Справа № 2а/0470/13310/12
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіІльков В.В. суддів
при секретаріЛозицької І.О., Турової
О.М., Мофі І.В., за участю: представника
позивача Крапівцевої О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до Управління
Національного банку України в Одеській
області про скасування постанов від
30.05.2012р. за № 49 та № 50, -
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "ПриватБанк" (далі -
ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", позивач) звернулося
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Національного банку України в особі
Управління Національного банку
України в Одеській області, у якому
просить скасувати постанови від
30.05.2012р. за № 49 та № 50 Управління
Національного банку України в Одеській
області про притягнення до
відповідальності за порушення
валютного законодавства.
12.11.2012 року адміністративний позов
залишено без розгляду. Ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 09.10.2013 року
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12.11.2012 року
скасовано, справу направлено для
продовження розгляду справи.
08.09.2014 року на виконання вимог ухвали
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 09.10.2013 року
здійснення розгляду по суті.
В обґрунтування позову зазначено, що
постанови від 30.05.2012р. за № 49 та № 50
Управління Національного банку
України в Одеській області є
безпідставними та такими, що
підлягають скасуванню. При здійсненні
переказів коштів ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на
користь Асоціації «Союз авиационного
двигателестроения» (Російська
Федерація) не було порушено вимог п.1.5
Положення про порядок видачі
індивідуальних ліцензій на
переказування іноземної валюти за межі
України для оплати банківських металів
та окремих валютних операцій,
затверджене постановою Правління
Національного банку України від 17
червня 2014 року №266 (далі Положення №266).
Визначення операції клієнта з
перерахування вступних та членських
внесків, як такої, що потребує
індивідуальної ліцензії, залежить від
того чи є одержувач міжнародною
організацією. Позивач вважає, що до
міжнародних організацій, зокрема,
відносяться міжнародні неурядові
організації, тобто абз.2 п.1.5 Положення
підлягає застосуванню також у разі
здійснення банками операцій зі сплати
членських внесків до міжнародних
неурядових організацій. ПАТ КБ
"ПРИВАТБАНК" діяв у повному обсязі та у
чіткій відповідності до норм чинного
законодавства України.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив позов
Відповідач в судове засідання не
з'явився. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином. Надіслав письмові
заперечення проти позову, просив
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі, в обґрунтування своєї
позиції зазначив, що оскаржувані
постанови від 30.05.2012р. за № 49 та № 50
Управління Національного банку
України в Одеській області про
притягнення до відповідальності за
порушення валютного законодавства
винесені на підставі діючого
За таких обставин, керуючись
положеннями ст. 128 КАС України, суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі представника відповідача -
Національного банку України в особі
Управління Національного банку
України в Одеській області.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши подані до суду
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи, суд встановив таке.
Відділом валютного контролю та
ліцензування Управління Національного
банку України в Одеській області на
підставі плану перевірок
уповноважених банків, фінансових
установ та їх підрозділів з питань
додержання вимог валютного
законодавства за 2012 рік, затвердженого
Національним банком України, було
здійснено перевірку Філії «Южне
головне регіональне управління»
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк». За
наслідками перевірки було встановлено
порушення вимог п.1.5 Положення №266 щодо
переказування іноземної валюти за межі
України з метою сплати членських
внесків юридичним особам -
нерезидентам, за дорученням клієнтів
У ході перевірки встановлено, що філією
за дорученням ВАТ «Єлемент» (код за
здійснено переказ коштів у сумі 5 500,00 та
5 500,00 рос. руб. Асоціації «Союз
авиационного двигателестроения»
(Російська Федерація).
На виконання вимог пункту 3.5 розділу 3
Положення про валютний контроль,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 08.02.2000
№ 49 управлінням складено Постанови від
30.05.2012 № 49, 50 про притягнення до
відповідальності за порушення
валютного законодавства ПАТ КБ
Розглядаючи спір по суті, суд приходить
Статтею 5 Декрету КМ України, від 19.02.1993,
№ 15-93 "Про систему валютного
регулювання і валютного контролю"
визначені операції, в яких необхідно
отримання індивідуальної ліцензії, та
винятки, за якими індивідуальна
ліцензія не вимагається.
У Положенні № 266 зазначені випадки, в
яких не вимагається отримання
індивідуальної ліцензії на проведення
операцій, пов'язаних з переказуванням
іноземної валюти за межі України
суб'єктами господарювання -
резидентами (якщо це підтверджено
відповідними документами).
Згідно з пунктом 1.5 Положення № 266 не
вимагається отримання індивідуальної
ліцензії Національного банку України
на проведення операцій, пов'язаних з
переказуванням іноземної валюти за
межі України суб'єктами
господарювання-резидентами (якщо це
підтверджено відповідними
документами), з метою сплати суб'єктами
господарювання вступних чи членських
внесків міжнародним організаціям.
Документи, що підтверджують
приналежність ВАТ «Єлемент» та
Ассоціації «Союз авиационного
двигателестроения» (Російська
Федерація) до міжнародної організації
на момент перевірки у філії були
Відповідно до частини 4 статті 44 Закону
України «Про Національний банк
України», до компетенції Національного
банку України у сфері валютного
регулювання та контролю належить,
зокрема, застосування мір
відповідальності до банків, юридичних
та фізичних осіб за порушення правил
валютного регулювання і валютного
За результатами розгляду матеріалів
перевірки, начальником управління
Національного банку України в Одеській
області на виконання вимог Декрету
Кабінету Міністрів України №15-93 «Про
систему валютного регулювання та
валютного контролю» від 19.02.1993 року
було винесено постанови № 49, 50 від
30.05.2012 року про притягнення відповідача
до відповідальності за порушення
валютного законодавства із
застосуванням до нього штрафних
санкцій в розмірі 372,79 грн. за кожне з
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
міжнародні договори України»
міжнародна організація - це міжнародна
міжурядова організація.
Одночасно з цим, п.1.2 глави 1 «Положення
про валютний контроль», затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 08.02.2000 року № 49
визначено, що відсутність в
уповноважених банках, інших фінансових
установах та в національного оператора
поштового зв'язку документів, які
підтверджують правомірність
проведення ними валютних операцій
своїх клієнтів, за умови, що з дати
здійснення цих операцій минуло не
більше п'яти років, кваліфікується як
нездійснення цими установами функцій
агента валютного контролю.
Згідно п.2 ст.2 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю" резиденти і нерезиденти
мають право здійснювати валютні
операції з урахуванням обмежень,
встановлених цим Декретом та іншими
актами валютного законодавства
Відповідно до ч.2 ст.13 Декрету «Про
систему валютного регулювання та
валютного контролю» уповноважені
банки, фінансові установи та
національний оператор поштового
зв'язку, які отримали від Національного
банку України генеральні ліцензії на
здійснення валютних операцій,
здійснюють контроль за валютними
операціями, що проводяться резидентами
і нерезидентами через ці установи.
Згідно п.1.2 Положення про валютний
контроль затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 08.02.2000р. №49 визначено функції
агента валютного контролю як обов'язки
уповноваженого банку, іншої фінансової
установи та національного оператора
поштового зв'язку, які отримали від
Національного банку генеральні
ліцензії на здійснення валютних
операцій, щодо здійснення контролю за
валютними операціями, що проводяться
резидентами і нерезидентами через ці
установи. Цей контроль полягає в
запобіганні уповноваженими банками,
іншими фінансовими установами та
національним оператором поштового
зв'язку проведенню резидентами і
нерезидентами через ці установи
незаконних валютних операцій та/або
своєчасному інформуванні
уповноваженими банками, іншими
фінансовими установами та
національним оператором поштового
зв'язку у випадках та в порядку,
установлених законодавством, у тому
числі нормативно-правовими актами
Національного банку, відповідних
державних органів про порушення
резидентами і нерезидентами
законодавства, пов'язаного з
проведенням ними валютних операцій.
Пунктом 2.5 Положення про валютний
контроль затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 08.02.2000р. №49 передбачено, що
нездійснення уповноваженими банками,
іншими фінансовими установами та
національним оператором поштового
зв'язку функцій агента валютного
контролю в частині запобігання
проведенню резидентами та
нерезидентами через ці установи
незаконних валютних операцій тягне за
собою позбавлення генеральної
ліцензії Національного банку на право
здійснення валютних операцій або штраф
у розмірі 25% від суми (вартості)
валютних операцій, здійснених
резидентами та нерезидентами через ці
установи з порушенням законодавства.
Таким чином, має місце невиконання
функцій агенту валютного контролю в
частині проведення операцій з
переказування іноземної валюти за
дорученням ВАТ «Єлемент» за межі
України без одержання індивідуальної
ліцензії Національного банку України,
що тягне за собою наслідки, передбачені
пунктом 2.5 Розділу 2 Положення № 49.
Таким чином, дія положень пункту 1.5
Положення № 266 не вимагається
отримання індивідуальної ліцензії
Національного банку України на
проведення операцій, пов'язаних з
переказуванням іноземної валюти за
межі України суб'єктами
господарювання-резидентами (якщо це
підтверджено відповідними
документами), з метою сплати суб'єктами
господарювання вступних чи членських
внесків міжнародним організаціям не
поширюється на проведення операцій з
переказування іноземної валюти за
дорученням ВАТ «Єлемент» Асоціації
«Союз авиационного двигателестроения»
(Російська Федерація) за межі України.
Постанови № 49, 50 від 30.05.2012 року,
прийняті за результатами розгляду
матеріалів перевірки, начальником
управління Національного банку
України в Одеській області на
виконання вимог Декрету Кабінету
Міністрів України №15-93 «Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю» від 19.02.1993 року, про
притягнення відповідача до
відповідальності за порушення
валютного законодавства із
застосуванням до нього штрафних
санкцій в розмірі 372,79 грн. по кожному з
порушень було винесено правомірно,
порушень з боку відповідача не
Крім того, слід зазначити, що
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду у
справі №2а/0470/8094/12 адміністративний
позов Національного Банку України в
особі Управління Національного Банку
України в Одеській області до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» щодо
стягнення штрафних санкцій у розмірі
745,58 грн. - задоволено. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
користь Державного бюджету України
штрафні санкції згідно з постановами
Національного банку України № 49, 50 від
30.05.2012 року про притягнення до
відповідальності за порушення
валютного законодавства на загальну
суму 745,58 гривень.
Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду у
справі №2а/0470/8094/12 від 22 жовтня 2014 року
залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 21 листопада
Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Отже, рішення у справі №2а/0470/8094/12 від 22
жовтня 2014 року набрало законної сили
21.11.2013 року та не скасоване.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно -правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Постанови № 49, 50 від 30.05.2012 року,
прийняті за результатами розгляду
матеріалів перевірки, начальником
управління Національного банку
України в Одеській області на
виконання вимог Декрету Кабінету
Міністрів України №15-93 «Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю» від 19.02.1993 року, про
притягнення відповідача до
відповідальності за порушення
валютного законодавства із
застосуванням до нього штрафних
санкцій в розмірі 372,79 грн. та 372,79 грн.
було винесено у відповідності до вимог
чинного законодавства та не підлягають
скасуванню.

Судовим розглядом не встановлено факту
порушення спірними рішенням
відповідача прав та охоронюваних
законом інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин, то в
задоволенні позову щодо скасування
постанов № 49 та № 50 від від 30.05.2012 року
про притягнення до відповідальності за
порушення валютного законодавства,
слід відмовити.

Розподіл судових витрат здійснюється
відповідно до положень ст. 94 КАС
України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до Управління
Національного банку України в Одеській
області про скасування постанов від
30.05.2012р. за № 49 та № 50 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
07 жовтня 2014 року

Головуючий суддя (підпис)
Суддя (підпис)
Суддя (підпис) Постанова
не набрала законної сили на 07.10.2014р.
Суддя З оригіналом згідно Помічник
судді В.В Ільков
І.О.Лозицька
О.М. Турова
В.В.Ільков О.А.Вовчанська