Справа № 809/1737/14
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р.
Справа № 809/1737/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Шумея М.В.,

секретаря Хома О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача УДАІ УМВС
України в Івано-Франківській області
Бурчаковської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до УМВС України в
Івано-Франківській області, УДАІ УМВС
України в Івано-Фракнівській області
про визнання незаконними Наказів №193
від 28.02.2013 р. та №80 о/с від 01.03.2013 р., та
поновлення на посаді,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до УМВС
України в Івано-Франківській області,
УДАІ УМВС України в Івано-Фракнівській
області про визнання незаконними
Наказів №193 від 28.02.2013 р. та №80 о/с від
01.03.2013 р., та поновлення на посаді.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Наказом начальника УМВС України в
Івано-Франківській області від 01.03.2013 р.
№ 80 о/с позивач був звільнений з
органів внутрішніх справ на підставі
ст.64 п."є" Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ. Даний наказ
винесено з порушенням вимог чинного
законодавства України та процедури
звільнення, оскільки позивач перебував
у відпустці.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав з підстав наведених в
позовній заяві.

Представник відповідача УМВС України в
Івано-Франківській області в судове
засіданні не з"явився, подав суду
заперечення проти адміністративного
позову, просить справу розглядати в
його відсутності. Згідно поданого
заперечення підставою прийняття
рішення про застосування до ОСОБА_1
найсуворішого дисциплінарного
стягнення став факт вчинення ним
ганебного вчинку, зокрема вчинення
дорожньо-транспортної пригоди та не
надання належної допомоги
постраждалим, а з метою уникнення
подальшої відповідальності з місця
події скрився, тривалий час
переховувався від працівників
правоохоронних органів та слідства та
намагався перекласти відповідальність
на свого батька. При накладенні
дисциплінарного стягнення,
адміністрацією УМВС в області в
порядку ст.14 ЗУ "Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України", враховано тяжкість проступку
та обставини за яких його скоєно.
Просив відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Представник відповідача УДАІ УМВС
України в Івано-Фракнівській області
підтримала заперечення УМВС України в
Івано-Франківській області.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши
пояснення позивача, представника
відповідача, дослідивши подані докази,
суд вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Згідно матеріалів справи та
встановлених фактичних даних 19.09.2008
року наказом № 168 начальника УМВС
України в Івано-Франківській області
ОСОБА_1 був прийнятий інспектором ДПС
Калуського взводу при УДАІ УМВС
України в Івано-Франківській області. В
січні 2011 року ОСОБА_1 був переведений на
посаду інспектора з дізнання
відділення ДАІ Рожнятівського РВ УМВС
в Івано-Франківській області.

Загальний стаж роботи в правоохоронних
органах ОСОБА_1 складає 06 рокув, 09
місяців, 14 днів, звання - лейтенант
міліції.

Згідно з наказом № 17 від 25.02.2013 р.
Рожнятівського РВ УМВС України в
Івано-Франківській області інспектору
Кульпі М.М. надано чергову відпустку за
2013 рік.

01 березня 2013 року позивача було
звільнений з органів внутрішніх справ
на підставі ст.64 п."є" Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ. Причино звільнення
стало вчинення адміністративного
правопорушення під час перебування на
службі, а саме: керуючи автомобілем
VOLKSWAGEN GOLF, рухаючись автодорогою
сполученням Стрий-Чернівці, не
справившись із керуванням - ОСОБА_1
допустив зіткнення із автомобілями,
які стояли на узбіччі дороги.

26.02.2013 р. Долинською міжрайонною
прокуратурою за даним фактом порушено
кримінальне провадження № 0000008,
за ознаками злочину передбаченого ч.1
ст.286 КК України.

17.07.2013 р. прокуратурою
Івано-Франківської області порушене
Долинською міжрайонною прокуратурою
кримінальне провадження № 0000008
було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК
України - у зв'язку з відсутністю складу
кримінального правопорушення.

Адміністративне провадження, щодо
вчинення ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення передбаченого ст.ст.
122-4, 124 КУпАП розглядалось Болехівським
міським судом Івано-Франківської
області та згідно постанови від 01.11.2013
р. закрито у зв'язку із закінченням на
момент розгляду справи строку
накладення адміністративного
стягнення передбаченого ч.4 ст.38 КУпАП.

Відповідно п. «є» ст.64 до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ - «особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік): за
порушення дисципліни.

У відповідності до ст.147-1 КЗпП України
дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника.

На працівників, які несуть
дисциплінарну відповідальність за
статутами, положеннями та іншими
актами законодавства про дисципліну,
дисциплінарні стягнення можуть
накладатися також органами,
вищестоящими щодо органів, вказаних у
частині першій цієї статті.

Працівники, які займають виборні
посади, можуть бути звільнені тільки за
рішенням органу, який їх обрав, і лише з
підстав, передбачених законодавством.

При вирішенні питання щодо
правомірності оскаржуваних наказів
слід зазначити, що сутність службової
дисципліни, обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначено Законом України "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України" від 22.02.2006
року №3460, в редакції чинній на час дій
спірних правовідносин (далі по тексту -
Дисциплінарний статут).

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного
статуту, службова дисципліна - це
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту
дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Абзацом 1 статті 5 Дисциплінарного
статуту встановлено, що
відповідальність осіб рядового і
начальницького складу за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Згідно ст.7 ЗУ "Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України" службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового і
начальницького складу:
дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти
від протиправних посягань життя,
здоров'я, права та свободи громадян,
власність, довкілля, інтереси
суспільства і держави; поважати
людську гідність, виявляти турботу
про громадян і бути готовим у будь-який
час надати їм допомогу; дотримуватися
норм професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої
форми одягу, вітання та етикету; з
гідністю і честю поводитися в
позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють; берегти та підтримувати в
належному стані передані їй в
користування вогнепальну зброю,
спеціальні засоби, майно і техніку.

За порушення службової дисципліни,
згідно зі статтею 12 Дисциплінарного
статуту встановлено наступні види
дисциплінарних стягнень, які може бути
накладено на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, як: усне зауваження;
зауваження; догана; сувора догана;
попередження про неповну посадову
відповідність; звільнення з посади;
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; звільнення з органів
внутрішніх справ.

Отже, виходячи з аналізу вищевказаних
норм Закону України "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України" суд
приходить до переконання, що
звільнення з посади і органів
внутрішніх справ є видом
дисциплінарного стягнення, яке може
бути застосоване до особи рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, саме у
випадку недотриманя службової
дисципліни.

Згідно ст.14 Закону при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення
службової дисципліни начальник може
обмежитись усним попередженням особи
рядового або начальницького складу
щодо необхідності суворого
додержання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою
рядового або начальницького складу
незначного проступку з урахуванням
його нетяжкості, сумлінного ставлення
цієї особи до виконання службових
обов'язків, нетривалого перебування
на посаді (до шести місяців) та з інших
поважних причин начальник може
обмежитися раніше накладеним на таку
особу дисциплінарним стягненням.

При цьому суд звертає увагу, що
звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Згідно постанови Болехівського
міського суду від 01.11.2013 року по справі
№339/547/13-п, яка залишена без змін
постановою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 05.12.13
року встановлено факт вчинення ОСОБА_1
дорожньо-транспортної пригоди та
залишення місця дорожньо-транспортної
пригоди, до якої він причетний.

У відповідності до ч.4 ст.72 КАС України
вирок суду у кримінальному провадженні
або постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов"язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Як вбачається із постанов суду та
Висновку службового розслідування за
фактом порушення вимог
нормативно-правових актів окремими
працівниками Рожнятівського РВ УМВС
від 28.02.2013 року ОСОБА_1 не дотримано
обов"язків визначених ст.7 ЗУ "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України".

В той же час слід зазначити, що вчинення
позивачем адміністративного
проступку, тим самим допустивши
порушення ним службової дисципліни,
мало місце поза несенням служби.

Як вбачається із особової справи
ОСОБА_1 на момент звільнення позивача з
ОВС в останнього не знятих
дисциплінарних стягнень не було.

З урахуванням вимог статті 14 Закону та
наявності попередніх стягнень (сувора
догана, яка була знята), після порушення
ОСОБА_1 службової дисципліни,
дисциплінарне стягнення, що
накладається, повинно було бути більш
суворим, ніж попереднє, а зокрема
попередження про неповну посадову
відповідність; звільнення з посади;
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; звільнення з органів
внутрішніх справ.

Таким чином, на думку суду, відповідач,
при винесеннні оскаржуваних наказів,
застовував крайній захід
дисциплінарного впливу - звільнення з
органів внутрішніх справ, при тому, що
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода,
попередня поведінка особи, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо
говорять про доцільність засосування
до позивача одного з таких стягнень як
попередження про неповну посадову
відповідність; звільнення з посади;
пониження в спеціальному званні на
один ступінь.

А тому з огляду на вказане, суд
приходить до висновку, що оскаржувані
накази підлягають скасуванню з огляду
на занадту суворість застосованого
дисциплінарного стягнення.

Згідно ч.1, 2 ст.235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника згідно з
частиною першою статті 27 ЗУ "Про оплату
праці" визначається за правилами,
закріпленими у Порядку.

Із пункту 5 Порядку вбачається, що
основою для визначення загальної суми
заробітку, що підлягає виплаті за час
вимушеного прогулу, є розрахована
згідно з абзацом першим пункту 8 цього
Порядку середньоденна
(середньогодинна) заробітна плата
працівника.

Після визначення середньоденної
заробітної плати як розрахункової
величини для нарахування виплат
працівнику здійснюється нарахування
загальної суми середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, яка
обчислюється шляхом множення
середньоденної заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді (абзац другий
пункту 8 Порядку).

Згідно ч.2 ст.11 КАС УКраїни суд може
вийти за межі позовних вимог тільки в
разі, якщо це необхідно для повного
захисту прав, свобод та інтересів
сторін чи третіх особі, про захист яких
вони просять.

З урахуванням вимог норми вказаної
статті, слід зобов"язати відповідача
здійснити відрахування обов"язкових
платежів у державні цільові фонди,
оскільки це надасть можливість
зарахувати трудовий стаж за час
вимушеного прогулу до загального
трудового стажу.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до повного задоволення.

На підставі ст.124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 11, 158-160, 165 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати назаконним та скасувати
Наказ начальника УМВС України в
Івано-Франківській області №193 від
28.02.2013 року в частині п.1 резолютивної
частини.

Визнати назаконним та скасувати Наказ
начальника УМВС України в
Івано-Франківській області №80 о/с від
01.03.2013 року.

Поновити ОСОБА_1 в органах внутрішніх
справ на посаді інспектора із дізнання
відділення ДАІ Рожнятівського РВ УМВС
в Івано-Франківській області з 01.03.2013
року.

Стягнути з УМВС України в
Івано-Франківській області на користь
ОСОБА_1 середньоденний заробіток за час
вимушеного прогулу, але не більш як за
один рік.

Зобов'язати УМВС України в
Івано-Франківській області провести
встановлені законом відрахування до
Пенсійного фонду України та інших
спеціальних фондів, стягнути на
користь бюджету податок з отриманого
доходу.

Постанову суду в частині поновлення на
роботі та виплати заробітної плати в
межах суми стягнення за один місяць -
допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Шумей М.В.

Постанова складена в повному
обсязі 27.10.2014 року.