суддів приходить до
висновку щодо обґрунтованості
позовних вимог та наявності підстав
для його скасування.

Відносно позовних вимог щодо
скасування податкових повідомлень -
рішень 28.04.2014 року № та № ,
колегія суддів наступне.

Фактичною підставою для прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень слугували висновки
податкового органу, викладені в актах
перевірки № 0001/28/09/30513050, № 0002/28/09/30513050
від 15.04.2014 року, про порушення позивачем
вимог п. 12 ст. 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" внаслідок ведення з порушенням
встановленого законодавством порядку
обліку товарних запасів за місцем їх
реалізації та зберігання.

Судом встановлено, що під час
проведення фактичної перевірки у
період з 01.04.2014 року по 15.04.2014 року,
залишки товарних запасів станом на
02.04.2014 року за даними бухгалтерського
обліку підприємства були визначені
перевіряючими у натуральному та
грошовому виразі на підставі
розрахунків: сума відповідних
показників залишків товарних запасів
за даними бухгалтерського обліку
(згідно з інвентаризаційною відомістю
ТОФ фірми "Тріумф", наданої в ході
проведення перевірки) станом на 30.03.2014
року та надходження за період з 30.03.2014
року до 02.04.2014 року (згідно з накладними
на внутрішнє переміщення) і різниця
вибуття (згідно контрольних стрічок
реєстратора розрахункових операцій) за
такий період.

В матеріалах справи міститься лист ТОФ
фірми "Тріумф" № 01/10/04 від 10.04.2014 року на
адресу СДПІ у м. Харкові, відповідно до
якого на запит вих. № 3898/10/28-09-42-01-09 від
08.04.2014 року повідомлялось, що остання
інвентаризація була проведена 30.03.2014
року згідно Наказу № 95 від 20.01.2014 року. З
30.03.2014 року до початку фактичної
перевірки приходу товарів та їх
відвантаження не було.

Так, в ході проведення фактичної
перевірки у присутності
бухгалтера-касира ТОВ фірми "Тріумф"
ОСОБА_4, посадовими особами СДПІ ОВП у м.
Харкові МГУ Міндоходів в
господарському об'єкті
(складі-магазину), розташованому за
адресою: м. Харків, вул. Котлова, 185 було
здійснено зняття залишків
товарно-матеріальних цінностей.

В результаті співставлення залишків
товарних запасів, визначених на
підставі документів бухгалтерського
обліку та фактичних залишків товарних
запасів, виявлених під час перевірки,
встановлені надлишки товару на
загальну суму 287,48 грн. При цьому,
первинні документи на товар на суму 287,48
грн., зазначений у переліку в
"Відомості" - додатку № 3 до акту
фактичної перевірки, які б
підтверджували оприбуткування товару,
не були надані.

Крім того, під час проведення фактичної
перевірки посадовими особами, які
здійснювали перевірку, проводився
хронометраж господарських операцій в
господарському об'єкті (складі),
розташованого за адресою: Харківська
обл., Дергачівський р-н, смт.Мала
Данилівка, Кільцевий шлях, 3А. Як
свідчать матеріали хронометражу, ТОВ
фірмою "Тріумф" здійснювалась
господарська діяльність з оптової
торгівлі слабоалкогольними та
безалкогольними напоями, а саме продаж
(реалізація) товарів здійснювалась
суб'єктам господарювання роздрібної
торгівлі, іншим суб'єктам
господарювання по безготівковому
розрахунку на підставі первинних
документів (видаткових та
товарно-транспортних накладних).

В ході проведення фактичної перевірки
у присутності завідувача складу ТОВ
фірми "Тріумф" ОСОБА_5, посадовими
особами СДПІ ОВП у м. Харкові МГУ
Міндоходів в господарському об'єкті
(складі), розташованому за адресою:
Харківська обл., Дергачівський р-н,
смт.Мала Данилівка, Кільцевий шлях, 3А
було здійснено зняття залишків
товарно-матеріальних цінностей. Станом
на 01.04.2014 року встановлені фактичні
залишки товарних запасів, реалізація
яких здійснювалась ТОВ фірмою "Тріумф",
на загальну суму 3468282,20 грн., які знайшли
своє відображення в "Відомості" -
додатку № 3 до акту фактичної
перевірки.

В результаті співставлення залишків
товарних запасів, визначених на
підставі документів бухгалтерського
обліку та фактичних залишків товарних
запасів, виявлених під час перевірки,
встановлені надлишки товару на
загальну суму 450721,49 грн. При цьому,
первинні документи на товар на суму
450721,49 грн., зазначений у переліку в
"Відомості" - додатку № 3 до акту
фактичної перевірки, які б
підтверджували оприбуткування товару,
не були надані.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг
здійснювати продаж лише тих товарів,
які відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно ст. 6 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" облік товарних запасів
фізичною особою -суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) -у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Згідно ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" бухгалтерський
облік - процес виявлення, вимірювання,
реєстрації, накопичення, узагальнення,
зберігання та передачі інформації про
діяльність підприємства зовнішнім та
внутрішнім користувачам для прийняття
рішень.

Відповідно до Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 9 «Запаси»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України № 246 від 20.10.1999,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.11.1999 за N 751/4044, яке
визначає методологічні засади
формування у бухгалтерському обліку
інформації про запаси і розкриття її у
фінансовій звітності, розроблена
методологія та порядок визнання та
первісної оцінки запасів, оцінки
запасів на дату балансу та розкриття
інформації про запаси в примітках до
фінансової звітності.

Вказане Положення (стандарт) визначає
що запаси - це активи, які, зокрема, і
утримуються для подальшого продажу за
умов звичайної господарської
діяльності. Придбані (отримані) або
вироблені запаси зараховуються на
баланс підприємства за первісною
вартістю.

Разом з тим цим Положенням (стандартом)
безпосередньо не регламентовано
порядок організації та обліку запасів.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» питання
організації бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника (власників) або
уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.

Підприємство самостійно визначає за
погодженням з власником (власниками)
або уповноваженим ним органом
(посадовою особою) відповідно до
установчих документів облікову
політику підприємства; обирає форму
бухгалтерського обліку як певну
систему регістрів обліку, порядку і
способу реєстрації та узагальнення
інформації в них з додержанням єдиних
засад, встановлених цим Законом, та з
урахуванням особливостей своєї
діяльності і технології обробки
облікових даних; затверджує правила
документообороту і технологію обробки
облікової інформації, додаткову
систему рахунків і регістрів
аналітичного обліку; може виділяти на
окремий баланс філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік, з наступним
включенням їх показників до фінансової
звітності підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Дані
аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку на перше число
кожного місяця. При цьому самі
господарські операції повинні бути
відображені в облікових регістрах у
тому звітному періоді, в якому вони
були здійснені.

В контексті спірних правовідносин на
законодавчому рівні встановлений
обов'язок суб'єктів господарювання
вести облік товарних запасів за місцем
їх реалізації, проте виконання цього
обов'язку не можна пов'язувати з
наявністю за місцем реалізації товару
тих чи інших первинних документів.
Закон не визначає обов'язку особи
зберігати документи первинного обліку
(накладні) саме за місцезнаходженням
товару, оскільки їх наявність чи
відсутність жодним чином не свідчить
про ведення підприємством обліку
товарних запасів за місцем їх продажу.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" до суб'єктів господарювання,
що здійснюють реалізацію товарів які
не обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів, які не обліковані
за місцем реалізації та зберігання, за
цінами реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Аналізуючи зміст наведеного вище
положення ст.20 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" колегія суддів приходить до
висновку, що відповідальність у
вигляді штрафних санкцій на підставі
даної норми настає виключно за умови
доведення факту реалізації суб'єктом
господарювання товарів, не облікованих
у встановленому порядку.

Слід зазначити, що відповідальність за
неведення або ведення з порушенням
встановленого порядку обліку товарів
за місцем реалізації та зберігання, у
вигляді фінансових санкцій у розмірі
подвійної вартості необлікованих
товарів за цінами реалізації, було
передбачено ст. 21 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", однак, дана норма виключена на
підставі Закону України "Про внесення
змін деяких України у зв'язку з
прийняттям Податкового кодексу
України" № 2756-VI від 02.12.2010 року.

Враховуючи, що відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень,
всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України, під
час перевірки та судового розгляду
справи не доведено факту реалізації
ТОВ фірми "Тріумф" не облікованих у
встановленому порядку товарів, колегія
суддів приходить до висновку, що
податкові повідомлення-рішення №
від 28.04.2014 року, в частині
визначення штрафних (фінансових)
санкцій у відношенні ТОВ фірми "Тріумф"
в сумі 574,96 грн. (в оскаржуваній частині)
та № від 28.04.2014 року про
застосування до ТОВ фірми "Тріумф"
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
901442,98 грн. є неправомірними, у зв'язку з
чим позовні вимоги про їх скасування
підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 07.07.2014 року
по справі № 820/10078/14 не відповідає
вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки прийнята судом
першої інстанції з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції через порушення ним норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до ухвалення
неправильного рішення, підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позову.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку ч.1, ч. 6 ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4
ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
"Тріумф" задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 07.07.2014р.
по справі № 820/10078/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
"Тріумф" до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів від 28.04.2014 року:
№ , № та № в частині
фінансових санкцій за порушення
встановленого законодавство порядку
обліку товарних запасів в сумі 574,96 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Тріумф" (, місцезнаходження: 61020,
Харківська область, м. Харків, вул.
Китаєнка, 1, літ. "А-1") судові витрати у
розмірі 7308 ( сім тисяч триста вісім)
гривень 00 коп.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С. Повний текст постанови
виготовлений 28.10.2014 р.