Справа № 826/10191/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Василенка
Я.М., Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 15 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Проектно-будівельне підприємство
«Лев» до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-проектна майстерня
«Реставратор», про визнання
протиправними дій, скасування постанов
та приписів, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Проектно-будівельне
підприємство «Лев» (далі - Позивач, ТОВ
«ПБП «Лев») звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві (далі - Відповідач, ІДАБК), третя
особа - товариство з обмеженою
відповідальністю
«Архітектурно-проектна майстерня
«Реставратор» (далі - Третя особа, ТОВ
«АПМ «Реставратор»), про: визнання
незаконними та протиправними дії
Відповідача від 12.06.2014 року щодо
проведення позапланової перевірки
дотримання вимог у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів та правил на
об'єкті з реставрації та ремонту з
пристосуванням нежитлового приміщення
№25 від офіс за адресою: м. Київ, вул.
Андріївська 11/7 літера «А»; визнання
протиправним та скасування припису від
18.06.2014 року про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил;
визнання протиправним та скасування
припису від 18.06.2014 року про зупинення
підготовчих та будівельних робіт, які
не відповідають законодавству,
будівельним нормам, державним
стандартам та правилам, архітектурним
вимогам, затвердженим проектним
рішенням, технічним умовам, і іншим
нормативним актам; визнання
протиправним та скасування наказу
ІДАБК №28 «д» «Про скасування
реєстрації декларації ТОВ «ПБП «Лев»
про початок виконання будівельних
робіт» та зобов'язання Відповідача
відновити реєстрацію декларації
Позивача про початок виконання робіт;
визнання протиправними та скасування
постанов Відповідача №184/14/7126-14/0307/02/4,
№183/14/7126-15/0307/02/4, №182/14/7126-16/0307/02/4,
№181/14/7126-17/0304/02/4 від 03.07.2014 року про
накладання штрафу за правопорушення у
сфері містобудівельної діяльності.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
15.08.2014 року адміністративний позов
задоволено частково - визнано
протиправним та скасовано припис від
18.06.2014 року про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил;
визнано протиправним та скасовано
припис від 18.06.2014 року про зупинення
підготовчих та будівельних робіт, які
не відповідають законодавству,
будівельним нормам, державним
стандартам та правилам, архітектурним
вимогам, затвердженим проектним
рішенням, технічним умовам, і іншим
нормативним актам; визнано
протиправним та скасовано наказ №28«д»
від 19.06.2014 року «Про скасування
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт»; визнано
протиправними та скасовано постанови
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності №184/14/7126-14/0307/02/4,
№183/14/7126-15/0307/02/4, №182/14/7126-16/0307/02/4,
№181/14/7126-17/0304/02/4 від 03.07.2014 року. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
Відповідач, правомірно провівши
перевірку, дійшов до необґрунтованого
висновку про належність об'єкта
будівництва до 4, а не 3 категорії
складності, а також безпідставно
вказав на порушення ТОВ «ПБП «Лев»
інших вимог містобудівного
законодавства.

Не погоджуючись із викладеним у
постанові рішенням, Відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю. При цьому посилається на
порушення судом норм матеріального
права. Наголошує на тому, що судом
першої інстанції не було взято до уваги
доводи, викладені у запереченні на
адміністративний позов, а також інші
докази, надані Відповідачем.

Представник Позивача та представник
Третьої особи наполягали на залишенні
апеляційної скарги без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, у судове засідання
не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню з наступних
підстав.

При ухваленні оскаржуваного рішення,
суд першої інстанції встановив, що у
червні 2014 року працівниками ІДАБК було
проведено позапланову перевірку
об'єкта будівництва ТОВ «ПБП «Лев» -
реставрацію та ремонт з пристосуванням
під офіс нежитлових приміщень №25 з
влаштуванням окремого входу-вхідної
групи на вул. Андріївській, 11/7 у
Подільському районі м. Києва,
результати якої зафіксовані в акті від
18.06.2014 року.

У ході перевірки було встановлено, що
ТОВ «ПБП «Лев» експлуатується будівля
під час виконання будівельних робіт;
неотримання містобудівних умов та
обмеження забудови земельної ділянки,
чим порушено ст.29 Закону №3038; будинок
№11 на вул. Андріївській відповідно до
наказу Міністерства культури і туризму
України №58/0/16-10 від 03.02.2010 року
віднесено до пам'ятки архітектури та
містобудування місцевого значення та
має охоронний номер; враховуючи
положення ДБН та ДСТУ замовником та
проектантом та об'єкті будівництва
занижена категорія складності об'єкта
(з 4 категорії до 3), чим порушено ст.32
Закону №3038; роботи на об'єкті ТОВ «ПБП
«Лев» мав виконувати після отримання
дозволу на виконання будівельних
робіт, що передбачено для 4 категорії
складності, чим порушено ч.1 ст.34 та ч.1
ст.37 Закону №3038; прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта, що належить до 4 категорії
складності, здійснюється на підставі
акта готовності об'єкта до
експлуатації шляхом видачі органами
державного архітектурно-будівельного
контролю сертифікату. Об'єкт
будівництва експлуатується без
прийняття в експлуатацію у
встановленому законодавством порядку,
чим порушено ч.2 та ч.8 ст.39 Закону №3038;
ТОВ «ПБП «Лев» внесено недостовірні
дані до декларації про початок
виконання будівельних робіт та в
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, чим порушено ч.8 ст.36 та
ч.10 ст.39 Закону №3038; порушено положення
ст.22 та ст.26 Закону України «Про охорону
культурної спадщини».

На підставі викладених в акті
перевірки висновків Відповідачем
18.06.2014 року винесені: припис про
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають
законодавству, будівельним нормам,
державним стандартам і правилам,
архітектурним вимогам, затвердженим
проектним рішенням, технічним умовам
та іншим нормативно-правовим актам,
виконуються без повідомлення,
реєстрації декларації про початок їх
виконання або без отримання дозволу на
виконання будівельних робіт, яким
зупинено виконання будівельних робіт з
19.06.2014 року до усунення порушень; припис
про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, яким
заборонено експлуатацію об'єкта з
19.06.2014 року та зобов'язано до 31.07.2014 року
усунути порушення вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності у
встановленому законодавством порядку.

Крім того, Відповідачем 18.06.2014 року
складені протоколи про правопорушення
у сфері містобудування, якими
визначено: що відповідальність за
встановлені правопорушення
передбачена абз. 2 п. 5 ч. 2 ст. 2 (протокол
№1), абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 (далі - протокол №2),
абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 (протокол №3), абз. 5 п. 6
ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
(протокол №4).

За результатами розгляду матеріалів
справ про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності Відповідачем
03.07.2014 року винесені постанови про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності:
№184/14/7126-14/0307/02/4 у розмірі 450 660,00 грн.;
№183/14/7/26-15/0307/02/4 у розмірі 450 660,00 грн.;
№182/14/7126-16/0307/02/4 у розмірі 109 620,00 грн.;
№181/14/7126-17/0304/02/4 у розмірі 109 620,00 грн.

На підставі встановлених вище
обставин, а також за наслідками
системного аналізу приписів ст. ст. 29, 32,
36, 39, 41 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», ст. 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність», ст. ст. 22, 26
Закону України «Про культурну
спадщину», а також Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року № 553, суд першої інстанції дійшов
висновку про правомірність дій
Відповідача при проведення перевірки
та неправомірність наказу про
скасування реєстрації декларації про
початок будівельних робіт, а також
накладених штрафних санкцій у зв'язку з
тим, що ІДАБК невірно визначило
категорію складності об'єкта
будівництва та необґрунтовано не взяла
до уваги ряд наявних у Позивача
документів.

З такими висновками суду першої
інстанції судова колегія не може
повністю погодитися з огляду на
наступне.

Правові, економічні, соціальні та
організаційні засади містобудівної
діяльності в Україні спрямовані на
формування повноцінного життєвого
середовища, забезпечення при цьому
охорони навколишнього природного
оточення, раціонального
природокористування та збереження
культурної спадщини, визначено Законом
України «Про основи містобудування»
від 16.11.1992 року №2780-ХІІ.

Згідно ст. 7 Закону України «Про основи
містобудування» державне регулювання
у сфері містобудування здійснюється
Верховною Радою України, Кабінетом
Міністрів України, Верховною Радою та
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевими державними
адміністраціями, органами місцевого
самоврядування, а також центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування,
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
містобудування, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
іншими органами в порядку,
встановленому законодавством.

Таким органом є Державна
архітектурно-будівельна інспекція та
її територіальні органи.

Положеннями ч. 2 ст. 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» (далі - Закон) визначено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року № 553 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю (далі - Порядок), державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за дотриманням: 1) вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, проектної документації,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, технічних умов, інших
нормативних документів під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт, архітектурних,
інженерно-технічних і конструктивних
рішень, застосування будівельної
продукції; 2) порядку здійснення
авторського і технічного нагляду,
ведення загального та (або) спеціальних
журналів обліку виконання робіт (далі -
загальні та (або) спеціальні журнали),
виконавчої документації, складення
актів на виконані будівельно-монтажні
та пусконалагоджувальні роботи; 3)
інших вимог, установлених
законодавством, будівельними нормами,
правилами та проектною документацією,
щодо створення об'єкта будівництва.

Положеннями ч. 5 ст. 26 Закону визначено,
що проектування та будівництво
об'єктів здійснюється власниками або
користувачами земельних ділянок у
такому порядку: 1) отримання замовником
або проектувальником вихідних даних; 2)
розроблення проектної документації та
проведення у випадках, передбачених
статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3)
затвердження проектної документації; 4)
виконання підготовчих та будівельних
робіт; 5) прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів; 6)
реєстрація права власності на об'єкт
містобудування.

Приписами п. 4 ч. 4 ст. 41 Закону
закріплено, що посадові особи органів
державного архітектурно-будівельного
контролю під час перевірки мають право
проводити перевірку відповідності
виконання підготовчих та будівельних
робіт вимогам будівельних норм,
державних стандартів і правил,
затвердженим проектним вимогам,
рішенням, технічним умовам,
своєчасності та якості проведення
передбачених нормативно-технічною і
проектною документацією зйомки,
замірів, випробувань, а також ведення
журналів робіт, наявності у
передбачених законодавством випадках
паспортів, актів та протоколів
випробувань, сертифікатів та іншої
документації.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону управління у
сфері містобудівної діяльності
здійснюється шляхом контролю за
дотриманням законодавства у сфері
містобудівної діяльності, вимог
будівельних норм, державних стандартів
і правил, положень містобудівної
документації всіх рівнів, вихідних
даних для проектування об'єктів
містобудування (далі - вихідні дані),
проектної документації.

Згідно п. 7 Порядку позаплановою
перевіркою вважається перевірка, яка
не передбачена планом роботи
інспекції.

Підставами для проведення
позапланової перевірки є: подання
суб'єктом містобудування письмової
заяви про проведення перевірки об'єкта
будівництва або будівельної продукції
за його бажанням чи письмової заяви про
проведення перевірки щодо дотримання
суб'єктом господарювання Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної з будівництвом
об'єкта архітектури, який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності;
необхідність проведення перевірки
достовірності даних, наведених у
повідомленні та декларації про початок
виконання підготовчих робіт,
повідомленні та декларації про початок
виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів;
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта; перевірка
виконання суб'єктом містобудівної
діяльності вимог приписів інспекцій;
перевірка виконання суб'єктом
господарювання вимог інспекції щодо
усунення порушень ліцензіатом
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності; звернення
фізичних чи юридичних осіб про
порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства;
вимога правоохоронних органів про
проведення перевірки.

Отже, законодавством передбачено
вичерпний перелік підстав для
проведення позапланової перевірки
ІДАБК.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для проведення позапланової
перевірки було звернення громадської
організації «Спілка захисту прав
споживачів Подільського районі м.
Києві» від 03.06.2014 року №428/17. За таких
обставин, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
відповідність дій ІДАБК щодо
проведення перевірки ТОВ «ПБП «Лев»
вимогам чинного законодавства.

Надаючи оцінку твердженням суду першої
інстанції щодо протиправного
характеру прийнятих Відповідачем
наказу, приписів та постанов, судова
колегія вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону право на
виконання підготовчих робіт (якщо вони
не були виконані раніше згідно з
повідомленням або зареєстрованою
декларацією про початок виконання
підготовчих робіт) і будівельних робіт
на об'єктах, що належать до I-III
категорій складності, підключення
об'єкта будівництва до інженерних
мереж та споруд надається замовнику та
генеральному підряднику чи підряднику
(у разі якщо будівельні роботи
виконуються без залучення
субпідрядників) після реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

Приписи ч. 2 ст. 36 Закону визначають, що
реєстрацію декларації про початок
виконання будівельних робіт проводить
орган державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі протягом п'яти
робочих днів з дня надходження
декларації.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, Позивачем до ІДАБК 07.08.2013
року подано декларацію про початок
виконання будівельних робіт з
реставрації та ремонту з
пристосуванням під офіс нежитлових
приміщень №25 з влаштування окремого
входу - вхідної групи за адресою: м.
Київ, вул. Андріївська/Братська, 11/7
літера «А». Вказана декларація, в якій
було визначено категорію складності
об'єкта будівництва - «ІІІ», була
зареєстрована Відповідачем за
№КВ01.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, що належать до
I-III категорій складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснювалося на
підставі будівельного паспорта,
здійснюється шляхом реєстрації
органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Як вірно було встановлено судом першої
інстанції, 12.05.2014 року Позивачем було
подано до ІДАБК декларацію про
готовність об'єкта «реставрація та
ремонт з пристосуванням під офіс
нежитлових приміщень №25 з влаштування
окремого входу - вхідної групи на вул.
Андріївська/Братська, 11/7 літера «А» до
експлуатації, яка зареєстрована
Відповідачем за №ІУ72. Об'єкт
будівництва було віднесено Позивачем
до ІІІ категорії складності.

Водночас, як вірно зауважив Окружний
адміністративний суд м. Києва, при
проведенні перевірки Відповідач
дійшов до висновку, що об'єкт
будівництва належить до IV категорії
складності, а відтак у Позивача не
виникло права на здійснення
будівельних робіт. При цьому
належність до IV категорії складності
ІДАБК обґрунтовувала тим, що наказом
Міністерства культури і туризму
України від 03.02.2010 року №58/0/16-10 будинок
по вул. Андріївській/Братській, 11/7
літера «А» віднесений до пам'ятки
архітектури та містобудування
місцевого значення та має охоронний
номер №561/2-Кв.

Оцінюючи такі висновки контролюючого
органу, суд першої інстанції зазначив,
що об'єкт будівництва належить до
категорії ІІІ, у зв'язку з чим підстави
для відмови у задоволенні позову
відсутні.

З таким твердженням суду першої
інстанції повністю погодитися не можна
з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 32 Закону усі об'єкти
будівництва поділяються на I, II, III, IV і V
категорії складності.

Категорія складності об'єкта
будівництва визначається відповідно
до будівельних норм та державних
стандартів на підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї
чи іншої категорії складності
здійснюється проектною організацією і
замовником будівництва.

Порядок віднесення об'єктів до IV і V
категорій складності визначається
Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 5 затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.04.2011 року №557 Порядку віднесення
об'єктів будівництва до IV і V категорій
складності (далі - Порядок №557) до IV
категорії складності відносяться
об'єкти будівництва, які мають хоча б
одну з таких ознак:

1) розраховані на постійне перебування
більш як 300 осіб та (або) періодичне
перебування більше 500 осіб;

2) становлять можливу небезпеку для
більш як 10000 осіб, які перебувають поза
об'єктом;

3) у разі аварії або неможливості
(недоцільності) подальшої
експлуатації: можуть спричинити збитки
в обсязі понад 15000 мінімальних розмірів
заробітних плат; можуть призвести до
припинення функціонування об'єктів
транспорту, зв'язку, енергетики та
інженерних мереж регіонального рівня;
можуть призвести до втрати об'єктів
культурної спадщини місцевого
значення.

Тобто, однією з безумовних підстав для
віднесення об'єкта будівництва до IV
категорії складності є те, що об'єкт
будівництва у разі аварії або
неможливості (недоцільності) подальшої
експлуатації може призвести до втрати
об'єктів культурної спадщини місцевого
значення.

Як було зазначено вище, відносячи
об'єкт будівництва до IV категорії
складності, Відповідача зазначив, що
здійснювані Позивачем будівельні
роботи можуть призвести до втрати
об'єктів культурної спадщини місцевого
значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» власник або уповноважений
ним орган, користувач зобов'язані
утримувати пам'ятку в належному стані,
своєчасно провадити ремонт, захищати
від пошкодження, руйнування або
знищення відповідно до цього Закону та
охоронного договору.

Використання пам'ятки повинно
здійснюватися відповідно до режимів
використання, встановлених органами
охорони культурної спадщини, у спосіб,
що потребує якнайменших змін і
доповнень пам'ятки та забезпечує
збереження її матеріальної
автентичності, просторової композиції,
а також елементів обладнання,
упорядження, оздоби тощо.

Приписи ст. 26 вказаного Закону
визначають, що консервація,
реставрація, реабілітація,
музеєфікація, ремонт, пристосування
пам'яток національного значення
здійснюються лише за наявності
письмового дозволу центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері охорони
культурної спадщини на підставі
погодженої з ним науково-проектної
документації. Консервація,
реставрація, реабілітація,
музеєфікація, ремонт, пристосування
пам'яток місцевого значення
здійснюються за наявності письмового
дозволу органу виконавчої влади
Автономної Республіки Крим, обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій відповідно до
їхньої компетенції, на підставі
погодженої з ними науково-проектної
документації.

Як вірно підкреслив суд першої
інстанції, паспорт реставрації
фрагменту фасаду «Реставрація та
ремонт з пристосуванням під офіс
нежитлових приміщень №25 з
влаштуванням окремого входу - вхідної
групи на вул. Андріївська, 11/7 літ «А» у
Подільському районі м. Києва» як і
проект на реставрацію та ремонт з
пристосуванням під офіс нежитлових
приміщень №25 з влаштуванням окремого
входу - вхідної групи на вул.
Андріївська, 11/7 літ «А» у Подільському
районі м. Києва були погоджені без
зауважень в Міністерстві культури
України.

Одночасно, Управлінням охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської держаної
адміністрації) були видані дозволи на
виконання ремонтно-реставраційних
робіт на пам'ятці історії та
архітектури місцевого значення (наказ
Міністерства культури і туризму
України від 03.02.2010 року №58/0/16-10 та
рішення виконавчого органу №159 від
27.01.1970 року) по вулиці
Андріївській/Братська, 11/7 літ. «А» у
Подільському районі м. Києва №14 від
06.06.2013 року та №30 від 22.11.2013 року.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції про
те, що в даному випадку жодний із
органів не вказав зауважень, що в
зв'язку із ремонтними та
реставраційними роботами на об'єкті
можлива (або відбудеться) втрата
культурної спадщини місцевого
значення даного об'єкту.

Крім того Окружний адміністративний
суд м. Києва звернув увагу на те, що в
листі Управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
держаної адміністрації) №066/09-1676 від
07.07.2014 року акцентовано увагу, що при
безумовному виконанні
ремонтно-реставраційних робіт на
об'єкті з дотриманням «Проекту на
реставрацію та ремонт з пристосуванням
під офіс нежитлових приміщень №25 з
влаштуванням окремого входу - вхідної
групи на вул. Андріївська, 11/7 літ «А» у
Подільському районі м. Києва»
небезпека втрати (руйнування)
культурної спадщини відсутня.

Разом з тим, судом першої інстанції не
було враховано, що наявність
отриманого у встановленому законом
порядку дозволу органу виконавчої
влади на реставрацію пам'ятки
місцевого значення, а також
відсутність застережень останнього
щодо можливості завдання шкоди такий
пам'ятці не може впливати на віднесення
об'єкта будівництва до певної
категорії складності.

Згідно п. 2 Порядку №557 віднесення
об'єкта будівництва до відповідної
категорії складності здійснюється
проектувальником і замовником.

Разом з тим, пунктом 7 Порядку №557
визначено, що під час проведення
державного архітектурно-будівельного
контролю на об'єктах самочинного
будівництва (у разі відсутності
проектної документації) категорія
складності таких об'єктів визначається
посадовими особами
Держархбудінспекції та її
територіальних органів, а в разі
необхідності - шляхом проведення
експертизи експертною організацією чи
експертом, що має відповідний
сертифікат.

За наведеного випливає, що ІДАБК у ході
проведення перевірки об'єктів
самочинного будівництва має право
самостійно визначати категорію
складності таких об'єктів. При цьому,
положення зазначеного Порядку №557 не
обмежують право Відповідача
встановлювати таку категорію виключно
в межах IV та V.

За таких обставин колегія суддів
вважає безпідставним посилання ТОВ
«ПБП «Лев» на відсутність у
Відповідача підстав для встановлення
категорії складності об'єкту
будівництва.

Крім іншого, судом апеляційної
інстанції критично оцінюються
твердження суду першої інстанції про
те, що оскільки факт введення в
експлуатацію об'єкта будівництва
«реставрація та ремонт з
пристосуванням під офіс нежитлових
приміщень №25 з влаштування окремого
входу - вхідної групи на вул.
Андріївська/Братська, 11/7 літера «А»
підтверджується реєстрацією
декларації про готовність об'єкта
будівництва до експлуатації,
зареєстрованої ІДАБК 12.05.2014 року
№ІУ72, -удівельні роботи вже були
проведені, а доказів завдання будь-якої
шкоди об'єкту культурної спадщини
місцевого значення внаслідок їх
виконання Відповідачем надано не було,
підстави для накладення штрафу на
Позивача були відсутні.

Як вже було зазначено вище, підставою
для віднесення об'єкта будівництва до IV
категорії складності є можливість
завдання втрат об'єкту культурної
спадщини місцевого значення у разі
аварії або неможливості
(недоцільності) подальшої експлуатації
такого об'єкта будівництва. Тобто,
відсутність факту завдання шкоди при
проведенні будівельних робіт не
вважається у розумінні Порядку №557
достатньою підставою для віднесення
об'єкту будівництва до іншої, ніж IV
категорії складності.

При цьому, на думку колегії суддів,
судом першої інстанції передчасно
зазначено, що оскільки згідно
експертної оцінки щодо перевірки
розрахунку категорії складності
об'єкта «Реставрація та ремонт з
пристосуванням під офіс нежитлових
приміщень №25 з влаштуванням окремого
входу - вхідної групи на вул.
Андріївська, 11/7 літ «А» у Подільському
районі м. Києва» №11/02/07-14/ЮП від 06.08.2014
року, наданого ТОВ «Українська
будівельна експертиза», об'єкт
будівництва віднесено до ІІІ категорії
складності, то висновки ІДАБК про
віднесення об'єкта будівництва до IV
категорії складності є
необґрунтованими.

Так, як вбачається з матеріалів справи
та було встановлено судом першої
інстанції, декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації було
зареєстровано Держархбудінспекцією
України за №ІУ72 12.05.2014 року, у той
час як лист Управління охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) від 07.07.2014 року №066/09-1676
та експертна оцінка від 06.08.2014 року
№11/02/07-14/ЮП, яка заснована на відомостях
вказаного листа, були прийняті значно
пізніше дати закінчення будівельних
робіт.

За таких обставин судова колегія
вважає, що Окружний адміністративний
суд м. Києва дійшов до передчасного
висновку про правильність віднесення
Позивачем об'єкта будівництва до ІІІ
категорії складності, оскільки не
врахував обов'язкові для застосування
приписи Порядку №557, якими до однієї з
визначальних ознак об'єкта будівництва
IV категорії складності віднесено
можливість втрати об'єктів культурної
спадщини місцевого значення у разі
аварії або неможливості
(недоцільності) подальшої експлуатації
об'єкта будівництва.

Відповідно до абз. 4 п. 4, абз. 2 п. 5, абз.
абз. 4, 5 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за порушення у сфері
містобудівної діяльності» суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за:
виконання будівельних робіт без
реєстрації декларації про початок
виконання таких робіт, а також
наведення недостовірних даних у
зазначеній декларації на об'єктах III
категорії складності - у розмірі
дев'яноста мінімальних заробітних
плат; виконання будівельних робіт без
отримання дозволу на їх виконання на
об'єктах IV категорії складності - у
розмірі трьохсот сімдесяти
мінімальних заробітних плат;
експлуатацію або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації: об'єктів III категорії
складності - у розмірі дев'яноста
мінімальних заробітних плат; об'єктів IV
категорії складності - у розмірі
трьохсот сімдесяти мінімальних
заробітних плат.

Згідно ч. 12 ст. 2 вказаного Закону у разі
вчинення суб'єктами містобудування
двох або більше правопорушень штрафи
накладають за кожне вчинене
правопорушення окремо.

За таких обставин, враховуючи
встановлену вище невідповідність
визначення Позивачем категорії
складності об'єкта будівництва вимогам
чинного законодавства, судова колегія
вважає за необхідне скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог та
прийняти у вказаній частині нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив судове рішення з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції має
право скасувати її та прийняти нову
постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні питання про
правомірність приписів та постанов про
накладення штрафу допущено порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим вважає за необхідне
апеляційну скаргу ІДАБК задовольнити
частково, а постанову суду першої
інстанції скасувати в частині та
ухвалити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 202, 205, 207,
211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві - задовольнити
частково

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 серпня 2014 року -
скасувати в частині задоволених
позовних вимог та ухвалити у цій
частині нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити.

У решті постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Проектно-будівельне підприємство
«Лев» до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю
«Архітектурно-проектна майстерня
«Реставратор», про визнання
протиправними дій, скасування постанов
та приписів, зобов'язання вчинити дії -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається у
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
Я.М. Василенко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Василенко Я.М.

Шурко О.І.