Справа № 2а-6665/11/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа №
128069/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представника позивача Кульчак І.Є.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Миколаївського районного
центру зайнятості на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2011 року у справі за позовом
Миколаївського районного центру
зайнятості до ОСОБА_2, третя особа -
Приватне підприємство «ВЮМ» про
стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Миколаївський районний центр
зайнятості 09.06.2011 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до ОСОБА_2,
третя особа - Приватне підприємство
«ВЮМ», в якому просив стягнути кошти у
розмірі 3 390,49 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Миколаївський
районний центр зайнятості оскаржив
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити. Вимоги за апеляційною
скаргою обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції були недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального права. Зазначає, що у
період перебування на обліку у центрі
зайнятості з 19.05.2008 до 31.10.2008 відповідач
отримав соціальні послуги (допомогу з
безробіття на суму 3191,14 грн.) та
(навчання в Державному комунальному
підприємстві "Західний
експертно-технічний центр" за
професією оператор котельні, на що були
витрачені кошти на суму 199,35 грн.), не
повідомивши про факт працевлаштування
з 01.06.2008 у ПП "ВЮМ", що слугувало
отримання ним відповідного доходу.

Згідно п.2 ст.36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" відповідач був
зобов'язаний вчасно інформувати
державну службу зайнятості про цю
обставину, як таку, що не давала йому
права перебувати на обліку, як
безробітному та отримувати соціальні
послуги.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні вимоги апеляційної
скарги заперечили та просили залишити
її без задоволення.

Представник позивача в судовому
засідання вимоги апеляційної скарги
підтримав та просив її задовольнити.

Представник третьої особи в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце апеляційного розгляду був
повідомлений належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до ст.196
КАС України, вважає за можливе
розглядати справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, відповідача та
його представника, дослідивши наявні в
справі матеріали та доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, на основі
наявних у справі доказів, колегія
суддів приходить до переконання, що
подану апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції - без змін з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
доказів про працевлаштування ОСОБА_2 не
здобуто, матеріальна допомога в сумі 3
390,46 грн. нарахована правильно, а тому
позовні вимоги є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
вважаючи, що він відповідає нормам
матеріального права та фактичним
обставинам справи з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи 19.05.2008 року
ОСОБА_2 на підставі власноручно
написаної заяви надано статус
безробітного.

З копії трудової книжки ОСОБА_2 НОМЕР_1
видно, що запис щодо працевлаштування
відповідача на ПП «ВЮМ» охоронником -
відсутній.

Відповідно до довідок №23 від 08.09.2009
року та №40 від 06.09.2010 року видно, що
ОСОБА_2 на ПП «ВЮМ» не працював,
документи щодо його працевлаштування
відсутні. Також це підтверджується і
витягом щодо дати прийому трудових
книжок та вкладишів до неї та табелем
використання робочого часу за червень
2008 року згідно з якими видно
відсутність прізвища відповідача,
натомість зазначається прізвище
ОСОБА_4

Зазначені обставини підтверджені в
суді першої інстанції представником
третьої особи, а саме те що при
винесенні наказу №12 від 01.06.2008 року
була допущена помилка і що фактично на
підприємство був працевлаштований
ОСОБА_4

Згідно з актом перевірки №13-02-005/0071 від
25.01.2010 року проведеною територіальною
державної інспекцією кадрів ПП «ВЮМ»
Дучимінської М.Я. та бухгалтера Присташ
Г.П., що призвели до помилкового
включення ОСОБА_2 в наказ №12 від 01.06.2008
року про прийняття на роботу та в
подальшому направлення відомостей в
ДПІ м. Борислава з прізвищем
відповідача, останнім було оголошено
догану.

Крім цього, перевіркою Миколаївського
ГУ МВС України у Львівській області та
Миколаївської міжрайонної прокуратури
Львівської області, встановлено, що
відповідно до відмовних матеріалів
332-0866 та наглядового провадження
№71пр-2009 видно, що згідно постанови від
26.09.2009 року та від 24.09.2009 року про
відмову у порушенні кримінальної
справи відносно ОСОБА_2 за фактом
заподіяння майнової шкоди
Миколаївському районному центру
зайнятості на суму 3 390,46 грн.
відмовлено, у зв'язку з тим, що доказів
про працевлаштування ОСОБА_2 не
здобуто, матеріальна допомога в сумі 3
390,46 грн. нарахована правильно.

Статтею 1 Закону України "Про
зайнятість населення" встановлено, що
зайнятість - це діяльність громадян,
пов'язана із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм доход у грошовій
або іншій формі.

Згідно ст.25 Закону України "Про
зайнятість населення" держава створює
умови незайнятим громадянам у
поновленні їх трудової діяльності та
забезпечує їм такі види компенсацій,
зокрема, виплата в установленому
порядку допомоги по безробіттю.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про
зайнятість населення" передбачено, що
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до п.2 п.3 ст.36 Закону "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно п.6 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 20
березня 2006 p. №357 у разі встановлення
центрами зайнятості належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

У зв'язку з виявленням факту подання
недостовірних даних, що мало місце під
час одержання допомоги по безробіттю,
відповідно до п.5 п.п.5.5 абзацу 1 Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітним
підприємницької діяльності від 20.11.2000
року №307 виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою чи іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає правильним висновок щодо
відмови в задоволенні позову, так як
позивачем не надано доказів
працевлаштування відповідача, а тому
позовні вимоги заявлені безпідставно.

У відповідності до ст.69 ч.1, 2 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Миколаївського
районного центру зайнятості залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2011 року у справі №2а-6665/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
ухвали в повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М.
Старунський

Судді
В.М.
Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 21.10.2014
року.