Справа № 806/4256/14
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

806/4256/14

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року Житомир справа № 806/4256/14

категорія 8.2

встановив:

Представник позивача прибув до суду, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, подав письмове клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 67 Конституції України встановлено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 57.1 п. 57.2 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації. У разі коли контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У відповідності до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством

Відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та на сплачена у встановлений законом строк).

В порушення вказаної норми, Державне підприємство "Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання "Промінь" у законодавчо встановлені строки не сплатило свої зобов'язання.

Так, як вбачається з матеріалів справи Андрушівська ОДПІ зверталася із позовними вимогами щодо погашення податкового боргу відповідача за рахунок активів платника податків, що підтверджується постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.03.2014 року у справі № 806/676/14 (а.с. 33-34).

Пунктом 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, а також погашення боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Як зазначено в п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Разом з тим, згідно ст. 1 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" від 29 листопада 2001 року № 2864-III, введено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25 відсотків (далі - підприємства), до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Статтею 2 цього Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено, що для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств.

Виходячи зі змісту статуту Державного підприємства "Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання "Промінь", підприємство несе відповідальність за своїми зобов'язаннями всіма належними йому коштами та іншим майном, на яке згідно із чинним законодавством України може бути звернене стягнення. (п. 3.6 Статуту).

Разом з тим, відповідно до п. 4.1., п. 4.2. Статуту, майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Майно підприємства становлять виробничі і невиробничі засоби, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі Підприємства.

Таких чином, описані в акті опису майна № 1 від 12.02.2014 року будівля Т - 101 - Б та виробничі станки відносяться до цілісного майнового комплексу відповідача, так як вони використовуються у виробництві підприємства, а отже, з огляду на вищевказане, зазначене майно не може бути реалізоване.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б свідчили, що на описане в акті № 1 від 12.02.2014 року майно може бути звернено стягнення позивачем не надано.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України,

постановив:

У задоволення позову Андрушівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос