Справа № 225/5596/13-а (6а/225/67/13)
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/11056/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Дзержинську Донецької області на
ухвалу Дзержинського міського суду
Донецької області від 15 січня 2014 року
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 4 лютого 2014 року за позовом ОСОБА_4
до Управління Пенсійного фонду України
в м.Дзержинську Донецької області про
визнання незаконною бездіяльності та
стягнення підвищення до пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2013 року відділ Державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції звернувся
до суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання виконавчого листа
№2-а-9449/11 від 25 лютого 2013 року про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України у м.Дзержинську
здійснити на користь ОСОБА_4
нарахування та виплату щомісячної
доплати до пенсії як «Дитині війни» за
період з 6 березня 2011 року по 22 липня 2011
року.

В обґрунтування заявлених
вимог заявник зазначив, що 10 жовтня 2011
року Дзержинським міським судом
Донецької області було винесене
рішення по справі №2-а-9449/11
про зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України у м.Дзержинську
Донецької області здійснити на користь
ОСОБА_4 нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії як
«Дитині війни» за період з 6 березня 2011
року по 22 липня 2011 року включно,
відповідно до вимог ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
виходячи з встановленого відповідними
законами розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, з урахуванням фактично
виплачених сум підвищення.

Ухвалою Дзержинського міського
суду Донецької області від 15 січня 2014
року заяву відділу державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції
задоволено. Змінено спосіб і порядок
виконання постанови Дзержинського
міського суду від 10 жовтня 2011 року у
справі № 2а-9449-11 шляхом стягнення з УПФУ
у м.Дзержинську за рахунок коштів
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_4 доплати до пенсії як «дитині
війни» за період з 6 березня 2011 року по
22 липня 2011 року в сумі 812 грн. 46
коп.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 4 лютого 2014
року рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Управління
Пенсійного фонду України в
м.Дзержинську Донецької області подало
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати судові рішення першої та
апеляційної інстанцій та у задоволенні
заяви відмовити.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Постановою Дзержинського
міського суду Донецької області від 10
жовтня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Визнана протиправною
бездіяльність УПФУ щодо ненарахування
позивачу, як дитині війни, щомісячного
підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії зі віком,
виходячи із встановленого
законодавством прожиткового мінімуму,
для осіб, які втратили працездатність
за період з 6 березня 2011 року по 22 липня
2011 року включно. Зобов'язано УПФУ
здійснити на користь позивача, як
дитині війни, нарахування та виплату
щомісячного підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, виходячи із встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 6 березня 2011 року по 22 липня
2011 року включно. В іншій частині позову
відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 1 листопада
2012 року рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Судами встановлено, що у відділі
Державної виконавчої служби
Дзержинського міського управління
юстиції знаходиться на виконанні
виконавчий лист №2-а-9449/11, виданий
Дзержинським міським судом Донецької
області про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України у
м.Дзержинську Донецької області
здійснити на користь ОСОБА_4
нарахування та виплату щомісячної
доплати до пенсії як «Дитині війни» за
період з 6 березня 2011 року по 22 липня 2011
року включно, відповідно до вимог ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
встановленого відповідними законами
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, з
урахуванням фактично виплачених сум
підвищення.

Виконавчий лист виконано
частково, а саме в частині нарахування
ОСОБА_4 щомісячної доплати до пенсії як
«Дитині війни» за період з 6
березня 2011 року по 22 липня 2011 року в
сумі 812 грн. 46 коп., виплата доплати не
здійснена.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
встановлено, що судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в
адміністративному суді, ухвалюється
іменем України. Постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Судове рішення набрало законної сили
та виконується у порядку встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до статті 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що суд може змінити спосіб і
порядок виконання рішення лише: 1) у
виняткових випадках; 2) за наявності
обставин, що ускладнюють його
виконання або роблять його неможливим;
3) за умови надання достатніх доказів
наявності таких обставин.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення суду слід розуміти прийняття
судом нових заходів реалізації
(виконання) рішення в разі неможливості
його виконання у спосіб і порядок,
встановлений раніше.

Зміна способу і порядку виконання
рішення суду може відбутися шляхом
заміни одного заходу примусового
виконання судового рішення іншим або
коли, при виконанні рішення
адміністративного суду, яким
присуджені певні речі або кошти,
неможливо їх повернути за їх
відсутності, що є підставою для
звернення стягнення на грошові кошти
тощо.

Даючи оцінку матеріалів доданих до
заяви про зміну способу і порядку
виконання рішення суду, судами
попередніх інстанцій не встановлено
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення, а заявником не надано
достатніх доказів наявності таких
підстав.

Вказана заявником підстава
неможливості виконання рішення суду
через відсутність коштів у відповідача
не дає суду можливості застосування
зміни способу і порядку виконання
цього рішення, оскільки не вичерпані
інші встановлені законом заходи
виконання рішення суду, в тому числі
примусового характеру.

Крім того, слід зазначити, що
реалізуючи своє право на захист
позивач має право вимагати від суду
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії (пункт 2 частини 4
статті 105 КАС України).

У разі задоволення адміністративного
позову суд, обираючи спосіб захисту
порушених прав позивача, може прийняти
постанову про зобов'язання відповідача
вчинити певні дії (пункт 2 частини 2
статті 162 КАС України).

Аналіз наведених норм та статті 263 КАС
України дають підстави зробити
висновок про те, що суд, здійснюючи
зміну способу і порядку виконання
рішення суду, не може змінювати зміст
резолютивної частини рішення або
змінити обраний судом спосіб захисту
порушеного права.

Повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(статті 198, 223 КАС України).

Статтею 229 КАС України передбачено, що
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судами першої та
апеляційної інстанцій встановлено
повно та правильно, але неправильно
застосовано норми процесуального
права, що призвело до ухвалення
незаконних судових рішень, відповідно
до повноважень, наданих статтею 229 КАС
України, суд касаційної інстанції
вважає за необхідне судові рішення,
ухвалені цими судами, скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні заяви про зміну способу і
порядку виконання рішення суду.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Дзержинську Донецької області
задовольнити.

Ухвалу Дзержинського міського суду
Донецької області від 15 січня 2014 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 4 лютого 2014
року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви Відділу Державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції про зміну
способу та порядку виконання постанови
Дзержинського міського суду Донецької
області від 10 жовтня 2011 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

В.В.Швець