Справа № 816/3322/14
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/3322/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лі Н. А.,

представника позивача - Посьмашна Т. С.,

представника відповідача - Гаспарян С.
С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Комунального підприємства
"Кременчукводоканал" Кременчуцької
міської ради до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2014 року позивач Комунальне
підприємство "Кременчукводоканал"
Кременчуцької міської ради звернувся
до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення - рішення від 10 липня 2014
року № /1413.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що висновки
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області в акті перевірки №
1675/16-03-22-01-08/03361655 від 23 червня 2014 року, що
стали підставою для винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення, є
безпідставними та такими, що винесені з
порушенням норм чинного законодавства
України, оскільки позивач вважає, що
проведені господарські операції зі
спірним контрагентом є реальними,
товарними, такими, що відповідають
нормам чинного законодавства, на
підтвердження чого надав первинну
бухгалтерську документацію. Тому,
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення підлягає скасуванню в повному
обсязі.

Представник позивача вимоги позовної
заяви підтримав, просив суд їх
задовольнити.

Відповідач в письмових запереченнях
зазначив, що під час перевірки було
встановлено, що позивач здійснював
господарські операції з придбання
товарів у ПП "Словенія плюс". В той же
час, діяльність вказаного контрагента,
за твердженням відповідача, була
спрямована на здійснення операцій,
пов'язаних з наданням податкової
вигоди третіх осіб. Також, відповідач
зауважив, що до перевірки позивачем не
надані документи, що підтверджують
відповідність отриманого товару
встановленим стандартам та технічну
документацію, яка встановлює вимоги до
його якості, а порядок транспортування
(фізичного переміщення) указаних
активів не підтверджено
товарно-транспортними накладними. З
огляду на викладене в письмових
запереченнях, відповідач приходить до
висновку, що оскаржуване податкове
повідомлення - рішення прийнято на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачений Конституцією та
законами України.

Представник відповідача у судовому
засіданні просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши представників
позивача та відповідача, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Комунальне
підприємство "Кременчукводоканал"
Кременчуцької міської ради
(ідентифікаційний код 03361655,
місцезнаходження: 39602, Полтавська обл.,
м. Кременчук, пров. Героїв Бреста, 35-а)
зареєстроване як юридична особа 13
червня 1996 року /а. с. 6/, перебуває на
обліку в податкових органах та є
платником податку на додану вартість з
28 липня 1997 року відповідно до свідоцтва
№ 100038303 від 28 квітня 2007 року.

Видами діяльності підприємства
позивача за КВЕД-2010 є: 36.00 - забір та
постачання води; 37.00 - каналізація,
відведення й очищення стічних вод; 43.22 -
монтаж водопровідних мереж, систем
опалення та кондиціонування; 49.39 - інший
пасажирський наземний транспорт, н. в.
і. у., 49.41 - вантажний автомобільний
транспорт, 42.21 - будівництво
трубопроводів відповідно до довідки
АБ № 597632 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(ЄДРПОУ) /а. с. 6/.

На підставі наказу Кременчуцької ОДПІ
№ 1825 від 06 червня 2014 року, направлення
від 06 червня 2014 року № 1630/16-03-22-01
посадовими особами податкового органу
було проведено позапланову
документальну виїзну перевірку КП
"Кременчукводоканал" Кременчуцької
міської ради з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ "Український
ресурс" за період червень, липень 2011
року та ПП "Словенія плюс" за період
червень, липень, вересень 2013 року у
зв'язку з наданням неповної відповіді
на запит № 3046/10 від 06 лютого 2014 року /а.
с. 7-25/.

За наслідками перевірки Кременчуцькою
ОДПІ складено Акт № 1675/16-03-22-01-08/03361655 від
23 червня 2014 року, згідно із висновками
якого встановлено порушення вимог
пункту 44.1 статті 44, пункту 198.3 статті 198,
пунктів 201.1, 201.4, 201.6, 201.7 статті 201
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено ПДВ всього на
суму 5 000,00 грн.

Позивач не погодився з висновками
вказаного акту та подав до
Кременчуцької ОДПІ заперечення /а. с. 28/.
Листом від 07 липня 2014 року вих. № 16508/10
відповідач повідомив КП
"Кременчукводоканал" про те, що
висновки, викладені в акті перевірки,
правомірні та ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства /т. 1 а.с. 28-33/.

На підставі висновків Акта перевірки
№1675/16-03-22-01-08/03361655 від 23 червня 2014 року,
відповідачем 10 липня 2014 року прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/1413, яким КП "Кременчукводоканал"
Кременчуцької міської ради збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на додану вартість у
розмірі 7500,00 грн, в тому числі за
основним платежем 5 000,00 грн та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 2500,00
грн /т. 1 а.с. 26/.

Позивач не погодився із зазначеним
податковим повідомленням-рішенням у
зв'язку із чим оскаржив його до суду.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному
податковому повідомленню-рішенню суд
виходить з наступного.

Підставою для нарахування позивачеві
податкового зобов'язання з ПДВ на суму
5000,00 грн стали господарські операції з
ПП «Словенія Плюс».

Відповідно до статті 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

З аналізу вказаних правових норм та
обставин справи суд приходить до
висновку, що для включення КП
"Кременчукводоканал" до складу
податкового кредиту відповідних сум
податку на додану вартість достатніми
підставами мають бути: придбання ним
товарів (робіт, послуг); використання
зазначених товарів, робіт та послуг у
межах господарської діяльності; сплата
чи нарахування сум податку на додану
вартість у зв'язку з таким придбанням,
належним чином оформлена первинна
бухгалтерська документація.

Також, суд зауважує, що статтею 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
визначено, що господарська операція -
це дія або подія, що викликає зміни у
структурі активів і зобов'язань,
власному капіталі підприємства. Таким
чином, юридичний аспект вчинених
господарських дій або подій не входять
до складу поняття "господарська
операція" (бухгалтерський чи
економічний ефект).

Відповідно до частини другої статті 3
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірник, ґрунтуються на
даних бухгалтерського обліку.

Згідно з вимогами статті 4 цього Закону
одним із принципів бухгалтерського
обліку є превалювання суті над формою,
тобто операції обліковуються
відповідно до їх суті, а не лише з
урахуванням юридичної форми.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Між позивачем та ПП «Словенія Плюс»
укладено договір поставки від 01.04.2013
№4698 за умовами якого, останній
зобов'язався поставити позивачеві люки
легкі /т. 1 а. с. 34-36/.

ПП «Словенія Плюс» зареєстроване в
якості суб'єкта господарювання
Чугуївською районною державною
адміністрацією Харківської області
28.03.2008 та з 02.04.2008 взяте на облік
платника податків /том 1 а. с. 40, 42-45/. З 28
січня 2013 року ПП «Словенія Плюс» є
платником ПДВ /т. 1 а.с. 39/.

Видами діяльності ПП «Словенія Плюс» є
неспеціалізована оптова торгівля,
діяльність посередників у торгівлі
товарами широкого асортименту,
вантажний автомобільний транспорт,
складське господарство, транспортне
оброблення вантажів, інша допоміжна
діяльність у сфері транспорту /т. 1 а. с.
37-38, 41-46/.

На підтвердження фактичного
здійснення господарських операцій з ПП
«Словенія Плюс» у червні, липні 2013 року
позивачем надано договір поставки,
видаткові та податкові
накладні,прибуткові ордери, платіжні
доручення, накладні на внутрішнє
переміщення /т. 1 а. с. 34-36, 46-53, 97-110/.

Позивач придбав у ПП «Словенія Плюс»
люки легкі з метою їх подальшим
використанням у своїй господарській
діяльності.

Придбаний у контрагента товар позивач
використовував у власній
господарській діяльності на
підтвердження чого позивачем надано
заявки на люки легкі, звіти про рух
матеріалів, акти контрольної перевірки
інвентаризації цінностей /т. 1, а. с. 126-251,
т. 2 а.с. 1-32, 33-49/.

На підставі вищезазначеного позивачем
сформовано кредит з ПДВ у розмірі 5000,00
грн.

Відповідачем, відповідно до акту
перевірки та письмових заперечень,
реальність господарських операцій між
позивачем та контрагентом ПП "Словенія
Плюс" (ідентифікаційний код 35069443)
заперечується, зокрема, з підстав
відсутності товарно-транспортних
накладних.

У ході судового розгляду справи судом
встановлено, що відповідно до пункту 2.2.
договору поставки №4698 від 01.04.2013,
поставка продукції здійснюється
постачальником /т. 1, а.с. 34/.

З огляду на те, що на підтвердження
господарських правовідносин між КП
«Кременчукводоканал» Кременчуцької
міської ради та ПП «Словенія Плюс»
позивачем надано первинні документами
бухгалтерського обліку, документи щодо
фактичного використання придбаного
товару у власній господарській
діяльності, а самим договором обов'язок
поставки товару покладено на
контрагента, суд приходить до висновку,
що відсутність товарно-транспортних
накладних не може бути єдиною
підставою для висновків про
відсутність документального
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій з придбання
товару.

Таким чином, наявні у справі докази в їх
сукупності, надають підстави для
висновку про реальність господарських
взаємовідносин між КП
«Кременчукводоканал» Кременчуцької
міської ради та ПП «Словенія Плюс» з
придбання товарів.

Відповідачем, відповідно до акту
перевірки та письмових заперечень,
реальність господарських операцій між
позивачем вищезазначеним контрагентом
заперечується, серед іншого, з тих
підстав, що податковим органом
отримано акт ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова від 07 листопада 2013
року № 263/20-10-22-03/35069443 про неможливість
проведення зустрічної звірки щодо
підтвердження формування податкових
зобов'язань та податкового кредиту ПП
"Словенія Плюс" згідно податкової
декларації з податку на додану
вартість за липень 2013 року, яким,
зокрема, встановлено непідтвердження
взаємовідносин ПП "Словенія плюс" з
постачальниками та покупцями, їх вид,
обсяг, якість та розрахунки згідно
податкової декларації з податку на
додану вартість за липень 2013 року.

З цього приводу суд зазначає, що
належними та допустимими в розумінні
ст.124 Конституції України, ст.70 КАС
України доказами факту вчинення
платником податків нікчемного
правочину або факту відображення в
обліку показників господарських
операцій, які в дійсності не відбулись,
можуть бути або обвинувальний вирок
суду по кримінальній справі (або діяння
платника податків по протиправному
заволодінню майном іншої особи або
ухиленню від сплати податків, є
об'єктивною стороною злочинів,
передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК
України).

Між тим, у ході розгляду справи
відповідачем не подано до суду жодних
доказів порушення кримінальної справи
відносно посадових (службових) осіб
платника податків або за викладеними в
акті фактами діяльності платника
податків, наявності обвинувального
вироку суду.

Окрім того, суд при вирішенні спору
вважає за необхідне взяти до уваги
приписи ч.4 ст.70 КАС України, де
зазначено, що обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

При цьому, суд зауважує, що в силу
закону отримання податковим органом
акту перевірки чи акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки, в яких викладені висновки про
вчинення непідтвердження
господарських операцій або
відображення в звітності показників
господарських операцій, які фактично
не відбулись, не звільняє такий
податковий орган від виконання
обов'язку по самостійному встановленню
та доведенню факту вчинення платником
податків порушення закону, позаяк ані
акт перевірки, ані довідка зустрічної
звірки не має преюдиціального значення
та не є документами, що достовірно та
безсумнівно підтверджують обставини
фактичної дійсності.

Суд також звертає увагу на те, що
позивач та його контрагент, в силу
положень Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", є окремими
суб'єктами права зі статусом юридичної
особи, а відтак за змістом Податкового
кодексу України позивач та контрагенти
позивача є окремими платниками податку
на додану вартість. За таких обставин,
межі юридичної відповідальності
кожного платника ПДВ, яка (слід
розуміти - відповідальність)
відповідно до ст.61 Конституції України
має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до юридичної
відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, згідно з законом
є неможливим.

Наведений висновок підтверджується
правозастосовчою практикою
Європейського Суду з прав людини
(рішення від 22.01.2009р. у справі "БУЛВЕС" АД
проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також
правозастосовчою практикою Верховного
Суду України (постанова від 09.09.2008р. у
справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010р. у
справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011р.
у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський
лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, постанова від
31.01.2011р. у справі за позовом ТОВ "Фірма
"ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень), врахування якої
при відправленні правосуддя є
обов'язковим в силу приписів ст.244-2 КАС
України.

Дослідивши вказані обставини, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Комунального підприємства
"Кременчукводоканал" Кременчуцької
міської ради підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку про наявність законних
підстав для задоволення
адміністративного позову щодо
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Згідно з частиною першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені витрати з Державного
бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Комунального
підприємства "Кременчукводоканал"
Кременчуцької міської ради до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання нечинним та
скасування податкового повідомлення -
рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 10 липня 2014 року № /1413.

Стягнути з Державного бюджету в особі
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області на користь Комунального
підприємства "Кременчукводоканал"
Кременчуцької міської ради витрати зі
сплати судового збору в розмірі 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім)
гривень.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 20
жовтня 2014 року.

Суддя
Р.І. Молодецький