Справа № 2а-1313/10/1570
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 р. Справа № 2а-1313/10/1570

Категорія: 3.7.2 Головуючий в 1 інстанції:
Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Одеської міської
ради, Інспектора ДПС роти ДПС ВДАІ м.
Одеси при Управлінні Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
Нашинського Дмитра Миколайовича, УДАІ
ГУМВС України в Одеській області,
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору особа на стороні
позивача ОСОБА_4, третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів Товариства з
обмеженою відповідальністю "Паркінг
Люкс" про визнання протиправним та
скасування рішення Одеської міської
ради №41-V від 27.06.2006р. "Про внесення
доповнень до рішення Одеської міської
ради від 20.04.2004р. №2376-IV "Про нову
редакцію Правил благоустрою території
міста Одеси, забезпечення в ньому
чистоти і порядку", яким доповнено
рішення Одеської міської ради від
20.04.2004р. №2376-IV "Про нову редакцію Правил
благоустрою території міста Одеси,
забезпечення в ньому чистоти і порядку
"Додатком №3 "Порядок примусового
переміщення транспортних засобів в
місті Одесі", визнання протиправними
дій УДАІ ГУ МВС України в Одеській
області щодо примусового переміщення
18.03.2008р. автомобіля OPEL VEKTRA 1991 року
випуску, державний номер НОМЕР_1,
належного ОСОБА_2, та стягнення з
Одеської міської ради та УДАІ ГУМВС
України в Одеській області в
солідарному порядку матеріальної
шкоди у розмірі 491,60грн. та моральної
шкоди у розмірі 5000 грн., -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Одеської міської
ради, Інспектора ДПС роти ДПС ВДАІ м.
Одеси при Управлінні Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
Нашинського Дмитра Миколайовича, УДАІ
ГУМВС України в Одеській області,
зазначивши в якості третіх осіб ОСОБА_4,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Паркінг Люкс», в
якому просив визнати незаконним
Порядок примусового переміщення
транспортних засобів в м. Одесі,
затверджений рішенням Одеської
міської ради № 41-V від 27.06.2006 року,
визнати протиправними дії інспектора
ДПС роти ДПС ВДАІ м. Одеси при УДАІ
ГУМВС в Одеській області, відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
Рішення Одеської міської ради №41-V від
27.06.2006р. "Про внесення доповнень до
рішення Одеської міської ради від
20.04.2004р. №2376-IV "Про нову редакцію Правил
благоустрою території міста Одеси,
забезпечення в ньому чистоти і
порядку", яким доповнено рішення
Одеської міської ради від 20.04.2004р. №2376-IV
"Про нову редакцію Правил благоустрою
території міста Одеси, забезпечення в
ньому чистоти і порядку" додатком №3
"Порядок примусового переміщення
транспортних засобів в місті Одесі", є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню з огляду на те, що фактично
ним введено додаткові обмеження прав
власності, які відповідно до діючого
законодавства можуть встановлюватися
лише законами України, тоді як Одеська
міська рада такими повноваженнями не
наділена.

УДАІ ГУМВС України в Одеській області
позов не визнало, надало письмові
заперечення де зазначено, що евакуація
належного ОСОБА_2 автомобіля VEKTRA" 1991
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
була проведена силами ТОВ
"Паркінг-Люкс" виключно за рішенням
Одеської міської ради, яким
встановлено Порядок примусового
переміщення транспортних засобів в
місті Одесі. Також, позивачем були
порушені умови користування дорогами
та вулицями міста шляхом паркування
автомобіля у забороненому місці, тому
територіальна громада, на думку
Управління, має право усувати
порушення її прав будь-якими способами,
які не заборонені цивільним
законодавством, та вимагати
відшкодування завданої її порушником
шкоди.

Рішення місцевих органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування щодо благоустрою
території певного населеного пункту є
обов'язковим для виконання розміщеними
на цій території підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами, які на ній проживають. У
зв'язку з чим, та з огляду на те, що
ОСОБА_2 здійснив зупинку автомобіля в
забороненому Правилами дорожнього
руху місці, інспектор ДПС роти ДПС ВДАІ
м. Одеси при УДАІ ГУМВС України в
Одеській області Нашинський Д.М., у
межах наданих йому повноважень, та з
суворим дотриманням норм діючого
законодавства України, надав до
заступника міського голови інформацію
щодо можливості усунення причин та
умов, які створюють перешкоди для
належного забезпечення зручних та
безпечних умов руху автомобілем VEKTRA" 1991
року випуску, державний номер НОМЕР_1,
та здійснив заходи по припиненню
правопорушення.

Таким чином, у зв'язку з вищевикладеним
та на виконання Порядку примусового
переміщення транспортних засобів в м.
Одесі, затвердженого Рішенням Одеської
міської ради від 27.06.2006р. №41-V,
автомобіль VEKTRA" 1991 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_2 був евакуйований працівниками
ТОВ "Паркінг-Люкс" до штрафмайданчика,
за адресою: м. Одеса, вул.
Розкидайлівська, 67.

Одеська міська рада та Інспектор ДПС
роти ДПС ВДАІ м. Одеси при Управлінні
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області Нашинський Дмитро Миколайович
у судове засідання суду першої
інстанції не з'явились.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасувано рішення
Одеської міської ради №41-V від 27.06.2006р.
"Про внесення доповнень до рішення
Одеської міської ради від 20.04.2004р. №2376-IV
"Про нову редакцію Правил благоустрою
території міста Одеси, забезпечення в
ньому чистоти і порядку", яким
доповнено рішення Одеської міської
ради від 20.04.2004р. №2376-IV "Про нову
редакцію Правил благоустрою території
міста Одеси, забезпечення в ньому
чистоти і порядку" Додатком №3 "Порядок
примусового переміщення транспортних
засобів в місті Одесі"; визнано
протиправними дії УДАІ ГУ МВС України в
Одеській області щодо примусового
переміщення 18.03.2008р. належного ОСОБА_2
автомобілю "OPEL VEKTRA" 1991 року випуску,
державний номер НОМЕР_1. В іншій частині
позову відмовлено.

Додатковою постановою Одеського
окружного адміністративного суду від 31
жовтня 2012 року стягнуто з Одеської
міської ради та УДАІ ГУМВС України в
Одеській області на користь ОСОБА_2 в
солідарному порядку матеріальну шкоду
у розмірі 491,60 грн.

Додатковою постановою Одеського
окружного адміністративного суду від 30
листопада 2012 року стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_2 документально підтверджені
судові витрати у загальному розмірі
2.639,18 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позову про відшкодування
завданої моральної шкоди ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права ставить
питання про зміну постанови суду
першої інстанції, стягнувши з Одеської
міської ради та УДАІ ГУМВС України в
Одеській області в солідарному порядку
моральну шкоду у розмірі 5.000,00 грн.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню та рішення суду підлягає
зміні з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачу - ОСОБА_2 на праві власності
належить автомобіль марки "OPEL VEKTRA",
державний номер НОМЕР_1, 1991року випуску,
що підтверджується відповідним
Свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу Серії НОМЕР_2 від
18.02.2003р.

Судом також з'ясовано, що 18.03.2008р.
близько 20год. 40хв., керуючи зазначеним
транспортним засобом, позивач - ОСОБА_2
здійснив зупинку на вулиці
Пушкінській,8, та залишив його на
нетривалий час.

На виконання Рішення Одеської міської
ради №41-V від 27.06.2006р. "Про внесення
доповнень до рішення Одеської міської
ради від 20.04.2004р."№2376-ІV "Про нову
редакцію Правил благоустрою території
міста Одеси забезпечення в ньому
чистоти і порядку", яким був
затверджений "Порядок примусового
переміщення транспортних засобів у
місті Одесі", автомобіль було
евакуйовано на штрафмайданчик ТОВ
"Паркінг Люкс" за адресою: м.Одеса, вул.
Розкидайлівська, 67.

З метою повернення автомобіля ОСОБА_2,
на підставі отриманого рахунку для
оплати, сплатив на користь ТОВ "Паркінг
Люкс" суму коштів у загальному розмірі
491,60 грн., з яких 121,60 грн. -виклик
евакуатора, 250,00 грн.
-вантажно-розвантажувальні роботи, 70,00
грн. -вартість перевезення на 7км., 50,00
грн. -зберігання автомобіля протягом
доби.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

В силу положення пп. 2 ч. 1 ст. 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право змінити постанову
суду.

Згідно з ст. 201 КАС України, підстави для
зміни постанови або ухвали суду
першої інстанції є: правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права; вирішення не всіх позовних вимог
або питань.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу,
позивач послався на те, що судом першої
інстанції було застосовано закон, який
не підлягає застосуванню, а саме ст. 2371
КЗпП України, оскільки позивач не
знаходиться в трудових
правовідносинах з відповідачами. Крім
того, на думку апелянта, оскільки судом
була встановлена протиправність дій
відповідачів, то це і є доказом
завдання моральної шкоди.

Таким чином, поставивши в апеляційній
скарзі питання про стягнення з
відповідачів відшкодування завданої
моральної шкоди, апелянт фактично
стверджує про неправомірність рішення
суду першої інстанції в цій частині та
просить суд апеляційної інстанції
прийняти нове рішення, що, в розумінні
положень ст. 201 КАС України, виключає
можливість зміни рішення суду першої
інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що як правильно
послався суд першої інстанції під
моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб,
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Крім цього, розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому,
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що встановлення обставин
протиправності дій відповідачів не
доказом завдання моральної шкоди.

Вирішуючи справу в цій частині, судом
першої інстанції встановлено, що
позивачем не надано суду жодних
доказів на підтвердження заподіяння
йому відповідачами моральної шкоди у
вигляді моральних чи фізичних
страждань, погіршення стану здоров'я,
тощо, а також не надано ґрунтовних
пояснень та доказів на підтвердження
того, з яких саме міркувань виходив
позивач визначаючи спірну суму
завданої, за його твердженням,
відповідачем, моральної шкоди у
розмірі 5.000,00 грн.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з доводом апеляційної
скарги щодо помилкового застосування
судом першої інстанції до спірних
правовідносин в частині відшкодування
моральної шкоди положень ст. 2371 КЗпП
України, оскільки положення цієї норми
закону регулюють питання
відшкодування моральної шкоди особам,
які перебувають у трудових
правовідносинах та у зв'язку з
виконанням трудових обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 не перебуває в трудових
правовідносинах ні з Одеською міською
радою, а ні з УДАІ ГУМВС України в
Одеській області. Свої позовні вимоги в
частині відшкодування моральної шкоди
позивач обґрунтовує незаконними
рішеннями, дією чи бездіяльністю
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування при
здійсненні ними своїх повноважень.

Питання відшкодування моральної шкоди
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади
або органу місцевого самоврядування
при здійсненні ними своїх повноважень
врегульовано цивільним
законодавством, зокрема положеннями
Глави 82 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
ОСОБА_2 про зміну рішення суду першої
інстанції та стягнення на його користь
5.000,00 грн. в якості відшкодування
моральної задоволенню не підлягає, а
рішення суду першої інстанції підлягає
зміні з підстав відмови в задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2012 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Одеської міської
ради, Інспектора ДПС роти ДПС ВДАІ м.
Одеси при УДАІ ГУМВС України в Одеській
області Нашинського Д.М., УДАІ ГУМВС
України в Одеській області, за участю
третіх осіб ОСОБА_4, ТОВ "Паркінг Люкс"
змінити з підстав вказаних в
мотивувальній частині рішення.

Постанова суду набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій сторонам, які беруть участь у
справі, та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складення постанови у
повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя /підпис/ Єщенко
О.В.

суддя /підпис/ Димерлій О.О.

суддя /підпис/ Романішин В.Л.