Справа № 2-а-6465/11
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа № 164397/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Макарика В.Я.

суддів
Большакової О.О.,

Глушка
І.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 08.11.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про зобов'язання відповідача
провести нарахування і виплату
підвищення до пенсії та додаткової
пенсії в розмірах, передбачених ст.. 39,51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», -

В С Т А Н О
В И В:

20.09.2011 року позивач - ОСОБА_2 звернулась
в суд з позовом до відповідача в якому
просила визнати дії управління
Пенсійного фонду України у
Любешівському районі щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_2, як
особі, віднесеної до категорії 3, яка
отримує пенсію по втраті годувальника
на дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
проживає на території гарантованого
добровільного відселення, підвищення
до пенсії у розмірі 2 (двох) мінімальних
заробітних плат та додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю відповідно
до ст.. 39, 51 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» протиправними. Зобов'язати
управління Пенсійного фонду України у
Любешівському районі провести
нарахування та невиплату ОСОБА_2, як
особі, віднесеної до категорії 3, яка
отримує пенсію по втраті годувальника
на дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
проживає на території гарантованого
добровільного відселення, підвищення
до пенсії у розмірі 2 (двох) мінімальних
заробітних плат передбаченого ч. 1 та ч.
2 ст. 39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в межах шестимісячного
строку позовної давності,
передбаченого ст.. 99 КАС України, з
врахуванням ст.. 22 Закону України «Про
державний бюджет України на 2011 рік» та
виплачених сум і здійснювати
нарахування та виплату вказаного
підвищення до пенсії до настання
обставин, з якими Закон пов'язує
припинення права на його одержання.
Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Любешівському районі
провести нарахування та невиплату
ОСОБА_2, як особі, віднесеної до
категорії 3, яка отримує пенсію по
втраті годувальника на дочку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.. 51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в межах строку позовної
давності, передбаченого ст.. 99 КАС
України, з урахуванням вже виплачених
сум, та послідуючим перерахунком
розміру вказаної пенсії в зв'язку зі
змінами розміру мінімальної пенсії за
віком, відповідно до ст.. 51, 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
і здійснювати нарахування та виплату
вказаної додаткової пенсії до настання
обставин, з якими Закон пов'язує
припинення права на її одержання.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного
фонду України у Любешівському районі
щодо невиплати ОСОБА_2, як особі, яка
отримує пенсію по втраті годувальника
на дитину ОСОБА_3, що проживає на
території гарантованого добровільного
відселення, підвищення до пенсії
згідно ст.. 39 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - неправомірними.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2, як особі, яка отримує пенсію по
втраті годувальника на дитину ОСОБА_3,
яка проживає у зоні гарантованого
добровільного відселення підвищення
до пенсії у розмірі двох мінімальних
заробітних плат, передбаченого ч. 1 та ч.
2 ст. 39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01 квітня 2011 року по 22
липня включно з врахуванням ст.. 53
Закону України «Про державний бюджет
України на 2010 рік», ст.. 22 Закону України
«Про державний бюджет на 2011 рік» та
виплачених сум. В задоволенні решти
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
Постанова суду звернута до негайного
виконання.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог
відповідач покликається на постанову
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", постанову
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530 "Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян" та доводить непоширення на
дані правовідносини ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подана апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 є
непрацюючим пенсіонером, потерпілим
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
який проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю, що
підтверджується наявним у матеріалах
справи посвідченням (а.с.1).

Також, позивач має дочку - ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_2.), яка є потерпілою
внаслідок аварії на Чорнобильській
атомній електростанції, що
підтверджується відповідним
посвідченням (а.с.1).

Так, ОСОБА_2 отримує пенсію по втраті
годувальника на дитину ОСОБА_4 згідно
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Так, відповідно до ч.2 ст. 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), пенсія повинна
виплачуватись з підвищенням двох
мінімальних заробітних плат.

Із матеріалів справи слідує, що
відповідач - управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області відповідно до ст. 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за проживання дитини на території
посиленого радіоекологічного контролю
нарахував позивачу підвищення до
пенсії в розмірі 10,50 грн. відповідно до
постанови КМУ № 836 від 27.07.1996 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області провести перерахунок та
виплату доплати до пенсії по втраті
годувальника за проживання дитини на
території посиленого радіологічного
контролю, в розмірі двох мінімальних
заробітних плат передбачену ст. 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
№ 796-ХІІ починаючи з 01.04.2011 року по 22.07.2011
року включно - підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України"
вносились зміни до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", згідно
якими обмежено дію ст. 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Проте Рішенням Конституційного суду
України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
зазначено, що "Законом про Держбюджет
не можна вносити зміни до інших
законів, зупиняти їх дію чи скасовувати
їх, оскільки з об'єктивних причин це
створює протиріччя у законодавстві, і
як наслідок - скасування та обмеження
прав і свобод людини і громадянина. У
разі необхідності зупинення дії
законів, внесення до них змін і
доповнень, визнання їх не чинними мають
використовуватись окремі закони". Тому
внесення змін до ст. 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" вказаним
рішенням Конституційного Суду України
визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Відповідно до цього в 2010 році ст. 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
діяла в редакції відповідно до якої
пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
підвищуються у розмірі на одну
мінімальну заробітну плату.

Отже, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами,
колегія суддів приходить до висновку,
що при визначенні розміру доплати до
пенсії застосуванню підлягає стаття 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не постанова Кабінету Міністрів
України, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав позивача.

Варто також врахувати, що 14 червня 2011
року Верховною Радою України прийнято
Закон України N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", який набрав чинності
19 червня 2011 року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статті 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання: яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій
із них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову N 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до 23
липня 2011 року, застосуванню підлягає
положення статті 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З огляду на викладене, позивач має
право на отримання доплати до пенсії
відповідно до статті 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі
двох мінімальних заробітних плат,
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати встановленої Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік", виходячи з мінімального
розміру пенсії за віком, яка
обчислюється відповідно до ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Враховуючи викладене, колегія судів
приходить до висновку, що позовні
вимоги з 01.04.2011 року по 22.07.2011 року
включно - підлягають задоволенню.

Попри викладене, відповідно до п.1 ч.1 ст.
201 КАС України підставою для зміни
постанови суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи, але
із помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

В контексті наведеного, колегія суддів
вважає за необхідне звернути увагу на
те, що суд першої інстанції
безпідставно звернув до негайного
виконання постанову у повному обсязі,
оскільки відповідно до припису п. 1 ч. 1
ст. 256 КАС України, який є спеціальним
для виконання постанови суду у справах
зазначених у п. 2 ч.1 ст. 183-2 КАС України,
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.

Оскільки судом першої інстанції
правильно вирішено спір по суті, але із
помилковим застосування норм
процесуального права, то у
відповідності до ст. 201 КАС України,
оскаржувану постанову слід змінити.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області - задовольнити частково, а
постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 08
листопада 2011р. у справі №2а-6465/11 в
частині її допущення до негайного
виконання змінити.

На підставі п.1 ч.1 ст. 256 КАС України
допустити вищезазначену постанову до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

У іншій частині постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 08 листопада 2011
року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.Я. Макарик

Судді
О.О.
Большакова

І.В. Глушко