Справа № 817/976/14
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/976/14

22 жовтня 2014 року 16год. 59хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Зозулі
Д.П. за участю секретаря судового
засідання Минько Н.З. та сторін і інших
осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився,

відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Приватного вищого навчального
закладу "Міжнародний
економіко-гуманітарний університет
імені академіка С. Дем'янчука" до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинення певних дій та
стягнення надміру сплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ :

Приватний вищий навчальний заклад
"Міжнародний економіко-гуманітарний
університет імені академіка С.
Дем'янчука" звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинення певних дій та
стягнення надміру сплачених коштів.

До початку розгляду справи позивачем
було подано заяву про уточнення та
збільшення позовних вимог від 13.10. 2014
року та заяву про зміну позовних вимог
від 22.10. 2014 року. Відповідно до вказаних
заяв позивач сформував позовні вимоги
у наступній редакції:

"- визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області щодо відмови у
припиненні нарахування витрат на
фінансування різниці між сумою пенсій,
призначених згідно із Законом України
"Про наукову та науково-технічну
діяльність" і сумою пенсій, обчисленою
відповідно до інших законодавчих актів
відносно пенсіонерки ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне Рівненської
області припинити нараховувати
Приватному вищому навчальному закладу
"Міжнародний економіко-гуманітарний
університет імені академіка С.
Дем'янчука" витрати на фінансування
різниці між сумою пенсій, призначених
згідно із Законом України "Про наукову
та науково-технічну діяльність" і сумою
пенсій, обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів відносно
пенсіонерки ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1);

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне Рівненської
області вчинити дії щодо повернення
надміру сплачених коштів в розмірі 2395
грн. 13 коп.;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне Рівненської
області подати звіт про виконання
постанови по даній справі в
десятиденний строк з дня набрання нею
законної сили".

Позовні вимоги у зазначеній редакції
обґрунтовано тим, що 03.02. 2014 року
позивач звернувся до відповідача з
письмовою вимогою про припинення
нарахування витрат на фінансування
різниці між сумою пенсій, призначених
згідно із Законом України "Про наукову
та науково-технічну діяльність" і сумою
пенсій, обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів відносно
пенсіонерки ОСОБА_3. Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області відмовило у
припиненні нарахування зазначених
витрат через відсутність на те
обґрунтованим підстав.

Позивач вважає дану відмову
протиправною з огляду на наступне.

Так, зазначає, що управлінням ПФУ в м.
Рівне безпідставно зараховано до
науково-педагогічного стажу період
роботи ОСОБА_3 на посаді начальника
навчальної частини Університету.

Згідно п. 2 Переліку посад наукових
(науково-педагогічних) працівників
підприємств, установ, організацій,
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації, перебування на яких дає
право на призначення пенсії та виплату
грошової допомоги у разі виходу на
пенсію відповідно до ст. 24 Закону
України «Про наукову та
науково-технічну діяльність»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 04 березня 2004 року
№ 257, посада начальника (заступника)
навчальної частини (відділу) не
підпадає до посад наукових
(науково-педагогічних) працівників.

Також вказує, що Управлінням ПФУ в м.
Рівне невірно трактується зазначена в
цьому Переліку посада керівника
(завідуючого, начальника, директора),
заступника керівника наукового
підрозділу (інституту, частини, відділу
сектору, лабораторії, бюро групи).
Наукова частина (відділ) не є синонімом
навчальної частини (відділу). Це різні
структурні підрозділи навчального
закладу з різними напрямком і видом
роботи. Робота навчального відділу
(частини) - не відповідає змісту ст. 4
Закону України «Про вищу освіту» і не
відноситься до наукової
(науково-педагогічної) діяльності.

Відповідач адміністративний позов не
визнав та у письмових запереченнях
вказав, що постановою Кабінету
Міністрів України від 04.03. 2004 року № 257
затверджено вичерпний Перелік посад
наукових (науково-педагогічних)
працівників підприємств, установ,
організацій, вищих навчальних закладів
ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування
на яких дає право на призначення пенсії
та виплату грошової допомоги у разі
виходу на пенсію відповідно до статті 24
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність».

Наказом Міністерства освіти і науки
України від 24.11. 2008 року № 1064
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 07.04. 2009 року за № 315/16331)
затверджено Порядок нарахування до
наукового стажу, який дає право на
призначення пенсії та виплату грошової
допомоги у разі виходу на пенсію
відповідно до статті 24 Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», часу роботи наукових
(науково-педагогічних) працівників у
наукових установах, організаціях,
вищих навчальних закладах ІІІ-ІV рівнів
акредитації недержавної форми
власності.

Згідно із Законом України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи
(в тому числі науковий), є трудова
книжка. Отже, науково-педагогічний стаж
роботи наукового працівника ОСОБА_3
обчислено на підставі її трудової
книжки відповідно до вказаних
нормативних документів.

Зокрема: ОСОБА_3 - з 15.08. 1997 р. по 01.09. 1998 р.,
з 16.09. 2002 р. по 10.02. 2006 р., з 15.02. 2006 р. по 07.05.
2008 р. перебувала на посаді начальника
навчальної частини Університету,
перебування на яких дає право на
призначення пенсії у разі виходу на
пенсію відповідно до ст. 24 Закону
України «Про наукову та
науково-технічну діяльність».

В доповнення представник відповідача
зазначає, що відповідно до листа
Пенсійного фонду України від 27.05. 2009
року № 9392/02-30 щодо застосування Порядку
зарахування до наукового стажу, який
дає право на призначення пенсії та
виплату грошової допомоги у разі
виходу на пенсію відповідно до статті 24
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», часу
роботи наукових (науково-педагогічних)
працівників у наукових установах,
організаціях, вищих навчальних
закладах ІІІ-ІV рівнів акредитації
недержавної форми власності роз'яснено
наступне.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України від 09.02. 1999 р. № 1-рп/99, за
загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині 1 статті
58 Конституції України за якою дію
нормативно-правового акту в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший нормативно
правовий акт, під час дії якого вони
настали або мали місце. Тобто,
положення зазначеного Порядку не
поширюються на пенсіонерів із числа
наукових працівників, яким пенсія
призначена до набрання ним чинності
(до 18.04. 2009 р.).

Відповідач також зазначає, що
відповідно до п. 2 Переліку посад
наукових (науково-педагогічних)
працівників підприємств, установ,
організацій, вищих навчальних закладів
підприємств, установ, організацій,
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації, перебування на яких, дає
право на призначення пенсії та виплату
грошової допомоги у разі виходу на
пенсію відповідно до статті 24 Закону
України «Про наукову і науково -
технічну діяльність», затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.03. 2004 року № 257, у вищих навчальних
закладах III - IV рівнів акредитації
передбачені посади керівника
(завідуючого, начальника, директора),
заступника керівника (завідуючого,
начальника, директора) наукового
підрозділу (інституту, частини,
відділу, лабораторії, сектору, бюро,
групи).

Враховуючи вищенаведене, вважає, що
посада завідуючої та начальника
навчальної частини, навчального
відділу зараховується до наукового
стажу роботи та просить у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Представник позивача та представник
відповідача у судове засідання не
з'явилися, про дату, час, місце судового
засідання судом повідомлялися
належним чином. До початку судового
засідання подали клопотання про
розгляд справи за їх відсутності. Судом
не визнавалася обов'язковою участь
представників сторін в судовому
засіданні. За таких обставин, суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі представників сторін за
наявними у справі матеріалами.

Оскільки в судове засідання не
з'явилися усі особи, які беруть участь у
справі, то суд керуючись ч. 1 ст. 41 КАС
України не здійснює фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Дослідивши у відкритому судовому
засіданні подані письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що 03.02. 2014 року
позивач звернувся до відповідача з
письмовою вимогою № 09-08/393 про
припинення нарахування витрат на
фінансування різниці між сумою пенсій,
призначених згідно із Законом України
"Про наукову та науково-технічну
діяльність" і сумою пенсій, обчисленою
відповідно до інших законодавчих актів
відносно пенсіонерки ОСОБА_3 та в
10-денний термін перерахувати кошти в
розмірі 1836 грн. 39 коп., як надміру
сплачені (а.с. 7-9).

Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області листом №
2602/09 від 25.02. 2014 року відмовило у
припиненні нарахування зазначених
витрат та в поверненні надміру
сплачених коштів через відсутність на
те обґрунтованим підстав (а.с. 10-13).

Так, відповідно до пункту 5 Порядку
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів 3-4 рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність» та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.03. 2004 р. № 372 управлінням
Пенсійного фонду України в м. Рівне
приватному вищому навчальному закладу
«Міжнародний економіко-гуманітарний
університет імені академіка С.
Дем'янчука» систематично надсилаються
повідомлення про розрахунок сум витрат
на фінансування різниці між сумою
пенсій, призначених згідно із Законом
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» і сумою
пенсій, обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, зокрема стосовно
пенсіонера ОСОБА_3

Згідно ст. 47 Закону України «Про вищу
освіту» від 17 січня 2002 року № 2984-ІІІ
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) науково-педагогічні
працівники - особи, які за основним
місцем роботи у вищих навчальних
закладах третього і четвертого рівня
акредитації професійно займаються
педагогічною діяльністю у поєднанні з
науковою та науково-технічною
діяльністю.

Відповідно до ст.48 цього Закону посада
начальника (заступника) навчальної
частини не знаходиться у переліку
зазначених посад.

Згідно п. 2 Переліку посад наукових
(науково-педагогічних) працівників
підприємств, установ, організацій,
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації, перебування на яких дає
право на призначення пенсії та виплату
грошової допомоги у разі виходу на
пенсію відповідно до ст. 24 Закону
України «Про наукову та
науково-технічну діяльність»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 04 березня 2004 року
№ 257, посада начальника (заступника)
навчальної частини (відділу) не
підпадає до вищевказаних посад.

Суд погоджується із доводами позивача,
що Управлінням Пенсійного Фонду
України в м. Рівне невірно трактується
зазначена в цьому Переліку посада
керівника (завідуючого, начальника,
директора), заступника керівника
наукового підрозділу (інституту,
частини, відділу сектору , лабораторії,
бюро, групи). Наукова частина (відділ) не
є синонімом навчальної частини
(відділу). Це різні структурні
підрозділи навчального закладу з
різними напрямком і видом роботи.
Робота навчального відділу (частини) -
не відповідає змісту ст. 4 Закону
України «Про вищу освіту» і не
відноситься до наукової
(науково-педагогічної) діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність», яка надає визначення
основним термінам цього закону,
науково-педагогічна діяльність -
педагогічна діяльність у вищих
навчальних закладах, пов'язана з
науковою та (або) науково-технічною
діяльністю.

Згідно Положення про навчальну частину
ПВНЗ МЕГУ ім. академіка С. Дем'янчука -
цей підрозділ здійснює планування,
організацію і контроль навчального
процесу і таким чином, не пов'язаний з
професійною педагогічною і науковою
діяльністю.

Згідно листа Міністерства освіти і
науки України за № 93-106 від 30.12. 2009 р.
посада начальника навчальної частини
переліком посад наукових (науково -
педагогічних) працівників вищих
навчальних закладів 3-4 рівнів
акредитації, перебування на яких дає
право на призначення пенсії відповідно
до ст. 24 Закону України «Про наукову та
науково- технічну діяльність» не
передбачена.

Крім того, згідно чинного
законодавства основним документом для
визначення стажу наукової роботи є
трудова книжка. Якщо із записів у
трудовій книжці чітко не можна
визначити правовий статус наукової
установи, статус структурного
підрозділу, що підтверджує науковий
напрямок його діяльності, або з назви
посади безпосередньо не випливає її
науковий напрямок, додатково повинна
надаватися довідка (п. 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637).
Така довідка - підтвердження про
віднесення посади ОСОБА_3 до категорії
науково-педагогічних працівників
Університетом не надавалась.

Також, суду слід зазначити, що
відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 06.07. 2010 року
у справі № 2а-773/10/1770, яка набрала
законної сили відповідно до ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.06. 2013 року,
були встановлені обставини щодо
безпідставного включення у стаж роботи
який дає право на призначення пенсії
та виплату грошової допомоги у разі
виходу на пенсію відповідно до ст. 24
Закону України "Про наукову та
науково-технічну діяльність" стажу
роботи ОСОБА_3 на посадах начальника
(заступника) навчальної частини
(відділу) вищих навчальних закладів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відмова відповідача у припиненні
нарахування витрат на фінансування
різниці між сумою пенсій, призначених
згідно із Законом України "Про наукову
та науково-технічну діяльність" і сумою
пенсій, обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів відносно
пенсіонерки ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що
посада начальника (заступника)
навчальної частини (відділу)
відноситься до посад, перебування на
яких дає право на призначення пенсії
та виплату грошової допомоги у разі
виходу на пенсію відповідно до ст. 24
Закону України "Про наукову та
науково-технічну діяльність" не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства та є протиправною, а
позовні вимоги в цій частині слід
задовольнити.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне Рівненської
області припинити нараховувати
Приватному вищому навчальному закладу
"Міжнародний економіко-гуманітарний
університет імені академіка С.
Дем'янчука" витрати на фінансування
різниці між сумою пенсій, призначених
згідно із Законом України "Про наукову
та науково-технічну діяльність" і сумою
пенсій, обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів відносно
пенсіонерки ОСОБА_3, то суду слід
зазначити наступне.

Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України
адміністративний позов - звернення до
адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів або на
виконання повноважень у
публічно-правових відносинах.

Частиною 1 статті 6 КАС України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Із системного аналізу вищенаведених
законодавчих положень вбачається, що
метою та завданнями адміністративного
судочинства, зокрема, є захист та
поновлення уже порушених прав, свобод
та охоронюваних законом інтересів
особи, яка звернулась з відповідним
позовом до суду. Тобто захисту підлягає
уже порушене право, а не ті права та
інтереси, щодо яких наразі не відомо, чи
матиме місце їх порушення у
майбутньому чи ні.

У зв'язку з чим, рішення суду не може
бути прийнято на майбутнє, зокрема, із
зобов'язанням осіб утриматися від
вчинення певних дій, та не може
ґрунтуватися на припущеннях, домислах,
і фактичних обставинах, котрі на момент
його ухвалення, хронологічно ще не
відбулися, проте ймовірно можуть мати
місце у майбутньому, оскільки таке
рішення не буде ґрунтуватися на
приписах чинного законодавства та буде
суперечити законодавчо визначеним
принципам і завданням
адміністративного судочинства. Відтак
позов в цій частині задоволенню не
підлягає.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне Рівненської
області вчинити дії щодо повернення
надміру сплачених коштів в розмірі 2395
грн. 13 коп., то суду слід зазначити
наступне.

Відповідно до ч. 9 ст. 24 Закону України
"Про наукову та науково-технічну
діяльність" різниця між сумою пенсії,
призначеної за цим Законом, та сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних
наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів - за рахунок коштів
державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів - за рахунок
коштів цих підприємств, установ,
організацій та закладів, а також коштів
державного бюджету в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України. При цьому за рахунок коштів
державного бюджету науковим
(науково-педагогічним) працівникам
оплачується з розрахунку на одну особу
50 відсотків різниці пенсії,
призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів - за рахунок коштів
цих установ, організацій та закладів.

Механізм фінансування різниці між
сумою пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи визначено Порядком
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 372 від 24.03. 2004 року (далі - Порядок № 372).

Відповідно до п. 5 Порядку № 372 розмір
витрат на фінансування різниці у
розмірі пенсії за рахунок коштів
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації визначається у розрахунку
на рік органами Пенсійного фонду до 20
січня поточного року та протягом 10 днів
з дня призначення пенсії відповідно до
Закону України "Про наукову і
науково-технічну діяльність", про що
відповідному підприємству, установі,
організації або закладу відразу
надсилається повідомлення за зразком,
що додається.

Зазначені підприємства, установи,
організації та заклади самостійно
визначають суму, що підлягає до сплати
у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25
числа перераховують органу Пенсійного
фонду за своїм місцезнаходженням
відповідні кошти для фінансування
різниці у розмірі пенсії, призначеної у
минулому та поточному роках.

Таким чином, підставою для
відшкодування витрат на фінансування
різниці у розмірі пенсії за рахунок
коштів вищих навчальних закладів III-IV
рівнів акредитації є розрахунок органу
Пенсійного фонду та самостійно
визначена позивачем сума, що підлягає
до сплати у розрахунку на місяць.

Як вбачається з довідки Приватного
вищого навчального закладу
"Міжнародний економіко-гуманітарний
університет імені академіка С.
Дем'янчука" № 09-08/413 від 26.03. 2014 року
позивачем було отримано повідомлення
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області,
самостійно визначено суму, що підлягає
до сплати за місяць та перераховано
органу Пенсійного фонду відповідні
кошти для фінансування різниці у
розмірі пенсії, призначеної у минулому
та поточному роках (а.с. 14).

Вказані обставини підтверджено також
інформацією Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне Рівненської
області (а.с. 47, 48, 49).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивачем не надано суду жодного
доказу щодо оскарження чи скасування
розрахунку чи повідомлень Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області, які є законодавчо
визначеною підставою для сплати
позивачем спірних коштів.

Разом з тим, відповідачем вказується на
згоду позивача із вказаними у
повідомленнях сумами коштів, про що
свідчить їх добровільне перерахування.

Таким чином, позивачем не доведено
протиправність формування розрахунку,
що є підставою для сплати коштів, а
відповідачем підтверджено
правомірність отримання коштів.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в
частині зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області вчинити дії щодо
повернення надміру сплачених коштів в
розмірі 2395 грн. 13 коп. є безпідставними
та до задоволення не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне Рівненської
області подати звіт про виконання
постанови по даній справі в
десятиденний строк з дня набрання нею
законної сили, то суду слід зазначити
наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України
суд, який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

З вказаної норми процесуального закону
вбачається, що у силу принципу
офіційності суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, який програв справу і на
якого покладено певні обов'язки, подати
в установлений судом строк звіт про
виконання судового рішення. Це може
бути зроблено у тому ж самому судовому
рішенні (у резолютивній частині) або в
письмовій ухвалі.

Разом з тим, суду слід зазначити, що
вказана процесуальна форма контролю
адміністративного суду за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах передбачає судовий контроль за
ініціативою суду, що ухвалив
відповідне судове рішення у разі
покладення у рішенні певних обов'язків
на суб'єкта владних повноважень, який
програв справу.

Таким чином, оскільки вказані вимоги
вирішуються у порядку судового
контролю за ініціативою суду, що
ухвалив відповідне судове рішення та
враховуючи відсутність покладення у
рішенні певних обов'язків на суб'єкта
владних повноважень, то зазначені
позовні вимоги вважаються судом
безпідставними та до задоволення не
підлягають.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім того, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, а суд згідно
ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання
позивач частково довів суду
обґрунтованість позовних вимог, а
відповідач частково підтвердив
правомірність своїх дій.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача
порушеного права знайшов своє часткове
підтвердження в ході судового
розгляду, то поданий позов належить
задовольнити частково.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. Враховуючи
викладене та те, що позов задоволено
частково на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень,
позивачу слід присудити з Державного
бюджету України 36 грн. 54 коп. судового
збору, сплаченого згідно платіжного
доручення № 2319 від 26.03. 2014 року (а.с. 2).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області щодо відмови у
припиненні нарахування витрат на
фінансування різниці між сумою пенсій,
призначених згідно із Законом України
"Про наукову та науково-технічну
діяльність" і сумою пенсій, обчисленою
відповідно до інших законодавчих актів
відносно пенсіонерки ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у
зв'язку з тим, що посада начальника
(заступника) навчальної частини
(відділу) відноситься до посад,
перебування на яких дає право на
призначення пенсії та виплату грошової
допомоги у разі виходу на пенсію
відповідно до ст. 24 Закону України "Про
наукову та науково-технічну
діяльність".

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь позивача
Приватного вищого навчального закладу
"Міжнародний економіко-гуманітарний
університет імені академіка С.
Дем'янчука" із Державного бюджету
України судові витрати на суму 36
(тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зозуля Д.П.