Справа № 815/3875/14
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/3875/14

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції:
Вовченко О. А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представників:

апелянта - ОСОБА_1,

відповідача - Мальцева Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на ухвалу Одеського окружного
адміністративного суду від
11.07.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3
до Південної митниці Міндоходів,
Інспектора оперативного відділу
управління БК та ПМП Південної митниці
Міндоходів Цекова В'ячеслава
Євгеновича, про визнання протиправними
дії та визнання нечинною реєстрацію
митної декларації, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Південної митниці
Міндоходів, Інспектора оперативного
відділу управління БК та ПМП Південної
митниці Міндоходів Цекова В'ячеслава
Євгеновича, про визнання протиправними
дій та визнання нечинною реєстрацію
митної декларації.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що 31 липня 2013 року,
перетнув митний кордон України за
митною декларацією від 31 липня 2013 року,
де у графі «Напрямок переміщення» ним
було позначено мету переміщення
транспортного засобу особистого
користування через митний кордон
України, як «транзит», про існування
іншої митної декларації і про факт
внесення її до Єдиної автоматизованої
інформаційної системи митних органів
України ОСОБА_3 дізнався під час
судового засідання у Малиновському
районному суді міста Одеси 25 червня 2014
року. Тому, на думку позивача, причина
пропуску строку на оскарження дій
посадових осіб Південної митниці
Міндоходів з незаконної реєстрації у
Єдиній автоматизованій інформаційній
системі митних органів України митної
декларації ОСОБА_3 від 31 липня 2013 року,
де у графі «Напрямок переміщення»
ОСОБА_3 помилково було зазначено мету
переміщення транспортного засобу
особистого користування через митний
кордон України, як «тимчасовий ввіз», є
поважною та може бути поновлений в
порядку статті 102 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 11.07.2014 року
позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою
місцевого суду, ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі зазначає, що судом порушено
норми процесуального права. На думку
апелянта, суддя місцевого суду порушив
вимоги ст. 99, 100 КАС України, що є
підставою для скасування ухвали про
залишення позову без розгляду та
постановлення нової ухвали з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 31.07.2013 року позивачем
особисто заповнено митну декларацію
про тимчасовий ввіз на територію
України автомобіля марки "Ауді А-6" ,
зареєстрованому у Республіці Болгарія
(а.с.7).

Того ж дня інспектором оперативного
відділу управління БК та ПМП Південної
митниці Міндоходів Цековим В.Є.
складено протокол про порушення митних
правил № 0778/50000/13 (а.с.9), в якому
зазначено підставу оформлення
протоколу - це те, що громадянин України
ОСОБА_3 при тимчасовому ввезенні на
митну територію України автомобілю
іноземної реєстрації заявив митному
органу, що він є громадянином Болгарії.

Примірник протоколу ОСОБА_3 отримав
31.07.2013 року, що підтверджується його
підписом на даному протоколі.

Як вбачається з матеріалів справи
(а.с.3-5), до суду з адміністративним
позовом ОСОБА_3
звернувся 03.07.2014 року (вх. № 3831/14).

Частиною 1 статті 99 КАС України
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Зазначеною статтею визначаються
строки звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом з
метою досягнення юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом -
проміжок часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів. Дотримання строку звернення
з адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах, яка
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Разом із адміністративним позовом
подано клопотання про поновлення
строку на звернення до
адміністративного суду, яке
обґрунтоване тим, що в провадженні
Малиновського районного суду міста
Одеси знаходиться справа № 521/17264/13-а за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Південної митниці Міндоходів про
скасування постанови у справі про
порушення митних правил.

Апелянт і в позові і в апеляційній
скарзі наполягає на тому, що йому стало
відомо лише 25 червня 2014 року в судовому
засіданні у Маліновському районному
суді м. Одеси про існування
зареєстрованої митної декларацію
ОСОБА_3 від 31 липня 2013 року, де у графі
«Напрямок переміщення» ОСОБА_3
помилково було зазначено мету
переміщення транспортного засобу
особистого користування через митний
кордон України, як «тимчасовий ввіз»,
тому він 03.07.2014р. звернувся з
адміністративним позовом щодо
визнання протиправними дій та визнання
нечинною реєстрацію цієї митної
декларації.

Однак судова колегія вважає доводи
апелянта безпідставними та такими, що
не відповідають обставинам справи, з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
31.07.2013 приблизно о 09 годин 25 хвилин в
зону митного контролю пункту пропуску
«Виноградівка» митного поста «Ізмаїл»
Південної митниці Міндоходів прибув
легковий автомобіль Ауді А6, 2002 р.в.,
болгарської реєстрації, д/н НОМЕР_1,
який прямував з Болгарії в Україну під
керуванням громадянина ОСОБА_3. Для
митного оформлення громадянин ОСОБА_3
надав паспорт громадянина Болгарії
НОМЕР_3 від 24.04.2013.

В ході здійснення митного контролю та
оформлення вищевказаного автомобіля
було виявлено паспорт громадянина
України на ім'я ОСОБА_3 серії НОМЕР_4,
виданий 05.09.2000, Белградським РВ УМВС
України в Одеській обл., згідно з яким
він зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1 ст.2 Закону України
№2235-111 «Про громадянство України» від
18.01.2001, якщо громадянин України набув
громадянство (підданство) іншої
держави або держав, то у правових
відносинах з Україною він визнається
лише громадянином України. Якщо
іноземець набув громадянство України,
то у правових відносинах з Україною він
визнається лише громадянином України.

Відповідно до положень Закону України
від 21.01.1994 № 3857-ХІІ „ Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України", п.17 Порядку централізованого
оформлення, видачі, обміну,
пересилання, вилучення, повернення
державі, знищення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13.03.2013 №185, а
також п.5.3 Порядку розгляду в
дипломатичних представництвах або
консульських установах України за
кордоном клопотань громадян України,
які виїхали за її межі тимчасово, про
залишення на постійне проживання за
кордоном, затвердженого наказом
Міністерства закордонних справ
України від 22.11.1999 року № 201,
документом, що підтверджує постійне
проживання громадянина України за
кордоном, є паспорт громадянина
України для виїзду за кордон зі штампом
„Постійне проживання" або таким
написом (з відміткою про дату внесення
та із зазначенням посади і прізвища
особи, яка його внесла), який
скріплюється підписом посадової особи
та печаткою відповідного
територіального підрозділу
Міністерства закордонних справ
України або дипломатичного
представництва чи консульської
установи України за кордоном.

Таким чином, станом на 31.07.2013 громадянин
ОСОБА_3 був громадянином України та мав
постійне місце проживання на території
України, отже мав статус
громадянина-резидента.

Відповідно до ч.3 ст.380 Митного кодексу
України від 13.03.2012 №4495-VI тимчасове
ввезення громадянами-резидентами
транспортних засобів особистого
користування, що класифікується за
товарними позиціями 8702, 8703, 8704
(загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно
УКТ ЗЕД та причепів до них товарної
позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД
дозволяється на строк до одного року
під письмове зобов'язання про їх
зворотне вивезення за умови письмового
декларування в порядку, передбаченому
законодавством України для громадян,
після сплати всіх митних платежів, які
відповідно до закону підлягають сплаті
при імпорті таких транспортних
засобів.

Під час дослідження митної декларації
заповненої 31.07.2013 громадянином ОСОБА_3
зазначено, що він прямує з Болгарії до
України, у графі «документ,
посвідчуючий особу» зазначено -
паспорт НОМЕР_2 (громадянина Болгарії),
а у графі напрямок переміщення
відзначено «тимчасовий в'їзд».

Крім того, ввезення громадянином
ОСОБА_3 автомобіля Ауді А6, кузов, 2002 р.в.,
болгарської реєстрації, д/н НОМЕР_1 на
території України в режимі
«тимчасового ввезення»
підтверджується інформацією Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби та відбитком штампу «Під
митним контролем», у якому вказано
режим переміщення «імпорт».

Дана декларація та наявна в ній
інформація була внесена у Єдину
автоматизовану інформаційної системи
Держмитслужби та виявлений паспорт
громадянина України та ухилення від
сплати митних зборів стали підставами
для складання протоколу про порушення
митних правил у відношенні громадянина
ОСОБА_3 та виведення його зі смуги руху
«зелений коридор» у смугу руху
«червоний коридор».

У зв'язку з виявленими порушеннями
закону, відносно ОСОБА_3 31.07.2013 року було
складено протокол про порушення митних
правил №0778/50000/13, в якому позивач
особисто двічі розписався та отримав
примірник протоколу. При цьому в
зазначеному протоколі чітко визначено
порушення позивачем ч.3 ст.380 МК України
та сума неоплачених митних платежів,
які б підлягали сплаті при ввезені
зазначеного транспортного засобу
громадянином-резидентом, попередньо
визначена в розмірі 107696,36 грн.

Після чого позивач заповнив іншу митну
декларацію як громадянин України та
його було пропущено на територію
України з метою транзиту під
зобов'язання про вивезення автомобіля
за межі митної території України у
строки передбачені ст. 95 Митного
кодексу України .

Таким чином, з огляду на встановлені
обставини, судова колегія погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
позивачу починаючи з 31.07.2013 року було
відомо про встановлення порушення саме
по тимчасовому ввезенні на митну
територію України автомобілю, він
особисто складав, заповнював та
надавав співробітникам митниці як
першу так і другу митні декларації,
ОСОБА_3 був обізнаний про складання
протоколу про порушення митних правил,
який був винесений саме у зв'язку
поданням позивачем саме той
декларації, реєстрацію якої в цьому
позові він просить скасувати, тому
адміністративний позов, поданий ОСОБА_3
03.07.2014 року з пропуском шестимісячного
строку, встановлено ст.ст.99 КАС
України.

Відповідно до вимог ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та винесено ухвалу з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції, відповідно до вимог ст. 200
КАС України, залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а ухвалу Одеського
окружного адміністративного суду від
11.07.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після складання
повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та
підписано 20.10.2014 року

Головуючий: суддя
Л.Є.Зуєва

суддя
О.А.Шевчук

суддя
А.Г.Федусик