Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/36251/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Сіроша М.В.

розглянула у судовому засіданні
касаційні скарги Відкритого
акціонерного товариства
«Козельщинська «Сільгоспхімія» та
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01.03.2012 по справі №2а-1670/6050/11 за
позовом Відкритого акціонерного
товариства «Козельщинська
«Сільгоспхімія» до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання незаконними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційних
скарг щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 04.08.2011
позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства
«Козельщинська «Сільгоспхімія» до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання незаконними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення від
27.01.2011 №/101, від 27.01.2011 №/102 та
від 27.04.2011 №/1455.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2012
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 04.08.2011
скасовано в частині задоволення позову
Відкритого акціонерного товариства
«Козельщинська «Сільгоспхімія» про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
27.01.2011 №/102 та від 27.01.2011 №/101 в
частині визначення податкового
зобов'язання та штрафних санкції в
розмірі 1516027,19грн., прийнято нову
постанову, якою в задоволенні цієї
частини позовних вимог відмовлено. В
іншій частині постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
04.08.2011 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, Відкрите
акціонерне товариство «Козельщинська
«Сільгоспхімія» 16.03.2012 та Кременчуцька
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області 29.05.2012 звернулись
касаційними скаргами до Вищого
адміністративного суду України, який
ухвалами від 10.04.2012 та 25.07.2012 прийняв їх
до свого провадження.

В касаційній скарзі Відкрите
акціонерне товариство «Козельщинська
«Сільгоспхімія» просить скасувати
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2012 в
частині відмови у задоволенні позову
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, частини другої статті 19,
статті 61, частини першої статті 62
Конституції України, пункту 1.7 статті 1,
підпунктів 7.2.4, 7.2.6 пункту 7.2, підпункту
7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
пункту 1.32 статті 1, підпункту 4.1.1 пункту
4.1 статті 4, пункту 5.1, підпункту 5.2.1
пункту 5.2 статті 5, підпункту 11.2.1 пункту
11.2 статті 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
частини другої та третьої статті 215
Цивільного кодексу України, частини
третьої статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

В касаційній скарзі Кременчуцька
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області просить скасувати
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2012 в
частині задоволення позовних вимог та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити в
понову обсязі.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», статей 7, 9, 11, 86,
159 Кодексу адміністративного
судочинства України.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами за відсутності сторін.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скаргах доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Кременчуцькою
об'єднаною державною податковою
інспекцією проведено планову виїзну
перевірку Відкритого акціонерного
товариства «Козельщинська
«Сільгоспхімія» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.07.2010 по 30.09.2010, валютного та
іншого законодавства за період з 01.10.2007
по 30.09.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог: підпункту 4.1.1 пункту 4 1
статті 4, підпункту 5.3.9, пункту 5.3, статті
5, підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», в результаті
чого занижено податок на прибуток на
загальну суму 1224453,13грн., у тому числі за
1 квартал 2009 року в сумі 1212821,75грн., за 2
квартал 2010 року у сумі 11631,38грн.;
підпунктів 7.2.4, 7.2.1 пункту 7.2, підпунктів
7.4.1, пункту 7.4. статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» в
результаті чого занижено податок на
додану вартість всього у сумі 989257,40грн.,
в т.ч. за березень 2009 року у сумі
970257,40грн., за червень 2010 року у сумі
19000,00грн.

За висновками перевірки Відкрите
акціонерне товариство «Козельщинська
«Сільгоспхімія» порушило податкове
законодавство у зв'язку із
невключенням до складу валового доходу
за II квартал 2010 року кредиторської
заборгованості у розмірі 46525,53грн., що
залишилася нестягнутою після
закінчення строку позовної давності.

Порушення по взаємовідносинах з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «С.Дж.Р.Груп»
призвели до завищення податкового
кредиту по податку на додану вартість
на 970257,40грн., в тому числі за березень 2009
року у сумі 970257,40грн. та до завищення
валових витрат в сумі 4851287,00грн., в тому
числі за І квартал 2009 року в сумі
4851287,00грн.

Окрім того, Відкритим акціонерним
товариством «Козельщинська
«Сільгоспхімія» неправомірно завищено
податковий кредит на суму 19000,00грн., у
тому числі за червень 2010 року в сумі
19000,00грн. у зв'язку з неподанням
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Базисплюс»
декларації з ПДВ за червень 2010 року.

За результатами перевірки
Кременчуцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією складено акт від
27.12.2010 №7364/23-209/05487053 та прийнято
податкові повідомлення-рішення від
27.01.2011 №/101, яким позивачу
визначено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на прибуток
приватних підприємств на загальну суму
1530566,41грн., в тому числі 1224453,13грн. - за
основним платежем, 306113,28грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями; від
27.01.2011 №/102, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 1236571,75грн., в тому числі
989257,40грн. - за основним платежем,
247314,35грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Не погоджуючись з вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями
товариство оскаржило їх в
адміністративному порядку до
Державної податкової адміністрації у
Полтавській області. Рішенням про
результати розгляду скарги від 06.04.2011
№808/10/25-016 податкове
повідомлення-рішення від 27.01.2011
№/02 залишено без змін, а скаргу -
без задоволення; збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток,
визначене в податковому
повідомленні-рішенні від 27.01.2011
№/01 на суму 17448,00грн., в тому числі
13958,00грн. основного платежу та 3490,00грн.
штрафної (фінансової) санкції.

За наслідками адміністративного
узгодження Кременчуцькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
винесено податкове
повідомлення-рішення від 27.04.2011
№1/1455, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на прибуток приватних
підприємств на загальну суму 17448,00грн. у
тому числі 13958,00грн. - за основним
платежем, 3490,00грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Рішенням Державної податкової
адміністрації України про результати
розгляду скарги від 16.06.2011 №11161/6/250115
залишено без змін податкові
повідомлення-рішення від 27.01.2011
№/101, від 27.01.2011 №/102 з
урахуванням рішення Державної
податкової адміністрації у
Полтавській області від 06.04.2011
№808/10/25-016.

Як вбачається з матеріалів справи,
висновки податкового органу про
порушення позивачем підпункту 4.1.1
пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
ґрунтувалися на тому, що
заборгованість позивача в розмірі
46525,53грн., що виникла перед Товариством
з обмеженою відповідальністю СП
«Агро-БТК», вважається безповоротною
фінансовою допомогою та повинна бути
включена до складу валового доходу
звітного періоду, на який припадає
закінчення терміну позовної давності.

Відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
до валового доходу включаються доходи
з інших джерел, у тому числі, але не
виключно, у вигляді сум безповоротної
фінансової допомоги, отриманої
платником податку у звітному періоді,
вартості товарів (робіт, послуг),
безоплатно наданих платнику податку у
звітному періоді, крім їх надання
неприбутковим організаціям згідно з
пунктом 7.11 статті 7 цього Закону та у
межах таких операцій між платником
податку та його відокремленими
підрозділами, які не мають статусу
юридичної особи.

Згідно з підпункту 1.22.1 пункту 1.22 статті
1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» безповоротною
фінансовою допомогою є, зокрема, сума
заборгованості платника податку перед
іншою юридичною чи фізичною особою, що
залишилася нестягнутою після
закінчення строку позовної давності.

Відповідно до статті 257 Цивільного
кодексу України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно з пунктом пункту 5 статті 261
Цивільного кодексу України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до умов
договору, укладеного позивачем з
Товариством з обмеженою
відповідальністю СП «Агро-БТК»,
граничний строк виконання настає
01.04.2012.

За таких обставин, суди дійшли
обґрунтованого висновку, що термін
позовної давності за відповідною
заборгованістю не скінчився, а тому
податкове повідомлення-рішення від
27.01.2011 №/101 про визначення
податкового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 14539,22грн. та
податкове повідомленням-рішенням від
27.04.2011 №/1455 про визначення
позивачу податкового зобов'язання з
податку на прибуток у розмірі 17448 грн. є
протиправними.

Щодо висновків податкового органу про
заниження позивачем податку на
прибуток за 1-й квартал 2009 року в сумі
1212821,75грн. та податку на додану вартість
за березень 2009 року та червень 2010 року в
сумі 989257,40грн. за наслідками
господарських операцій позивача з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «С.ДЖ.Р.Груп» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Базисплюс» колегія
судді зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» до валових витрат
зараховуються суми будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній формі,
здійснених як компенсація вартості
товарів (робіт, послуг), які
придбаваються платником податку для їх
подальшого використання у
господарській діяльності, під якою
розуміється будь-яка діяльність особи,
направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 зазначеного Закону не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З наведених законодавчих положень
випливає, що умовами реалізації права
платника на податковий кредит, а також
на зменшення оподатковуваного доходу
на суму понесених витрат, є фактичне
придбання товарів (робіт, послуг) та
наявність первинних документів
(зокрема, податкових накладних),
оформлених у відповідності з вимогами
чинного законодавства.

Проте, слід наголосити, що наслідки в
податковому обліку платника створюють
лише реально вчинені господарські
операції, тобто такі, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають змісту, відображеному в
укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не
відбулася чи відбулася не за тим її
змістом, який відображений в укладених
платником податку договорах, то це є
підставою для застосування
відповідних наслідків у податковому
обліку.

З'ясовуючи обставини реальності
вчинення господарської операції слід
ретельно перевіряти доводи податкових
органів про фактичне нездійснення
господарської операції, викладені в
актах перевірки або зафіксовані іншими
доказами.

Документи та інші дані, що спростовують
реальність здійснення господарської
операції, яка відображена в
податковому обліку, повинні
оцінюватися з урахуванням специфіки
кожної господарської операції - умов
перевезення, зберігання товарів,
змісту послуг, що надаються, тощо.

В процесі розгляду даної справи суд
апеляційної інстанції, дотримуючись
вищезазначеного, з достатньою повнотою
дослідивши первинні документи,
складені за наслідками здійснення
операцій за договором підряду на
підготовчо-відновлювальні роботи з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «С.ДЖ.Р.Груп» та за
договором купівлі-продажу з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Базисплюс», дійшов
висновку про відсутність факту
реального виконання спірних операцій,
виходячи не лише з якогось окремого
недоліку, а усіх доказів у їх
сукупності.

За таких обставин, висновок суду
апеляційної інстанції щодо
правомірності податкових
повідомлень-рішень від 27.01.2011 №/102
та від 27.01.2011 №/101 в частині
визначення податкового зобов'язання та
штрафних санкції в розмірі 1516027,19грн. є
обґрунтованим.

Враховуючи викладене, висновок суду
апеляційної інстанції про наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230,
231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційні скарги Відкритого
акціонерного товариства
«Козельщинська «Сільгоспхімія» та
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2012 по
справі №2а-1670/6050/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ М.В. Сірош