Справа № 603/710/14-а
Суддя: Гудкова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/710/14-а
Провадження № 2-а/603/48/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р. Монастириський районний
суд Тернопільської області в складі
головуючого судді Гудкової Ю. Г. ,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28 до Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області про визнання дій
неправомірними та зобов»язання
нарахувати та виплатити щомісячне
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року позивачі звернулись
до Монастириського районного суду
Тернопільської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
Монастириському районі про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
нарахування і виплати їм підвищення до
пенсії з 01.01.2014 року не у відповідності
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» та зобов'язання
нарахувати та виплатити щомісячне
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" з 01.01.2014 року, а також
просять встановити строк для подання
відповідачем до суду звіту про
виконання постанови. У обґрунтування
заявлених вимог позивачі посилаються
на те, що віднесені до категорії дітей
війни, тому відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" мають право з 01 січня 2014 року на
доплату до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком. Тоді як
відповідачем доплати до пенсії
нараховувалися і виплачувались не у
належному розмірі, чим були порушені
їхні права. На підставі вищевказаного
просять визнати неправомірними такі
дії відповідача та зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області нарахувати та виплатити
доплати до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, починаючи
з 1 січня 2014 року, а також встановити
строк для подання відповідачем до суду
звіту про виконання постанови.

У судове засідання позивачі та їхній
представник ОСОБА_29 не з'явились, проте
до початку судового розгляду
представник позивача звернувся до суду
із письмовою заявою, у якій просив
справу розглядати в його відсутності
та відсутності позивачів.

Представник відповідача - Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області у судове засідання не з'явився,
проте до початку розгляду справи
подали суду письмову заяву, у якій
просять справу розглядати у їхній
відсутності.

Представником відповідача Слюсарчин
О.В. до суду подано письмові
заперечення на адміністративний позов,
згідно яких позовні вимоги не визнають
та просять у їх задоволенні відмовити.

У вищевказаних письмових запереченнях
представник відповідача посилається
на те, що позивачі у 2014 році отримують
надбавку як діти війни у розмірах,
визначених постановою Кабінету
Міністрів України, оскільки саме
Кабінет Міністрів України визначає
розмір соціальної доплати,
передбачений ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в межах
фінансових ресурсів на 2014 бюджетний
рік. Тоді як положення ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у редакції Закону України від
18.11.2004 року підлягав застосуванню
тільки до вступу в законну силу
постанови Кабінету Міністрів України
від 07.06.2011 року №745.

Вважають, що підстав для підвищення
пенсії позивачам немає, так як 01.01.2012
року набрала чинності постанова
Кабінету Міністрів України №1381 від
28.12.2011 року «Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення».

Постановою Кабінету Міністрів України
№112 від 25.03.2014 року «Про внесення змін
до деяких постанов Кабінету Міністрів
України з питань пенсійного
забезпечення» змінено пункт 4 даної
постанови і встановлено, що дітям війни
(крім тих, на яких поширюється дія
законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» і «Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
провадиться у розмірі 66,43 грн.

У обґрунтування своїх письмових
заперечень посилаються на Рішення
Конституційного Суду України від 26.12.2011
року №20-рп/2011 та від 25.01.2012 року №3-рп/2012,
висновками яких підтверджується
законність повноважень Кабінету
Міністрів України встановлювати
розміри пенсійних виплат. Також на те,
що у відповідності до п.6-7 Закону
України «Про Державний бюджет на 2014
рік» установлено, що норми положення
статей 5 та 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов»язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

На підставі вищенаведеного, просять
суд у задоволенні позову відмовити.

У відповідності до ч.4 ст.122 КАС України
суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Ухвалою Монастириського районного
суду Тернопільської області від 16.10.2014
року позовні вимоги позивачів до
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області про визнання дій
неправомірними та зобов»язання
нарахувати та виплатити щомісячне
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" з 01.01.2014 року по 07.03.2014 року
включно - залишено без розгляду

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає заявлені позовні вимоги такими,
що підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" до дітей
війни віднесені особи, які є
громадянами України, яким на час
закінчення Другої світової війни (2
вересня 1945 року) було менше 18 років.

Позивачі відносяться до категорії
«діти війни», користуються правами і
пільгами, встановленими Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни», знаходяться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області, як такі, що отримують пенсію за
віком, що підтверджується ксерокопіями
пенсійних посвідчень позивачів та
листа Управління Пенсійного фонду
України в Монастириському районі
Тернопільської області №1617/10 від
01.09.2014 року.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», який
набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Положенням ст.7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів
України від 28 грудня 2011 року № 1381 "Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення"
(із наступними змінами), встановлено, що
дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" і "Про жертви
нацистських переслідувань") до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", провадиться у розмірі 66,43
гривень (із змінами, внесеними згідно з
Постановою КМ № 112 від 25.03.2014).

Як убачається із листа Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області «Про розгляд адвокатського
запиту» №1617/10 від 01.09.2014 року,
адресованому адвокату ОСОБА_29,
позивачам з 01 січня 2014 року по час
надання відповіді виплачувалось
щомісяця підвищення до пенсії,
встановлене ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
відповідності до п. 4 Постанови
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2011 року № 1381 "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення" - у розмірі
66,43 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

За положеннями ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" (в
редакції від 28 грудня 2007 року на
підставі Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України") дітям війни (крім тих, на
яких поширюється дія Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Ветеранам війни, які
мають право на отримання підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, відповідно до цього
Закону та Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" дане підвищення
провадиться за їх вибором згідно з
одним із законів.

Разом з тим Рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнані неконституційними,
серед іншого, положення підпункту 2
пункту 41 розділу ІІ Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", якими було
змінено редакцію ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Внаслідок цього була відновлена
редакція ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", за якою
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30% від
мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 14 червня 2011 року №
3491-6 «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» та Законом України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік»
встановлено, що у 2011 (з 23.07.2011 року) та у
2012 роках норми і положення, зокрема,
статей 5 та 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2011,
2012 роки.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення, зокрема, статей 5 та 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Отже, визначення порядку та розмірів
виплат вказаним категоріям громадян у
2013 році делеговано Кабінету Міністрів
України - порядок та розмір виплат
дітям війни визначалися постановою
Кабінету Міністрів України №1381 від
28.12.2011 року.

Згідно ст.3 Бюджетного кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто, пункт 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» діяв протягом
бюджетного року та його дія
закінчилася 31.12.2013 року.

Законом України «Про Державний бюджет
на 2014 рік» від 16.01.2014 року № 719-VII, що
набрав чинності з 01.01.2014 року (п. 1
Прикінцевих положень Закону),
обмеження щодо застосування положень
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» в редакції від
01.01.2006 року не встановлені.

Проте, Закон України «Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31.07. 2014 року №
1622-VII, яким доповнено Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет на 2014 рік» від 16.01. 2014
року № 719-VII, пунктом 6-7, встановив, що
норми і положення статей 5 та 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Даний Закон набув чинності 03.08.2014 року у
зв'язку з опублікуванням в «Голосі
України», № 146.

Таким чином, у період з 01.01.2014 року по
02.08.2014 року підлягають застосуванню
норми Закону України " Про соціальний
захист дітей війни " без будь-яких
обмежень.

Що ж стосується посилання у
адміністративному позові на частину 4
ст.9 КАС України, якою визначено, що у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу, суд зазначає наступне.

Так як 03.08.2014 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" від 31.07. 2014 року № 1622-VII, яким
доповнено Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет на 2014
рік» від 16.01. 2014 року № 719-VII, пунктом 6-7,
що описаний по тексту вище, з вказаного
часу виплата щомісячного підвищення до
пенсії дітям війни здійснюється у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Саме у даному випадку суд вважає
слушними посилання відповідача у
письмових запереченнях на Рішення
Конституційного Суду України від 25.01.2012
року у справі №3-рп/2012, згідно якого
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії можуть
бути визначені як законами України, так
і іншими нормативно-правовими актами,
зокрема актами Кабінету Міністрів
України. А отже, з 03.08.2014 року підвищення
до пенсії дітям війни здійснюється в
розмірі, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України.

У своєму Рішенні Конституційний Суд
України виходив з того, що надання
Верховною Радою України права Кабінету
Міністрів України встановлювати у
випадках, передбачених законом,
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України. Отже, Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Європейський суд з прав людини у
рішенні від 09.10.1979 року по справі «Ейрі
проти Ірландії» констатував, що
здійснення соціально-економічних прав
людини значною мірою залежить від
становища в державах, особливо
фінансового. Такі положення
поширюються й на питання допустимості
зменшення соціальних виплат, про що
зазначено в рішенні Європейського суду
з прав людини у справі «Кйартан
Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2012
року.

У відповідності до ст.22 Загальної
декларації прав людини розміри
соціальних виплат і допомоги
встановлюються з урахуванням
можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у своєму
рішенні «Великода проти України» від
03.06.2014 року зазначив, що законодавчі
норми щодо пенсійного забезпечення
можуть змінюватись, а відповідне
судове рішення не може бути гарантією
проти таких змін у майбутньому.

У даному Рішенні Суду зазначено, що суд
також не може дійти висновку, що
передавши Кабінету Міністрів України
право на встановлення розміру
соціальних пільг, Парламент України
діяв у порушення якихось положень
Конвенції.

Згідно вищевказаного рішення
Європейського суду з прав людини,
зменшення пенсії заявниці очевидно
було обумовлено міркуваннями
економічної політики та фінансовими
труднощами, з якими зіткнулась держава.
За відсутності будь-яких доказів щодо
протилежного та визнаючи, що
держава-відповідач має широке поле
свободи розсуду щодо досягнення
балансу між правами, що є предметом
спору, та економічною політикою. Суд не
вважає, що таке зменшення було
непропорційним переслідуваній меті
або що воно поклало надмірний тягар на
заявницю.

Суд не приймає до уваги посилання
представника відповідача, викладені у
письмових запереченнях на позов,
оскільки Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік" до
набрання чинності 03.08.2014 року Законом
України «Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" від 31.07.2014 року № 1622-VII, не було
надано повноважень Кабінету Міністрів
України визначати розмір та порядок
застосування положень ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", виходячи з наявного фінансового
ресурсу бюджету на 2014 рік.

На підставі зазначеного суд вважає
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування і виплати позивачам станом
до 02.08.2014 року включно підвищення до
пенсії як дітям війни у розмірі,
передбаченому постановою Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 2011 року
№1381 "Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення" (із наступними змінами),
оскільки вищу юридичну силу над
підзаконними актами, яким є зазначена
постанова №1381, мають закони, яким є
Закон України "Про соціальний захист
дітей війни", до статті 6 якого не
вносились зміни іншими законами
України щодо зменшення дітям війни
підвищення виплати пенсії.

Таким чином, при визначенні розміру
доплати до пенсії позивачам з 01.01.2014
року по 02.08.2014 року включно слід було
керуватися розміром надбавки,
визначеним у редакції ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" - 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

На час виникнення спірних
правовідносин розмір мінімальної
пенсії за віком був визначений ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", згідно якої мінімальна
пенсія за віком дорівнює розміру,
визначеного законом, прожиткового
мінімуму, встановленого для осіб, що
втратили працездатність.

За ст. 2 Закону України "Про прожитковий
мінімум" прожитковий мінімум
застосовується, крім іншого, для
встановлення розмірів мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
державний бюджет України на 2014 рік"
було встановлено на 2014 рік прожитковий
мінімум в розрахунку на місяць на
особу, що втратила працездатність, в
сумі 949 гривень.

Таким чином 30% від прожиткового
мінімуму на особу, що втратила
працездатність, становить у 2014 році 284,70
грн.

Враховуючи, що фактично позивачі
отримують підвищення до пенсії у
розмірі, визначеному п. 4 Постанови
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2011 року № 1381 "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення" (із
наступними змінами), що становить 66,43
грн., замість розміру, визначеного ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", то суд вважає, що заявлені
позовні вимоги підлягають до
задоволення частково шляхом визнання
неправомірними дій відповідача щодо
нарахування і виплати позивачам
підвищення до пенсії з 08.03.2014 року до
02.08.2014 року включно не у відповідності
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» в редакції від
18.11.2004 року, а також зобов»язання
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області нарахувати і виплатити з 08
березня 2014 року по 02 серпня 2014 року
включно підвищення до пенсії в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням встановленого
законодавством розміру прожиткового
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність, та із
врахуванням фактично виплачених сум. У
задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Що ж стосується вимоги позивачів
встановити строк для подання
відповідачем до суду звіту про
виконання постанови, то суд вважає у
даному випадку за недоцільне
зобов»язувати відповідача подати звіт
про виконання судового рішення,
враховуючи, що рішення суду є
обов»язковим для виконання суб'єктом
владних повноважень, зазначене не є
позовною вимогою, даний вид судового
контролю є правом, а не обов»язком суду.

При цьому суд враховує, що за правилами
ч. 9 ст. 267 КАС України особа-позивач, на
користь якої ухвалено постанову суду,
має право подати до суду першої
інстанції заяву про визнання
протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду.

Ухвалою Монастириського районного
суду Тернопільської області від 15.09.2014
року в порядку ст.88 КАС України
відстрочено сплату судового збору у
вищевказаній адміністративній справі
до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи зазначене судові
витрати по справі слід віднести в
рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 98, 99, 100,
159-167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28 до
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області про визнання дій
неправомірними та зобов»язання
зобов'язання нарахувати та виплатити
щомісячне підвищення до пенсії
відповідно до Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області щодо нарахування і виплати
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28 підвищення до пенсії з
08 березня 2014 року по 02.08.2014 року включно
не у відповідності до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в редакції від18.11.2004 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Монастириському районі
Тернопільської області нарахувати і
виплатити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком як дитині
війни, відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» з
урахуванням встановленого
законодавством розміру прожиткового
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність, за період з 08
березня 2014 року по 02 серпня 2014 року
включно, з відрахуванням фактично
проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

На постанову може бути подана
апеляційна скарга до Львівського
апеляційного адміністративного суду
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови через Монастириський
районний суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Копію постанови надіслати сторонам по
справі.

Суддя: Ю. Г. Гудкова