Справа № 664/1606/13-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 664/1606/13-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Никифоров Є.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю:

апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2,

представника третьої особи - Левіта
В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Цюрупинського
районного суду Херсонської області від
31.03.2014 року по справі за позовом ОСОБА_1
до Великокопанівської сільської ради
Цюрупинського району Херсонської
області, 3-тя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Тандем
Плюс" про визнання протиправними та
скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Великокопанівської
сільської ради Цюрупинського району
Херсонської області, 3-тя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тандем Плюс" про
визнання протиправними та скасування
рішень.

Позивач, згідно с заявою про уточнення
позовних вимог, просив визнати
протиправними та скасувати рішення
відповідача № 532 від 27.02.2013 року про
визнання та скасування рішення
Великокопанівської сільської ради № 422
від 29.08.2012 року в частині надання
дозволу на розробку проекту відведення
земельної ділянки для передачі у
власність загальною площею 0,25 га
ОСОБА_1 під будівництво та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою: АДРЕСА_1 та визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача № 135-а від 24.12.2003 року в
частині розміру земельної ділянки
загальною площею 5,12 га та зобов'язати
відповідача змінити договір оренди з
ТОВ «Тандем Плюс» в частині розміру
земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що ним особисто та членами
його родини, починаючи з 2000 року
використовується земельна ділянка
площею 0,30 га, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. За користування цією
земельною ділянкою регулярно
сплачувався земельний податок.
Зазначена ділянка використовувалася
ними на підставі рішень
Великокопанівської сільської ради, але
право користування, оренди або право
власності належним чином оформлено не
було. Тому у 2002 році його сестра почала
виготовлення технічної документації
щодо відведення цієї ділянки в оренду,
але оформлення необхідних документів
нею не завершено. Проте, нею
сплачувався земельний податок до 2004 р.
Рішенням відповідача у 2003 році ТОВ
«Тандем Плюс» на умовах оренди була
надана земельна ділянка площею 5,12 га,
що знаходилася по сусідству із
земельною ділянкою 0,30 га, що
використовувалася його сестрою ОСОБА_2
Пізніше з'ясувалося, що внаслідок
помилки землевпорядників вийшла
накладка земельної ділянки ТОВ «Тандем
Плюс» та сусідніх земельних ділянок в
т.ч. і земельної ділянки його сестри,
тобто ділянка 0,30 га потрапила в один
план з ділянкою 5,12 га. В 2007 році термін
оренди земельної ділянки ОСОБА_2
закінчився і продовжений не був.
Зазначав, що оскільки земельна ділянка
0,30 га перебувала у тимчасовому
користуванні з 2001 р. по 2004 р. і
відповідачем у 2002 році винесено
рішення про передачу її в оренду
ОСОБА_2, нею розроблялися документи на
складання договору оренди, сплачувався
земельний податок, то остання була її
законним користувачем, а тому
відповідач не мав права передавати цю
земельну ділянку в оренду третій особі.

Постановою Цюрупинського районного
суду Херсонської області від 31.03.2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі зазначає про
невідповідність висновків суду
обставинам справи. При цьому апелянт
вважає, що судом допущено порушення
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи по суті. У зв'язку з чим в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із задоволенням позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що рішенням
Великокопанівської сільської ради від
24.12.2003 року № 135-а затверджено проект
відведення земельної ділянки
ТОВ «Тандем Плюс» під розміщення
торгівельного комплексу та надано в
оренду земельну ділянку строком на 49
років загальною площею 5,1225 га, під
розміщення торгівельного комплексу, за
адресою: с. Великі Копані, вул. Леніна
(район старого озера).

На підставі зазначеного рішення 26.02.2004
року між Великокопанівською сільською
радою (орендодавцем) та ТОВ «Тандем
Плюс» (орендарем) був укладений договір
оренди вказаної земельної ділянки,який
зареєстрований у встановленому
законом порядку в державному реєстрі
земель 22.03.2004 року за №0404729.

Починаючи з 26.02.2004 року ТОВ «Тандем
Плюс» використовує зазначену земельну
ділянку за цільовим призначенням,
зазначеним у договорі оренди, а саме
під розміщення торгівельного
комплексу та сплачує орендну плату та
інші обов'язкові платежі.

В 2007 році позивач звернувся до
Великокопанівської сільської ради із
заявою про виділення йому земельної
ділянки 0,30 га по пров. Спортивному біля
земельної ділянки ТОВ «Тандем
Плюс» на умовах оренди для ведення
особистого селянського господарства.
Рішенням Великокопанівської сільської
ради № 165-а від 29.06.2007 року позивачу
надано згоду на виготовлення технічної
документації по відводу земельної
ділянки для подальшого укладення
договору оренди.

06.03.2008 року рішенням
Великокопанівської сільської ради №
297 позивачу надано дозвіл на розробку
проекту відведення земельної ділянки
для подальшого укладення договору
оренди. В подальшому, відповідно до
заяви позивача, відповідачем було
прийнято рішення про надання земельної
ділянки площею 0,25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
також 26.11.2008 року надано дозвіл на
будівництво, а 03.11.2010 року надано дозвіл
на розробку містобудівного
обґрунтування. Проте, в подальшому йому
було відмовлено у розробці
містобудівного обґрунтування з тих
підстав, що земельна ділянка не була
відведена у власність.

В серпні 2012 року позивач звернувся до
Великокопанівської сільської ради із
заявою про надання дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки у
власність під забудову та
обслуговування житлового будинку
площею 0,25 га. 29.08.2012 року відповідачем
винесено рішення № 422, яким позивачу
надано дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки для
передачі у власність орієнтовною
площею 0,25 га в т.ч. під будівництво та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд - 0,25 га
за адресою: АДРЕСА_1.

В процесі розробки проекту відведення
ТОВ «Тандем Плюс» як суміжний
землекористувач, який набув право
оренди у встановленому законом
порядку, відмовилося підписувати акт
узгодження меж посилаючись на те, що
земельна ділянка була передана їм в
оренду ще у 2004 році, та висунуло вимогу
позивачу про звільнення цієї
земельної ділянки.

Прокуратурою Цюрупинського району
Херсонської області в ході проведення
перевірки дотримання
Великокопанівською сільською радою
вимог земельного законодавства було
встановлено, що в порушення вимог
ст..ст. 123, 141 Земельного кодексу України
сільською радою прийнято рішення № 422
від 29.08.2012 р., згідно п.2 якого сільська
рада здійснила розпорядження
земельною ділянкою, яка починаючи з 2004
року перебуває у ТОВ «Тандем плюс» в
користуванні на підставі договору
оренди. Встановлені порушення
земельного законодавства стали
підставою для внесення прокурором
району подання про усунення цих
порушень до Великокопанівської
сільської ради.

27.02.2013 року Великокопанівська сільська
рада, розглянувши подання прокурора
Цюрупинського району, прийняла рішення
№ 532 «Про скасування рішення
Великокопанівської сільської ради № 422
від 29.08.2012 р. в частині надання дозволу
на розробку проекту відведення
земельної ділянки загальною площею 0,25
га гр. ОСОБА_4».

Суд першої інстанції, розглянувши
справу, прийшов до висновку, що
відповідач, приймаючи оскаржувані
рішення, діяв обґрунтовано та на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, у зв'язку з чим у
задоволені позову було відмовлено.

Судова колегія суду апеляційної
інстанції погоджується з висновками
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору по справі з
врахуванням наданих 31.03.2014 року
уточнень є оскарження двох рішень
відповідача, як органу владних
повноважень, а саме :

- рішення відповідача № 135-а від 24.12.2003
року в частині розміру земельної
ділянки загальною площею 5,12 га та
зобов'язати відповідача змінити
договір оренди з ТОВ «Тандем
Плюс» в частині розміру земельної
ділянки.

- рішення № 532 від 27.02.2013р. «Про
скасування рішення Великокопанівської
сільської ради № 422 від 29.08.2012 р. в
частині надання дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки
загальною площею 0,25 га гр. ОСОБА_4»

Стосовно рішення відповідача № 135-а від
24.12.2003 р. судова колегія вважає
зазначити наступне.

На момент прийняття оскаржуваного
рішення Великокопанівської сільської
ради від 24.12.2003 року № 135-а, яким було
затверджено проект відведення
земельної ділянки ТОВ «Тандем
Плюс» під розміщення торгівельного
комплексу та надано в оренду земельну
ділянку строком на 49 років загальною
площею 5,1225 га, під розміщення
торгівельного комплексу, за адресою: с.
Великі Копані, вул. Леніна (район
старого озера) були дотримані всі
вимоги законодавства щодо процедури
надання земельної ділянки в оренду.

Так, згідно ст.124 ЗК України, в редакції,
яка діяла на момент виникнення спірних
правовідносин, передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки, при цьому передача в
оренду земельних ділянок громадянам і
юридичним особам із зміною їх
цільового призначення та із земель
запасу під забудову здійснюється за
проектами відведення в порядку,
встановленому статтями 118, 123 цього
Кодексу.

Згідно ч.ч.8,9,10 ст.ст.118 ЗК України проект
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органом архітектури та подається на
розгляд відповідної місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування, а селищна,
міська рада у місячний строк розглядає
проект відведення та приймає рішення
про передачу земельної ділянки у
власність або оренду.

Статтею 125 Земельного кодексу України
передбачено, що право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації. Право на
оренду земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його
державної реєстрації. При цьому
приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами а
право оренди землі оформляється
договором, який реєструється
відповідно до закону.

На момент прийняття оскаржуваного
рішення № 135-а від 24.12.2003 р.
ОСОБА_1 взагалі не мав ніякого
відношення до спірної земельної
ділянки, він не набув у встановленому
законом порядку а ні права власності, а
ні права оренди на земельну ділянку
площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1, тому
сільська рада, приймаючи це рішення, не
могла відповідно порушити його законні
інтереси та права.

Посилання позивача на те, що у 2012 році
були виготовлені нові документи по
встановленню зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі, які змінили
конфігурацію земельної ділянки,
наданої ТОВ «Тандем плюс» в оренду в 2003
році, судом до уваги не приймаються,
оскільки позивач просить скасувати
рішення відповідача № 135-а від 24.12.2003
року в частині розміру земельної
ділянки загальною площею 5,12 га та
зобов'язати відповідача змінити
договір оренди з ТОВ «Тандем Плюс» в
частині розміру земельної ділянки, а не
її конфігурації.

Як вбачається з матеріалів справи, між
Великокопанівською сільською радою
(орендодавцем) та ТОВ «Тандем Плюс»
(орендарем) 26.02.2004 року був укладений
договір оренди вказаної земельної
ділянки площею 5,1255 га., розташованої за
адресою с.Великі Копані,вкл..Леніна
(район старого озера), при цьому
зазначена земельна ділянка була
виділена в натурі (на місцевості) у
встановленому порядку, згідно
розробленого проекту відведення
земельної ділянки, при цьому площа
земельної ділянки як в проекті
землеустрою 2003 року, в акті про
перенесення в натурі меж земельної
ділянки та передачу на зберігання
межових знаків від 13.03.2013 року так і у
оскаржуваному рішенні співпадає с
зазначеною у договорі оренди площею
5,1255 га, тому позовні вимоги стосовно
скасування рішення відповідача № 135-а
від 24.12.2003 року в частині розміру
земельної ділянки та зобов'язати
відповідача змінити договір оренди з
ТОВ «Тандем Плюс» в частині розміру
земельної ділянки є необґрунтованими
та задоволенню не підлягають .

З огляду на викладене, судова колегія
суду апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, який обґрунтовано не
прийняв до уваги доводи позивача, що на
момент надання земельної ділянки ТОВ
«Тандем Плюс» частина її була у
користуванні його батька та сестри,
оскільки межі земельної ділянки 0,30 га
не виносилися в натурі, права на
користування земельною ділянкою
належним чином посвідчені не були. Крім
того, рішення про надання земельної
ділянки починаючи з 2001 року виносилися
сільською радою на ім'я ОСОБА_2, в той
час як позивач почав оформлювати свої
права на земельну ділянку з 2007 року.

Крім того, вимога позивача про
скасування рішення Великокопанівської
сільської ради від 24.12.2003 року № 135-а на
підставі того, що дев'ять років після
того було прийнято рішення № 422 від
29.08.2012р., не погоджується з принципом
сталості суспільних відносин та
гарантованості наданих прав, в даному
випадку оренди, породжуючи у громадян
невпевненість в тому, що їх існуюче
положення не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, про що
зазначається в абзаці другому п.5
мотивувальної частини рішення КСУ від
13.05.1997 р. № 1-зп.

Стаття 58 Конституції України 1996 року
закріплює один з найважливіших
загальновизнаних принципів сучасного
права - закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Це означає, що
вони поширюють свою дію тільки на ті
відносини, які виникли після набуття
законами чи іншими
нормативно-правовими актами чинності.
Закріплення названого принципу на
конституційному рівні є гарантією
стабільності суспільних відносин, у
тому числі відносин між державою і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього закону чи іншого
нормативно-правового акта.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Умовою визнання акта недійсним
є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Згідно з частинами 1, 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та місцевого самоврядування, їх
посадови особи зобов'язані діяти лише
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 8 Конституції
України в Україні визнається і діє
принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності», на який посилається суд у
своєму рішенні, регуляторний акт це
прийнятий уповноваженим регуляторним
органом нормативно-правовий акт, який
або окремі положення якого спрямовані
на правове регулювання господарських
відносин, а також адміністративних
відносин між регуляторними органами
або іншими органами державної влади та
суб'єктами господарювання;

Прийнятий уповноваженим регуляторним
органом інший офіційний письмовий
документ, який встановлює, змінює чи
скасовує норми права, застосовується
неодноразово та щодо невизначеного
кола осіб і який або окремі положення
якого спрямовані на правове
регулювання господарських відносин, а
також адміністративних відносин між
регуляторними органами або іншими
органами державної влади та голова
забезпечує здійснення, в межах наданих
законом, повноважень органів
виконавчої влади на відповідній
території, додержання Конституції та
законів України, виконання актів
Президента України та відповідних
органів виконавчої влади.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Згідно з ч.10 цієї ж статті вказаного
Закону, акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до офіційного тлумачення
положень Конституції України та
відповідних норм Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», що
надане у рішенні Конституційного Суду
України від 16.04.2009 року № 7- рп/2009 у
справі про скасування актів органів
місцевого самоврядування, орган
місцевого самоврядування має право
приймати рішення, вносити до них зміни
та/чи скасовувати їх на підставі, в
межах повноважень та у спосіб що
передбачені Конституцією та законами
України. У пункті п'ятому мотивувальної
частини рішення № 7-рп/2009
Конституційний Суд України звертає
увагу, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Рішення № 532 від 27.02.2013р. «Про
скасування рішення Великокопанівської
сільської ради № 422 від 29.08.2012 р. в
частині надання дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки
загальною площею 0,25 га гр. ОСОБА_4» є
ненормативним актом індивідуальної
дії, оскільки на відміну від
нормативних, встановлюють не загальні
правила поведінки, а конкретні приписи,
звернені до окремого індивіда чи
юридичної особи, застосовують
одноразово і після реалізації
вичерпують свою дію.

Рішення № 422 від 29.08.2012 р. було
направлено на розробку проекту
відведення земельної ділянки
загальною площею 0,25 га гр. ОСОБА_4 для
передачі у власність під будівництво
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд - 0,25 га
за адресою: АДРЕСА_1, однак розглядом
матеріалів справи було встановлено, що
в ході розробки проекту відведення
земельної ділянки з'ясувалися
обставини, що виключали можливість її
надання у встановленому законом
порядку

В рішенні Конституційного суду по
справі №1-9/2009 Конституційний Суд
України дійшов висновку, що органи
місцевого самоврядування мають право
приймати рішення, вносити до них зміни
та скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією і законами України,
керуючись у своїй діяльності ними та
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України.

Зі змісту частини другої статті 144
Конституції України та частини десятої
статті 59 Закону вбачається, що рішення
органів місцевого самоврядування та їх
посадових осіб з мотивів
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними з ініціативи
заінтересованих осіб судом загальної
юрисдикції, тобто в судовому порядку.
Однак, як вважає Конституційний Суд
України, це не позбавляє орган
місцевого самоврядування права за
власною ініціативою або ініціативою
інших заінтересованих осіб змінити чи
скасувати прийнятий ним правовий акт (у
тому числі і з мотивів невідповідності
Конституції чи законам України).

Органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

З огляду на встановлені у справі
обставини, судова колегія вважає, що
відповідач, приймаючи оскаржуване
рішення № 532 від 27.02.2013р., не порушив
вимог закону стосовно заборони
скасовувати своє попереднє рішення,
оскільки на підставі рішення № 422 від
29.08.2012 р. не виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав позивача, а саме
відносини права власності, проект
відведення земельної ділянки у
власність під забудову та
обслуговування житлового будинку
площею 0,25 га позивачем розроблений не
був та ОСОБА_1 не набув будь-яких прав в
процесі реалізації оскаржуваного
рішення, земельна ділянка не була
виділена в натурі на місцевості,
державний акт на право власності на
землю не видавався та будь-яке
будівництво на спірній земельній
ділянці не здійснювалося.

З огляду на викладене апеляційний суд
не приймає до уваги доводи апелянта,
оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, зазначених у
рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Цюрупинського
районного суду Херсонської області від
31.03.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після складання
повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та
підписано 20.10.2014 року

Головуючий: суддя
Л.Є.Зуєва

суддя
О.А.Шевчук

суддя
А.Г.Федусик