Справа № 2а-1670/11436/11
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/7331/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Рибченка А.О,

Юрченко В.П.

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу
Кременчуцького міськрайонного центру
зайнятості (далі - Центр) на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 7 червня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Центру до
ОСОБА_2, третя особа: КП «Кременчуцький
міжрайонний Навчально-курсовий
комбінат» (далі - Комбінат),

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2011 року Центр звернувся до
суду з адміністративним позовом про
стягнення з ОСОБА_2 коштів за
професійне навчання, у розмірі 832,94 грн.,
та виплаченої у період навчання
матеріальної допомоги, у розмірі 2 585,80
грн.

На обґрунтування позову зазначив, що
ОСОБА_2 безпідставно відмовився від
запропонованої роботи за одержаною
професією (спеціальністю), у зв'язку з
чим був зобов'язаний відшкодувати
витрати Центру за його професійне
навчання, включаючи суму матеріальної
допомоги у період навчання.

13 березня 2012 року постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 7 червня 2012 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суди попередніх
інстанції зазначили, що робота,
запропонована Центром ОСОБА_2, не
відповідає вимогам статті 7 Закону
України «Про зайнятість населення»,
оскільки йому запропонували роботу,
яке не входила до його компетенції.

Центр звернувся із касаційною скаргою
про скасування постанови Полтавського
окружного адміністративного суду та
ухвали Харківського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про задоволення
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 28.03.2010 року між
Центром та ОСОБА_2 був укладений
договір № 00100 щодо перепідготовки
його у Комбінаті за професією оператор
котельні другого розряду.

Відповідно до умов договору ОСОБА_2 був
зобов'язаний приступити у визначені
строки до занять, пройти повний курс
навчання, оволодіти професійними
знаннями та навичками, скласти
кваліфікаційні іспити чи інші форми
контролю знань.

Центр був зобов'язаний виплачувати
ОСОБА_2 щомісяця згідно з чинним
законодавством матеріальну допомогу в
період професійної підготовки,
перепідготовки та підвищення
кваліфікації, а також у разі проведення
навчання не за місцем проживання -
оплатити вартість проїзду до
навчального закладу і у зворотному
напрямку, добові під час перебування у
дорозі, а також проживання.

30 березня 2011 року Комбінатом був
виданий наказ №18 щодо зарахування
ОСОБА_2 до програми перепідготовки на
посаді оператора котельні другого
розряду. Відповідно до наказу
Комбінату № 48 15.07.2011 року ОСОБА_2
закінчив навчання.

15 липня 2011 року Кваліфікаційна
(екзаменаційна) комісія Комбінату
прийняла рішення щодо допуску ОСОБА_2
до обслуговування парових і
водогрійних котлів, працюючих на
газоподібному паливі.

15 серпня 2011 року Центр видав ОСОБА_2
направлення на працевлаштування в
Холдингову компанію «АвтоКраз» на
посаду оператора котельні.

30 вересня 2011 року ХК «АвтоКраз»
прийняла наказ № 388 щодо прийняття
ОСОБА_2 на роботу за строковим трудовим
договором на період сезонних робіт з
3.10.2011 року до 30.04.2012 року.

При проходженні інструктажу з охорони
праці та пожежної безпеки ОСОБА_2
дізнався, що не має відповідних
повноважень та необхідної
кваліфікації для обслуговування
котельні, що працює на твердому паливі,
оскільки ним пройдена перепідготовка з
допуском до обслуговування парових і
водогрійних котлів, працюючих на
газоподібному паливі, у зв'язку з чим
він був вимушений відмовитися від
запропонованої роботи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застрахованим особам у
період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби зайнятості
виплачується матеріальна допомога у
період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації відповідно до умов
надання допомоги по безробіттю та в
розмірах, передбачених статтями 22 і 23
цього Закону, і не підлягає зменшенню.
Виплата матеріальної допомоги
здійснюється з першого дня навчання.
Тривалість виплати матеріальної
допомоги зараховується до загальної
тривалості виплати допомоги по
безробіттю і не може її перевищувати.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що за період з 30.03.2011 року до
15.07.2011 року Центр виплатив ОСОБА_2
матеріальну допомогу у період
професійного навчання, у розмірі 2585,80
грн., та витрати за його навчання, у
розмірі 832,94 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та Пункту 28 «Порядку
надання матеріальної допомоги у період
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації безробітного»,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України №
308 від 20.11.2000 року, у разі
припинення професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби зайнятості без
поважних причин або відмови працювати
за одержаною професією (спеціальністю)
із застрахованих осіб стягується сума
витрат на професійну підготовку,
перепідготовку або підвищення
кваліфікації.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що робота,
запропонована ОСОБА_2, не входила до
його компетенції та не відповідає
вимогам статті 7 Закону України «Про
зайнятість населення», виконання якої
призвело б до порушення техніки
безпеки, оскільки вимоги до оператора з
обслуговування котельні, що працює на
твердому паливі, а не на газоподібному
суттєво різняться між собою.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 7 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Рибченко А.О.

Юрченко В.П.