Справа № 759/8661/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/8661/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Головань
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_2 на Постанову Святошинського
районного суду м.Києва від 10 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Святошинського районного суду м. Києва
з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва, в якому
просив суд визнати дії відповідача
щодо відмови у призначенні пенсії за
віком ОСОБА_2 неправомірними та
зобов'язати відповідача призначити
пенсію за віком починаючи з 23.04.2013 року.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною Постановою,
позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати Постанову суду
першої інстанції та постановити нову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що оскаржуване рішення
прийняте при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними у справі доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
представником позивача не було подано
всіх необхідних документів для
призначення пенсії.

З такими висновками суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом апеляційної
інстанції, що ОСОБА_2 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України,
проте з 1993 року і до теперішнього часу
постійно проживає в США.

На час звернення до відповідача
позивач досяг пенсійного віку, мешкає в
США.

Судовим розглядом встановлено та
підтверджується копіями трудової
книжки, доданої до матеріалів справи,
що з 06.05.1958 року по 22.09.1993 року позивачка
працювала на різних посадах в
державних і недержавних установах. (а.с.
8-20)

На час виїзду на постійне проживання до
США позивач не досягла пенсійного віку,
за призначенням пенсії до державних
органів України не звертався і пенсія
їй не призначалась.

23.04.2013 року ОСОБА_2, через свого
представника, звернулася до
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва із
заявою про призначення пенсії за віком,
до якої додано копію трудової книжки,
копію паспорта громадянина України для
виїзду за кордон серія НОМЕР_1.

Листом від 29.04.2013 № 218/09/Т-196 Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
повідомило представника позивача про
відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії за
віком, обґрунтувавши це тим, що на даний
час, питання виплати пенсії громадянам
України, які виїхали на постійне місце
проживання за її межі, потребує
врегулювання, тому підстав для
поновлення виплати (призначення)
пенсії на території України немає.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
представником позивача не подано всіх
необхідних документів для призначення
пенсії, а також не доведено на підставі
яких доказів відповідачем виступає
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 24
Конституції України громадяни мають
рівні конституційні права і свободи та
є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за
ознаками раси, кольору шкіри,
політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Згідно з статтею 46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника, а
також у старості та в інших випадках,
передбачених законом. Тобто, право на
отримання пенсії в Україні є
конституційним правом громадянина
України.

Частиною третьою статті 2 Протоколу № 4
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини визначено, що кожна
людина має право на вільне пересування
і свободу вибору місця проживання.
Кожна людина має право залишати
будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з частиною другою статті 2
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» реєстрація місця
проживання чи місця перебування особи
або її відсутність не може бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Частиною першою статті 92 Закону
України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що
громадянам, які виїхали на постійне
проживання за кордон, пенсії не
призначаються.

У той же час, статтею 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначено, що
пенсія - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк),
протягом якого особа підлягала
державному соціальному страхуванню,
якою або за яку сплачувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування згідно із законодавством,
що діяло раніше, та/або підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню згідно із цим
Законом і за який сплачено страхові
внески.

Частиною першою статті 26 Закону
України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах
Вищого адміністративного суду України
від 14.08.2014 року у справі №К/800/27814/14 та
від 28.08.2014 року у справі № К/800/29639/14.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 досягнула
60-річного віку, набула необхідного
страхового стажу, протягом якого
здійснювалось його соціальне
страхування, а також зважаючи на вищу
юридичну силу Конституції України
поряд із Законом України «Про пенсійне
забезпечення» і більш пізнє прийняття
Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до положень
якого позивач має право на призначення
пенсії, суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності відмови
відповідача у призначенні пенсії за
віком громадянину ОСОБА_2.

Щодо висновку суду першої інстанції,
стосовно того, що представником
позивача не подано всіх документів,
колегія суддів звертає увагу, що в
листі Управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі м.
Києва від 29.04.2013 № 218/09/Т-196 повідомлено
про те, що питання виплати пенсії
громадянам України, які виїхали на
постійне місце проживання за її межі,
потребує врегулювання, тому підстав
для поновлення виплати пенсії на
території України немає. Про той факт,
що представником позивача не подано
всіх документів, необхідних для
призначення пенсії, в порушення п. 5
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" затвердженого постановою
Правління Пенсійного Фонду України від
25.11.2005 року №22-1 останнього не
повідомлялося.

Так, згідно п. 5 вищезгаданого порядку у
разі, якщо до заяви про призначення,
відновлення пенсії додані не всі
необхідні документи, орган, що
призначає пенсію, письмово повідомляє
заявника про те, які документи
необхідно подати додатково, про що в
заяві про призначення пенсії робиться
відповідний запис. Якщо вони будуть
подані не пізніше трьох місяців із дня
повідомлення про необхідність подання
додаткових документів, то днем
звернення за пенсією вважається день
приймання заяви про призначення пенсії
або дата, зазначена на поштовому
штемпелі місця відправлення заяви.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
знайшли своє підтвердження, а
Постанова Святошинського районного
суду м.Києва від 10 жовтня 2013 року
прийнята за неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції може вийти
за межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 71, 160, 195, 196, 197, 198, 202,
205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на
Постанову Святошинського районного
суду м.Києва від 10 жовтня 2013 року -
задовольнити частково.

Постанову Святошинського районного
суду м.Києва від 10 жовтня 2013 року -
скасувати частково.

Постановити по справі нову постанову,
якою адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
зобов'язання вчинити дії - задовольнити
частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва щодо відмови у призначенні
пенсії за віком ОСОБА_2 неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва повторно розглянути документи,
подані представником ОСОБА_2, у
відповідності до норм чинного
законодавства на момент звернення.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя

Аліменко В.О.

Судді:

Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.