Справа № 804/12460/14
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді -
при секретарі - Шпота
за участю: представник позивача -
відповідача - Горобець К.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання неправомірними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області з вимогами
визнати протиправними та скасувати
винесені Дніпродзержинською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області у відношенні фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3:
- податкове повідомлення-рішення
грошового зобов'язання з ПДВ в сумі
- податкове повідомлення-рішення
грошового зобов'язання з податку на
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №
застосування штрафних санкцій з ЄСВ в
В обґрунтування позову позивач
посилається на безпідставність та
необґрунтованість висновків акту
№2454/222/04-03-17-01-26/НОМЕР_1 від 22.05.2014р. «Про
результати документальної планової
невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3
(податковий номер НОМЕР_1) щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.,
дотримання законодавства щодо
укладення трудових договорів,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (за
період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.), виконання
вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2013р. по
31.12.2013р.», на підставі якого прийнято
спірні податкові повідомлення-рішення,
03.07.2014р. про застосування штрафних
санкцій з ЄСВ, які винесено без
урахування фактичних обставин справи
та в порушення приписів податкового
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив позов
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, надав до суду
письмові заперечення, що ґрунтуються
на висновках, викладених в акті
перевірки №2454/222/04-03-17-01-26/НОМЕР_1 від
22.05.2014р. та зазначив, що перевіркою
вставлено порушення норм Податкового
кодексу України у перевіряємому
періоді, відсутність сертифікатів
якості заводу-виробника на придбаний
товар, а також не сплати податку на
доходи фізичних осіб. Сформовані
висновки відповідають фактичним
обставинам справи, отже підстави для
скасування оскаржуваний рішень
Вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
адміністративного позову та наявності
підстав для його задоволення.
Відповідно до акту документальної
планової невиїзної перевірки
№2454/222/04-03-17-01-26/НОМЕР_1 від 22.05.2014р. -
Дніпродзержинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Дніпродзержинська ОДПІ, або
відповідач), на підставі п.п.20.1.4 п.20.1
ст.20, п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового
кодексу України була проведена
документальна планова невиїзна
перевірка Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, або позивач)
щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.,
дотримання законодавства щодо
укладення трудових договорів,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (за
період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.), виконання
вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2013р. по
Вказаною перевіркою встановлені
1. п.44.1, п.44.6 ст.44, п.п.16.1.5 п.16.1 ст.16, з
урахуванням п.85.2 ст.85 Податкового
кодексу України, в частині ненадання до
перевірки документів у повному обсязі
та ненадання до перевірки книги обліку
2. п.138.2 ст.138, п. 177.2, п. 177.4 ст.177, п.п. 139.1.3,
п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України, у результаті чого визначено
суму податкових зобов'язань з податку
на доходи фізичних осіб від здійснення
діяльності за період з 01.01.2013р. по
31.12.2013р. у сумі 8507,28 грн.;
3. п.51.1 ст.51, п.п. 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4 п. 168.1 ст. 68,
абз. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу
України, п.п.2.1, п.п.2.2 п.2, п.п. 3.4, п.п. 3.5 ст.
З Порядку заповнення та подання
податковими агентами Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них
податку», затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 21.12.10 №1020 «Про затвердження
форми Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку (форма № 1-ДФ)
та Порядку заповнення та подання
податковими агентами Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них
податку». Донараховано податку на
доходи фізичних осіб за 4 квартал 2013р. у
4. п.2 ст.7, п.11 ст.8 розділу III Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010р.
№2464-VI (зі змінами та доповненнями), з
урахуванням п. 177.4 ст.177 Податкового
Кодексу України, у результаті чого
визначено суму податкових зобов'язань
з єдиного соціального внеску за 2013р. на
5. п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України, у результаті чого занижено
податок на додану вартість у періоді,
грн., у тому числі за періоди: за січень
2013 р. в сумі 1200 грн., за лютий 2013р. - 2706
грн., за квітень 2013 р. - 926 грн., за серпень
2013р. - 969 грн., за вересень 2013 р. - 1322 грн.,
за жовтень 2013р. - 2220 грн., за листопад
2013р. - 1124 грн., за грудень 2013 р. - 875 грн.
За результатами перевірки податковим
органом був складений акт
№2454/222/04-03-17-01-26/НОМЕР_1 від 22.05.2014р. «Про
результати документальної планової
невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.,
дотримання законодавства щодо
укладення трудових договорів,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (за
період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.), виконання
вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2013р. по
Не погоджуючись із вказаним актом
перевірки, позивачем до
Дніпродзержинської ОДПІ були надані
письмові заперечення на акт
№2454/222/04-03-17-01-26/НОМЕР_1 від 22.05.2014р., що
отриманні останнім 27.06.2014р., про що
свідчать матеріали справи.
Вказані заперечення листом
Дніпродзержинської ОДПІ від 04.07.2014р.
На підставі Акту перевірки
Дніпродзержинською ОДПІ 03.07.2014р. було
- податкове повідомлення-рішення
грошового зобов'язання за платежем
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 5671 грн.;
- податкове повідомлення-рішення
грошового зобов'язання з податку на
із яких за основним платежем - 8507,28 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №
штрафних санкцій зі сплати єдиного
внеску в розмірі 784,01 грн.
Суд вважає, що висновки зазначені в
акті перевірки №2454/222/04-03-17-01-26/НОМЕР_1
від 22.05.2014р., а отже і податкові
повідомлення-рішення від 03.07.2014р.
відповідають дійсним обставинам
справи, з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.
Відповідно до ст. 3 Господарського
кодексу України під господарською
діяльністю у цьому Кодексі розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
Господарська діяльність здійснюється
у загальній економічній сфері, а тому
має суто економічні властивості, що
неможливо без вартісної оцінки і
взаємооцінки, еквівалентності обміну,
відповідних обчислень і розрахунків.
Тому така ознака результатів
господарської діяльності, як цінова
визначеність, наявна в абсолютній
більшості випадків, хоча в
некомерційній господарській
діяльності можливе безкоштовне
надання результатів останньої.
Розділом ІІІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та сплатою
податку на прибуток підприємств.
Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді. Платник
податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
Розділом V Податкового кодексу України
врегульовані питання, пов'язані з
обчисленням та сплатою податку на
Згідно п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу
України датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
г)ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу
України передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України (в редакції на момент
перевіряє мого періоду та виникнення
спірних правовідносин) - податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом
201.11статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України визначено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.
Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового
кодексу України при позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну.
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, які брала участь
у здійсненні господарської операції.
Отже, на підтвердження включення сум
коштів до складу витрат та сум ПДВ до
складу податкового кредиту необхідні
документи, оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», зокрема:
документи, що підтверджують факт
отримання послуг від іншої особи та
документи, що підтверджують зв'язок
понесених витрат з господарською
діяльністю платника податку.
Про відсутність реального характеру
відповідних операцій можуть свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема, про
наявність таких обставин:
- неможливість здійснення платником
податку зазначених операцій з
урахуванням часу, місця знаходження
майна або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних для
виробництва товарів, виконання робіт
або послуг, нездійснення особою, яка
значиться виробником товару,
підприємницької діяльності;
- відсутність у платника податку
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
права на податковий кредит або
бюджетне відшкодування, якщо для
даного виду діяльності також потрібне
здійснення і облік інших господарських
- здійснення операцій з
товарно-матеріальними цінностями, які
не вироблялися або не могли бути
вироблені в обсязі, зазначеному
платником податку в документах обліку.
Так, судом встановлено, що між ФОП
ОСОБА_3 (замовник) та товариством з
обмеженою відповідальністю «Торг
Консар» (виконавець) було укладено
договір на виготовлення продукції з
давальницької сировини №130913 від
13.09.2013р., відповідно до якого виконавець
на протязі дії договору зобов'язується
виготовити з давальницької сировини
замовника (металу) готову продукцію -
Вартість робіт з переробки складає
В підтвердження виконання зазначеної
угоди позивачем надано укладений між
сторонами акт №1 приймання-передачі
давальницьких матеріалів до договору
№130913 від 16.09.2013р., акт №2
приймання-передачі давальницьких
матеріалів до договору №130913 від
16.09.2013р., відповідно до яких позивачем
було передано круг 80мм ЗПС н/дл 3,5-5,5 м.
та круг 56 мм № ПС н/дл 3,5-5,5 м.
За результатами зазначеної угоди
сторонами 31.10.2013р. було складено та
підписано Акт №10 здачі-приймання робіт
(надання послуг) та акт
приймання-передачі готової продукції
по договору №130913 від 13.09.2013р.
Також, за результатами виконання робіт
за умовами договору ТОВ «Торг Консар»
було надано позивачу: податкові
накладні. Розрахунки по договору
здійснювались в безготівковій формі,
станом на 31.12.2013р. заборгованість перед
постачальниками відсутня.
28.01.2013р. між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та ТОВ
«Торг Консар» (виконавець) було
укладено договір на виготовлення
продукції з давальницької сировини
№280113, відповідно до якого виконавець
на протязі дії договору зобов'язується
виготовити з давальницької сировини
замовника (металу) готову продукцію -
болти 30*160, 30*300, 30*130. Вартість робіт з
переробки складає 9600,00 грн. (з ПДВ).
В підтвердження виконання зазначеної
угоди позивачем надано укладений між
сторонами акт №1 приймання-передачі
давальницьких матеріалів до договору
№280113 від 06.02.2013р., відповідно до якого
позивачем було передано круг ф 30 ст 35.
За результатами зазначеної угоди
сторонами 15.02.2013р. було складено та
підписано Акт №1 здачі-приймання робіт
(надання послуг) та акт
приймання-передачі готової продукції
по договору №280113 від 28.01.2013р.
Також, за результатами виконання робіт
за умовами договору ТОВ «Торг Консар»
було надано позивачу податкову
накладну №3129. Розрахунки по договору
здійснювались в безготівковій формі,
станом на 31.12.2013р. заборгованість перед
постачальниками відсутня.
07.08.2013р. між ФОП ОСОБА_3 (замовник) та ТОВ
«Торг Консар» (виконавець) було
укладено договір на виготовлення
продукції з давальницької сировини
№070813, відповідно до якого виконавець
на протязі дії договору зобов'язується
виготовити з давальницької сировини
замовника (металу) готову продукцію -
болти М56*220 ст.3 М56*300 ст.3, гайка М56 ГОСТ
переробки складає 111935,05 грн. (з ПДВ).
В підтвердження виконання зазначеної
угоди позивачем надано укладений між
сторонами акт №1 приймання-передачі
давальницьких матеріалів до договору
№070813 від 07.08.2013р., відповідно до якого
позивачем було передано: круг 20мм ст.. 45
3,5-5,5 м, ндл, круг 24мм ст..2 3,5-5,5 м, ндл, круг
56 мм 3 ПС 3,5-5,5 м, ндл та акт №2
приймання-передачі давальницьких
матеріалів до договору №070813 від
07.08.2013р., відповідно до якого позивачем
було передано: круг 80мм ЗПС 3,5-5,5 м, ндл
та круг 56 мм 3ПС 3,5-5,5 м.
За результатами зазначеної угоди
сторонами 15.08.2013р. було складено та
підписано Акт №1/08 здачі-приймання
робіт (надання послуг), акт
приймання-передачі готової продукції
по договору №070813 від 07.08.2013р. та 30.08.2013р.
було складено Акт №2/08 здачі-приймання
робіт (надання послуг) та акт
приймання-передачі готової продукції
по договору №070813 від 07.08.2013р., а також
31.10.2013р. було складено Акт №1/10
здачі-приймання робіт (надання послуг)
та акт приймання-передачі готової
продукції по договору №070813 від 07.08.2013р.
Також, за результатами виконання робіт
за умовами договору ТОВ «Торг Консар»
було надано позивачу податкові
накладні. Розрахунки по договору
здійснювались в безготівковій формі,
станом на 31.12.2013р. заборгованість перед
постачальниками відсутня.
Судом встановлено, що 31.10.2013р. між ФОП
ОСОБА_3 (замовник) та ТОВ «Транслем»
(виконавець) було укладено договір на
виготовлення продукції з
давальницької сировини №311013-4,
відповідно до якого виконавець на
протязі дії договору зобов'язується
виготовити з давальницької сировини
замовника (металу) готову продукцію -
болти та гайки. Вартість робіт з
На виконання зазначеної угоди
сторонами укладений акт №1
приймання-передачі давальницьких
матеріалів до договору №311013-4 від
31.10.2013р., відповідно до якого позивачем
для виготовлення металевих виробів
було передано виконавцю: круг 16мм № ПС,
6 м та круг 20 мм ст..20, 3,5-5,5 м, ндл та акт №2
приймання-передачі давальницьких
матеріалів до договору №311013-4 від
31.10.2013р., відповідно до якого позивачем
було передано: шестигранник №55 ст.35.
За результатами зазначеної угоди
сторонами було складено та підписано
Акт №1/11 здачі-приймання робіт (надання
послуг) від 11.11.2013р., акт
приймання-передачі готової продукції
по договору №311013-4 та Акт №2/11
здачі-приймання робіт (надання послуг)
та акт приймання-передачі готової
продукції по договору №311013-4 від
29.11.2013р., а також акт приймання-передачі
готової продукції по договору №311013-4.
Також, за результатами виконання робіт
за умовами договору ТОВ «Транслем»
було надано позивачу податкові
накладні. Розрахунки по договору
здійснювались в безготівковій формі,
станом на 31.12.2013р. заборгованість перед
постачальниками відсутня.
Окрім того, позивачем було надано звіти
виконавця про використання
давальницьких матеріалів відповідно
до укладених договорів, а саме:
- звіт від 11.11.2013р., згідно якого
загальна кількість використаного
непридатного для подальшого
використання відходу: круг 20 мм - 0,088т.,
круг 16 мм - 0,009т.;
- звіт від 29.11.2013р., згідно якого
загальна кількість використаного
матеріалу 0,59 т. (4302,08 грн.), залишок
непридатного для подальшого
використання відходу: шестигранник №55
- звіт від 31.10.2013р., згідно якого
загальна кількість використаного
непридатного для подальшого
використання відходу: круг 56 мм - 1,07 т.,
круг 80 мм - 0,17т.;
- звіт від 15.02.2013р., згідно якого
загальна кількість використаного
непридатного для подальшого
використання відходу: круг ф 30 - 0,43 т.;
- звіт від 15.08.2013р., згідно якого
загальна кількість використаного
непридатного для подальшого
використання відходу: круг 56 мм - 0,670 т.,
круг 80 мм - 0,470т.;
- звіт від 31.10.2013р., згідно якого
загальна кількість використаного
матеріалу 1,155 т. (6360,25 грн.), залишок
непридатного для подальшого
використання відходу: круг 20 мм - 0,12 т.,
круг 24 мм - 0,07 т.
Із акту перевірки вбачається, що
загальний оподаткований дохід
позивача за 2013 рік склав 858860,51 грн., у
тому числі від: реалізації болтів,
броне болтів, вала млина, гайок, плити,
поковки для болтів, фіксатора, шпильки,
інших метизних виробів, виготовлення
З матеріалів справи вбачається, що
позивачем до перевірки були надані всі
первинні документи, що підтверджують
факт здійснення витрат ФОП ОСОБА_3 за
договорами переробки давальницької
сировини - придбання давальницької
сировини та її передача для переробки у
продукцію для подальшої реалізації з
метою отримання доходу, отже і
правомірність віднесення даних витрат
на придбання сировини та її подальшу
переробку до складу витрат.
В судовому засіданні представником
позивача визнано порушено п. 177.4, ст 177,
п.п. 139.1.3 п. 139.1 ст. 139 Кодексу, в саме:
грн., що зазначені в акті
№2454/222/04-03-17-01-26/НОМЕР_1 від 22.05.2014р. Так,
перевіркою встановлено, що витрати на
закупівлю болтів М24х325 у сумі 6000,00 грн.
М56х220 у сумі 4629,24 грн. (накладна від
здійсненням діяльності, так як цей
товар був реалізований (відвантажений)
раніше, ніж придбаний (болти м24х325 -
25.01.2013р., накладна № 02, болти М56х220 -
18.04.2013р., накладна № 10).
Також, внаслідок зазначеного порушення
позивачем завищено податковий кредит з
ПДВ в січні - 1200 грн. та квітні - 926 грн.,
що позивачем визнається.
Стосовно висновку Дніпродзержинської
ОДПІ про порушення позивачем норм
податкового законодавства, у зв'язку з
тим, що під час проведення перевірки
ФОП ОСОБА_3 не надано сертифікати
якості заводу-виробника та калькуляції
виробництва, що на думку контролюючого
органу свідчить про відсутність факту
поставки товару - суд зазначає
Чинним законодавством не передбачено
вимог стосовно обов'язкової
сертифікації (оформлення сертифікатів
відповідності) щодо товару (болти,
гайки), який постачався позивачу згідно
з вищенаведеними договорами.
Документи, які підтверджують якість
товарів, за своїм змістом не можуть
доводити або спростовувати факт
поставки товарів ФОП ОСОБА_3, оскільки
містять виключно інформацію стосовно
відповідності товарів стандартам та
Наказом Міністерства промислової
політики України №373 від 09.07.2007р.
затверджено Методичні рекомендації з
формування собівартості продукції
(робіт, послуг) у промисловості,
відповідно до положень яких
калькуляція - це представлений у формі
таблиці бухгалтерський розрахунок
витрат в грошовому вираженні на
виробництво одиниці виробу або партії
виробів, а також на виконання робіт і
Таким чином, запитувана калькуляція
фактично відображає технологічний,
матеріальний та фінансовий процес
виробництва певної продукції з
давальницької сировини, а тому
відповідна інформація, зокрема
калькуляція виходу готової продукції з
давальницької сировини, може
знаходитись тільки у підприємства, що
безпосередньо здійснювало переробку
сировини та випуск продукції, якими є
ТОВ «Торг Консар» та ТОВ «Транслем».
Окрім того, калькуляція собівартості
одиниці виробленої продукції за своїм
призначенням не є первинним
В судовому засіданні представником
позивача було обґрунтовано
доцільність здійснених витрат та
економічна вигода від операцій з
переробки металу у металеві вироби з
метою подальшої реалізації позивачем з
метою отримання прибутку, що
підтверджено відповідними накладними
на придбання продукції та
довіреностями на отримання придбаного
контрагентами-покупцями товару.
Так, щодо договору №280113 від 28.01.2013р. між
ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Тор Консар»,
економічна вигода склала - 1 530,50 грн.
По договору №070813 від 07.08.2013р. між ФОП
ОСОБА_3 ТОВ «Тор Консар», економічна
вигода склала - 8 195,07 грн.
По договору №130913 від 13.09.2013р. між ФОП
ОСОБА_3 ТОВ «Тор Консар», економічна
вигода склала - 5 344,51 грн.
По договору №311013-4 від 31.10.2013р. між ФОП
ОСОБА_3 ТОВ «Тор Консар», економічна
вигода склала - 5 207,16 грн.
Вищезазначене підтверджується
наданими в судовому засіданні
представником позивача документами, а
саме: накладна ТОВ «НВП Еласг» №06 від
Довіреність ТОВ «НВП Еласт» №44 від
15.02.2013р.; накладна ТОВ «Укрспецметиз»
№34 від 15.08.2013р.; накладна ТОВ
«Укрспецметиз» №36 від 15.08.2013р.;
довіреність ТОВ «Укрспецметиз» №41 від
13.08.2013р.; накладна ТОВ «НЛМЗ» №15 від
05.09.2014р.; довіреність ТОВ «НЛМЗ» №395 від
05.09.2014р.; накладна ГОВ «Укрспецметиз»
№50 від 07.11.2013р.; довіреність ТОВ
«Укрспецметиз» №51 від 07.11.2013р.;
накладна ТОВ «Укрспецметиз» №58 від
02.12.2013р.; довіреність ТОВ
«Укрспецметиз» №54 від 02.12.2013р.;
накладна ТОВ «Укрспецметиз» №57 від
02.12.2013р.; накладна ТОВ «Техно Изол» №51
від 11.11.2013р.; довіреність ТОВ «Техно
Изол» №220 від 08.11.2013р.; лист ТОВ «Техно
Изол» №08/11-2 від 08.11.2013р.
Відповідно до ст.ст. 46-49 Податкового
кодексу України ведення податкового
обліку покладено на кожного окремого
платника податку. При цьому такий
платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповід альність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України визначено, що не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.
Відповідно до п.п. 138.8.1 п.138.1 ст.138
Податкового кодексу України до складу
прямих матеріальних витрат
включається вартість сировини та
основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. Прямі
матеріальні витрати зменшуються на
вартість зворотних відходів, отриманих
у процесі виробництва, які оцінюються у
порядку, визначеному в положеннях
(стандартах) бухгалтерського обліку.
Cудом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що при переробці
давальницької сировини (металу)
утворювались відходи різних обсягів.
Оскільки зворотніх відходів при
переробці давальницької сировини не
було, позивачем було правомірно
віднесено вартість всієї
давальницької сировини, що була
передана ТОВ «Торг Консар» та ТОВ
«Транслем» для подальшої переробки до
Слід зазначити, що норми Податкового
кодексу України в якості підстави для
не включення до складу валових витрат
передбачають тільки випадки повної
відсутності будь-яких розрахункових,
платіжних та інших документів,
передбачених законодавством.
Будь-які документи мають силу
первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Визначальною
ознакою господарської операції є те,
що вона повинна спричиняти
реальні зміни майнового стану
З наданих позивачем доказів
вбачається, що укладені ФОП ОСОБА_3
правочини мали на меті настання
реальних правових наслідків, що
Таким чином, суд приходить до висновку,
що правовідносини за спірними
правочинами в повній мірі відображені
в бухгалтерському та податковому
обліку позивача, тобто позивачем
дотримано принцип превалювання
сутності над формою, який закріплений в
ст. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
Відповідно до ст. 215 Цивільного Кодексу
України від 16.01.2003 № 435 (далі - ЦК
України) підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України, недійсним
є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин) - у цьому разі визнання
такого правочину недійсним судом не
Згідно із ст. 202 Цивільного кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
Статтею 203 Цивільного кодексу України
передбачено загальні вимоги,
додержання яких є необхідними для
чинності правочину. Зокрема зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятися у формі,
встановлений законом, правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину (стаття 204 ЦК України).
Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин). До оспорюваних
правочинів належить зокрема фіктивний
правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим право чином
(фіктивний правочин). Фіктивний
правочин визнається судом недійсним
(ст. 234 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.12.2009 року
№ 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» перелік
правочинів, які є нікчемними як такі, що
порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК: правочини,
спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; правочини. спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу
України передбачено, що відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.
Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.
Умовою для визнання недійсним
правочину, який суперечить інтересам
держави та суспільства, є встановлення
умислу в діях осіб, що уклали такий
правочин. При цьому носіями
протиправного умислу юридичних
осіб-сторін такого правочину є
посадові особи цих юридичних осіб.
Головною підставою вважати правочин
нікчемним являється його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в акті висновки
є суто суб'єктивною думкою державного
податкового ревізора-інспектора,
оскільки були зроблені за відсутності
інформації, яка надається в
передбаченому законодавством порядку.
Відповідачем не доведено, а судом не
встановлено, наявності мети, завідомо
суперечної інтересам держави і
суспільства, а також існування умислу у
позивача чи його контрагента, як
обов'язкової ознаки для визнання
правочину недійсним та застосування
адміністративно-господарських
санкцій. Хоча факт порушення
публічного порядку повинен бути
доведеним певними засобами
Інший підхід потенційно надасть
можливість посадовим особам державних
органів на власний розсуд оголошувати
будь-який правочин недійсним
(нікчемним) без звернення до суду, що не
є правильним виходячи з загальних
засад судочинства.
При дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінюватися
повинні, перш за все, відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент
здійснення господарських
правовідносин контрагент позивача
були зареєстрованими як юридичні особи
у встановленому законом порядку.
Враховуючи наявність у позивача
належним чином оформлених первинних
документів, які підтверджують
реальність здійснення господарських
операцій та понесені витрати, з огляду
на взаємопов'язаність визначених актом
перевірки порушень і, як наслідок,
грошових зобов'язань за платежем
податок на додану вартість,
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб та зі сплати єдиного
внеску, відповідачем не доведено
порушення позивачем п.138.2 ст.138, п. 177.2, п.
177.4 ст.177, п.п. 139.1.3, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, у
результаті чого визначено суму
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
діяльності за період з 01.01.2013р. по
31.12.2013р. у сумі 8507,28 грн.; п.51.1 ст.51, п.п.
168.1.1, 168.1.2, 168.1.4 п. 168.1 ст. 68, абз. б п. 176.2 ст.
176 Податкового кодексу України, п.п.2.1,
п.п.2.2 п.2, п.п. 3.4, п.п. 3.5 ст. З Порядку
заповнення та подання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку»,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
21.12.10 №1020 «Про затвердження форми
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку (форма № 1-ДФ) та Порядку
заповнення та подання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку».
Донараховано податку на доходи
фізичних осіб за 4 квартал 2013р. у сумі
584,40 грн.; п.2 ст.7, п.11 ст.8 розділу III
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010р. №2464-VI (зі змінами та
доповненнями), з урахуванням п. 177.4 ст.177
Податкового Кодексу України, у
результаті чого визначено суму
податкових зобов'язань з єдиного
соціального внеску за 2013р. на загальну
кодексу України, у результаті чого
занижено податок на додану вартість у
періоді, що перевірявся на загальну
Суд вважає за необхідне зазначити, що з
огляду на відсутність детального
розрахунку суми грошових зобов'язань
за оскаржуваними рішеннями, скасуванню
підлягають рішення в цілому, а також
зазначає, що податковий орган, в
порядку встановленому Податковим
кодексом України може здійснити
нарахування платнику податку
грошового зобов'язання по відповідному
податку, в даному випадку на суму, що
платником податку визнається.
В судовому засіданні був повністю
доведений представниками позивача
факт вчинення господарських операцій,
за наслідками яких виникло право
позивача на формування податкового
кредиту та факт сплати позивачем сум
податку контрагентам, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, а також доцільність
здійснених витрат та економічна вигода
від операцій з переробки металу у
металеві вироби з метою подальшої
З урахуванням вищезазначеного суд
доходить висновку, що податкове
03.07.2014р. про визначення грошового
від 03.07.2014р. про визначення грошового
зобов'язання з податку на доходи
рішення №/14399 від 03.07.2014р. про
застосування штрафних санкцій з ЄСВ в
розмірі 784,01 грн. - прийняті
Дніпродзержинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області не на
підставі, не у межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з порушенням
використаного повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
необґрунтовано, тобто без врахування
усіх обставин, які мають значення для
прийняття рішення; не добросовісно та
не розсудливо, а тому підлягають
скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень в повній мірі не довів
правомірність своїх дій та рішень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, вимоги
та рішення про застосування штрафних
санкцій - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
03.07.2014р. яким Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість за основним платежем в
сумі 11 342 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціми (штрафами) в розмірі 5 671 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
03.07.2014р. яким Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
доходи фізичних осіб за основним
платежем в сумі 8 507,28 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціми (штрафами) в
розмірі 4 253,64 грн.

Визнати протиправним та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі
сплати єдиного внеску
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № Ф-
від 03.07.2014р. яким Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 нараховано
суму боргу (недоїмки) в розмірі 15 680,18
грн.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органам доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску №
/14399 від 03.07.2014р.
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області яким
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3
нараховано суму штрафних санкцій в
розмірі 784,01 грн.

Копію постанови направити сторонам по
справі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та в
строки, встановленні статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови
викладений протягом п'яти днів.

Суддя Е.О.
Юрков