Справа № 822/3755/14
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/3755/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук
О.К. при секретаріЖуковському Д.Є. за
участі:представника позивача ОСОБА_3
представника відповідача Рудої Л.О. і
Майстра К.П.розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному
позові позивач просить визнати
протиправним та скасувати прийняте на
підставі акту про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки №2809/22-25-17-01/НОМЕР_1 від 27.06.2014
року податкове повідомлення-рішення
ДПІ у м.Хмельницькому ГУ Міндоходів у
Хмельницькій обл. форми "Р" від 12.08.2014
року №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем в
сумі 33507,0 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 16753,5 грн.

На думку позивача, зазначене податкове
повідомлення-рішення є протиправним,
оскільки базується на безпідставних
висновках відповідача про заниження
суми податку на додану вартість, яка
підлягала сплаті за березень 2014 року,
на 33507,00 грн. по операціях з придбання
товару від ТОВ "Стрілецький пасаж" та
ТОВ "БРС Мультібренд", які не мали
реальних наслідків

Вважає, що має всі первинні документи,
оформлення яких передбачене
Податковим кодексом України (надалі -
ПК України) та Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", необхідні для
формування податкового кредиту за
вказаними господарськими операціями.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала та
підтвердила обставини, на які
посилається у позовній заяві, просить
суд задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечив, вважає спірне податкове
повідомлення-рішення законним,
оскільки факт порушення позивачем
вимог податкового законодавства та
заниження податку на додану вартість
за березень 2014 року на 33507 грн., у зв'язку
з безпідставним віднесенням до складу
податкового кредиту суми ПДВ по
операціях з придбання ТМЦ у ТОВ
"Стрілецький пасаж" та ТОВ "БРС
Мультібренд", що фактично не
здійснювалось, встановлений
документальною позаплановою невиїзною
перевіркою ФОП ОСОБА_6, результати якої
оформлені актом №2809/22-25-17-01/НОМЕР_1 від
27.06.2014 року

Вказує, що у позивача відсутні
документи, які підтверджують реальне
здійснення операцій з поставки товару
у березні 2014 року від ТОВ "Стрілецький
пасаж" та ТОВ "БРС Мультібренд", а саме
акти приймання-передачі товару,
товарно-транспортні накладні,
документи, що засвідчують якість
товаро-матеріальних цінностей.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши зібрані в матеріалах справи
докази в їх взаємному зв'язку та
сукупності, суд вважає, що позов
необхідно задовольнити з урахуванням
викладеного нижче.

Суд встановив, що позивач - фізична
особа підприємець ОСОБА_6,
індентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований 27.02.1996 року виконавчим
комітетом Хмельницької міської ради та
перебуває на податковому обліку в ДПІ у
м.Хмельницькому.

В період з 16.06.2014 року по 20.06.2014 року на
підставі наказу від 02.06.2014 року №1581,
відповідно до п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75., пп.78.1.1
п.78.1 ст.78 ПК України працівниками ДПІ у
м.Хмельницькому проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка позивача з питань
документального підтвердження
господарських відносин з ТОВ
"Стрілецький пасаж" та ТОВ "БРС
Мультібренд" в частині формування
податкового кредиту за березень 2014
року, їх реальності та повноти
відображення в обліку, результати якої
оформлені актом №2809/22-25-17-01/НОМЕР_1 від
27.06.2014 року, на підставі якого
відповідач прийняв податкове
повідомлення-рішення Форми "Р" від
12.08.2014 року № про збільшення суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем в
33507 грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) в сумі 16753,5 грн..

Зазначене податкове
повідомлення-рішення базується на
викладених в акті перевірки
№2809/22-25-17-01/НОМЕР_1 від 27.06.2014 року
висновках відповідача щодо порушення
позивачем п.198.1, п.198.3, ст.198.6 ст.198, п.200.1,
п.200.2 ст.200 ПК України та заниження
податку на додану вартість за березень
2014 року в сумі 330507,0 грн. в зв'язку з
віднесенням до податкового кредиту
податку на додану вартість по
операціях з придбання товару від ТОВ
"Стрілецький пасаж" та ТОВ "БРС
Мультібренд", які фактично не
здійснювались.

Не погоджуючись із зазначеним
податковим повідомленням-рішенням,
позивач оскаржив його до суду.

Суд встановив, що 01.03.2014 року між
позивачем та ТОВ "Стрілецький пасаж"
укладений договір поставки №3, згідно
до умов якого ТОВ "Стрілецький пасаж"
зобов'язується передати у власність
ФОП ОСОБА_6 товар, що визначений у
накладних. На виконання вказаного
договору відповідно до накладних №53
від 11 березня 2014 року та №54 від 12
березня 2014 року і податкових накладних
від 11 березня 2014 року та від 12 березня
2014 року ТОВ "Стрілецький пасаж"
передало у власність позивача
будівельні матеріали. Зазначені товари
на складі постачальника позивач
отримав особисто та на власному
автомобілі ЗІЛ 5301, державний номер
НОМЕР_2, перевіз до м.Хмельницького.
Доставлений ним товар розвантажений
вантажником та відповідно до акту №1
переданий на зберігання завідуючій
господарством Ігнатенко О.С.

Оплату придбаного товару позивач
здійснив готівкою: 11 березня 2014 року -
10000,00 грн. в т.ч. ПДВ (квитанція №66), 12
березня 2014 року - 10000,00 грн. в т.ч. ПДВ
(квитанція №72), 17 березня 2014 року - 5000,00
грн. в т.ч. ПДВ (квитанція №84), 18 березня
2014 року - 10000,00 грн. в т.ч. ПДВ (квитанція
№88), 24 березня 2014 року - 10000,00 грн. в т.ч.
ПДВ (квитанція №115), 25 березня 2014 року -
10000,00 грн. в т.ч. ПДВ (квитанція №125), 28
березня 2014 року - 10000.00 грн. в т.ч. ПДВ
(квитанція №145), 31 березня 2014 року - 6000,00
грн. в т.ч. ПДВ (квитанція №155).

1 березня 2014 року між позивачем та ТОВ
"БРС Мультібренд" укладений договір №1,
згідно до умов якого ТОВ "БРС
Мультібренд" зобов'язується передати у
власність ФОП ОСОБА_6 товар, що
визначений у накладних. На виконання
вказаного відповідно до накладних №62
від 18 березня 2014 року та №63 від 19
березня 2014 року та податкових
накладних від 18 березня 2014 року та від 19
березня 2014 року ТОВ "БРС Мультібренд"
передало позивачу будівельні
матеріали.

Зазначені товари на складі
постачальника позивач отримав
особисто та на власному автомобілі ЗІЛ
5301, державний номер НОМЕР_2, перевіз до
м.Хмельницького. Доставлений ним товар
розвантажений вантажником та
відповідно до акту №1 переданий на
зберігання завідуючій господарством
Ігнатенко О.С.

Оплата придбаного товару здійснена
готівкою: 18 березня 2014 року - 10000,0 грн. в
т.ч. ПДВ (квитанція №213), 19 березня 2014
року - 10000,0 грн. в т.ч. ПДВ (квитанція №218),
24 березня 2014 року - 10000,0 грн. в т.ч. ПДВ
(квитанція №233), 25 березня 2014 року - 10000,0
грн. в т.ч. ПДВ (квитанція №238), 26 березня
2014 року - 10000,0 грн. в т.ч. ПДВ (квитанція
№244), 27 березня 2014 року - 10000,0 грн. в т.ч.
ПДВ (квитанція №252), 28 березня 2014 року -
10000,0 грн. в т.ч. ПДВ (квитанція №259), 31
березня 2014 року - 10000,0 грн. в т.ч. ПДВ
(квитанція №266), 28 березня 2014 року - 10000,0
грн. в т.ч. ПДВ (квитанція №259) і 31
березня 2014 року - 10000,0 грн. в т.ч. ПДВ
(квитанція №266)

Придбані від зазначених контрагентів
будівельні матеріали використанні
позивачем у господарській діяльності
для ремонту нежитлових приміщень, які
знаходяться за адресою: м.
Хмельницький, вул. Курчатова, 6/5, і
належать йому на праві приватної
власності. Зазначене підтверджується
договором підряду від 14 березня 2014 року
між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_8,
відповідно до умов якого останній
зобов'язаний провести ремонтні роботи
у зазначеному приміщенні, актом №1 від
14 березня 2014 року про передачу
матеріалів, придбаних у зазначених
постачальників, ФОП ОСОБА_8, актом
приймання-передачі виконаних
ремонтних робіт та квитанцією про їх
оплату.

На підставі належним чином оформлених
податкових накладних, що підтверджують
факт придбання товару від ТОВ
"Стрілецький пасаж" та ТОВ "БРС
Мультібренд", позивач відніс до
податкового кредиту в березні 2014 року
ПДВ в загальній сумі 33507,0 грн.

Досліджуючи правомірність формування
позивачем податкового кредиту по
вказаних операціях, суд враховує
наведене нижче.

В силу п.198.2 ст.198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Всупереч ч.2 ст.71 відповідачем не
спростований факт використання
позивачем товару, придбаного у ТОВ
"Стрілецький пасаж" та ТОВ "БРС
Мультібренд" (будівельних матеріалів),
у господарській діяльності, скільки ці
матеріали використані для здійснення
ремонту нежитлових приміщень, здача в
оренду яких є основним видом
підприємницької діяльності позивача.

Доводи відповідача щодо відсутності
зв»язку з господарською діяльністю
позивача витрат на придбання від ТОВ
"БРС Мультібренд" розчину готового
кладкового вартістю 1130,0 грн., в т. ч. ПДВ,
який в результаті транспортування став
непридатним для штукатурних робіт і
був використаний позивачем для ремонту
дорожнього покриття прилеглої
території до належного йому
приміщення, суд вважає безпідставними.
За змістом п 198.3 ст.198 ПК України право
на нарахування податкового кредиту
виникає у платника податку за умови
придбання товарів з метою використання
в господарській діяльності і не
залежить від того, чи такі товари
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду. Тому. Позивач правомірно
відніс до податкового ерудиту ПДВ,
сплачений в ціні розчину готового
кладкового, придбаного з метою
здійснення ремонту нерухомого майна,
яке використовується позивачем для
отримання прибутку.

За змістом п.201.10 ст.201 ПК України
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту,
є податкова накладна, що видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

З урахуванням викладених вище положень
ПК України право на нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту звітного періоду у випадку
придбання товарів та послуг виникає у
їх покупця за умови отримання від їх
постачальника належним чином
оформленої податкової накладної, яка
підтверджує факт поставки товару
(послуг).

В силу п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Суд враховує, що факт купівлі товару
від ТОВ "Стрілецький пасаж" та ТОВ "БРС
Мультібренд", його оплати, факт сплати
позивачем податку на додану вартість в
ціні товару та факт використання
позивачем зазначеного товару у
господарській діяльності підтверджені
дослідженими в судовому засіданні
первинними документами, та не
спростовані відповідачем.

На час здійснення господарських
операцій від ТОВ "Стрілецький пасаж" та
ТОВ "БРС Мультібренд" перебували в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців та
мали свідоцтво про реєстрацію
платником ПДВ.

Податкові накладні на поставку товару,
оформлені ТОВ "Стрілецький пасаж" та
ТОВ "БРС Мультібренд", відповідають
вимогам ПК України.

Відтак, суд вважає, що наявність у
позивача зазначених податкових
накладних, оформлених з дотриманням
вимог чинного законодавства,
постачальниками товару, які
засвідчують факт придбання товару, є
достатньою підставою для віднесення
сплаченого в їх ціні ПДВ до податкового
кредиту.

Відповідач не подав та суд не встановив
будь-яких доказів, які б могли свідчити
про недобросовісність позивача як
платника податків або про наявність
обставин, що виключають
обґрунтованість заявленої ним
податкової вигоди як-от безтоварний
та/або фіктивний характер здійснених
операцій, завідоме придбання товарів у
осіб, діяльність яких має ознаки
фіктивного підприємництва,
спрямування операцій на одержання
прибутку виключно за рахунок
податкової вигоди тощо.

Суд не встановив також порушення
позивачем вимог податкового
законодавства щодо формування
податкового кредиту.

Суд відхиляє, як необґрунтовані, доводи
відповідача щодо відсутності реальних
наслідків договорів, укладених між
позивачем та ТОВ "Стрілецький пасаж" та
ТОВ "БРС Мультібренд", а відтак і
безпідставного віднесення до
податкового кредиту суми податку на
додану вартість, сплаченого в ціні
товару в березні 2014 року.

Статтею 627 ЦК України передбачено,
що відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, має бути
спрямованим на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Підставою недійсності правочину
(ст. 215 ЦК України) є недодержання в
момент вчинення правочину у стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин).

За змістом ч.1 ст.656 ЦК України предметом
купівлі-продажу може бути товар, який є
у продавця на момент укладення
договору або буде створений (придбаний,
набутий) продавцем у майбутньому.
Статтею 658 ЦК України визначено, що
право продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власнику товару.

В процесі судового розгляду судом не
встановлено та не доведено
відповідачем невідповідності змісту
спірних договорів, вимогам ст.203 і ст.215
ЦК України, не надано рішення суду про
визнання цих договорів недійсними на
підставі ст.228 ЦК України, не надано
жодного доказу, що того, що зазначений у
податкових накладних, оформлених
зазначеними вище контрагентами, товар
на час його продажу належав іншим
особам.

Суд також не встановив та відповідач не
довів, що укладаючи договори, сторони
діяли з метою, яка завідомо суперечила
інтересам держави та суспільства.

Натомість, досліджені судом
докази свідчать про те, що сторони
договору: позивач та його контрагенти
виконали укладені договори в повному
обсязі. Зазначене підтверджується
первинними документами, оформленими
сторонами з дотриманням вимог ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та звітність в Україні».

Відсутність товарно-транспортних
накладних на перевезення товару від
ТОВ "Стрілецький пасаж" та ТОВ "БРС
Мультібренд" також не є доказом
відсутності поставки від вказаних
контрагентів у зв'язку з наведеним.

Статтею 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт в Україні»
визначений перелік документів для
перевізника і водія, на підставі яких
здійснюються перевезення вантажів
автомобільним транспортом.

За змістом п.11.1 Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні , затверджених наказом
Міністерства транспорту України від 14
жовтня 1997 року N 363 , зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 20 лютого
1998 р. за N 128/2568, товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля є основними документами на
перевезення вантажів.

Тому, їх наявність є обов"язковою
для відображення в податковому та
бухгалтерському обліку витрат на
перевезення товару та ПДВ, сплаченого в
їх ціні.

Водночас, жодним нормативно-правовим
актом не передбачено, що
товарно-транспортні накладні є єдиними
документами, які підтверджують факт
поставки товару від продавця до
покупця і у випадку їх відсутності
покупець товару, позбавлений права на
включення до податкового кредиту
податку на додану вартість, вказаного в
податковій накладній, виписаній
постачальником товару

Суд встановив, що витрати на
перевезення придбаного товару від його
постачальників до м.Хмельницького
позивач здійснив за власний рахунок і
не відображав в податковому та
бухгалтерському обліку фізичної
особи-підприємця. Відтак, відсутність у
нього товарно-транспортних накладних
на перевезення від їх постачальників
товарів, придбання яких оформлене
іншими первинними документами,
складеними у відповідності до Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", не
позбавляє позивача права на включення
до податкового кредиту ПДВ, сплаченого
в ціні цих товарів.

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
фінансова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
примірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Частиною 1 ст. 9
зазначеного Закону передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Приписами ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Досліджені судом докази свідчать
про те, що господарські операції з
придбання від ТОВ "Стрілецький пасаж"
та ТОВ "БРС Мультібренд" товарів в
березні 2014 року спричинили зміни в
структурі активів позивача та його
зобов»язань. Зазначене
підтверджується даними
бухгалтерського обліку позивача.

Доводи відповідача щодо ненадання
позивачем під час перевірки первинних
документів по взаємовідносинах з ТОВ
"Стрілецький пасаж" та ТОВ "БРС
Мультібренд" спростовуються актом
перевірки від 27.06.2014 року, в якому з
посиланням на первинні документи
позивача детально описані операції з
придання товарів від цих
постачальників.

Відповідно до вимог ст. 218
Господарського кодексу України
підставою господарської
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене таким
суб'єктом господарське правопорушення.
У силу частини другої зазначеної
статті учасник господарських відносин
відповідає за порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним ужито всіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

В свою чергу ПК України, не ставить
право платника податку на віднесення
до складу валових витрат або
податкового кредиту сплаченого
податку на додану вартість при
придбанні товару в залежність від
отримання документального
підтвердження щодо належного
виконання усіма постачальниками своїх
податкових зобов'язань зі сплати ними
сум податку, дотримання ними правил
ведення податкового обліку
господарських операцій.

Платник податку на додану вартість
(покупець товару) на час здійснення
господарської операції з придбання
товару не має обов'язку та повноважень
здійснювати контроль за дотриманням
усіма постачальниками товару у ланцюгу
постачання вимог законодавства щодо
здійснення господарської діяльності,
дотримання вимог податкового
законодавства тощо і в подальшому
зазнавати певних негативних наслідків
у вигляді позбавлення права на
податковий кредит чи бюджетне
відшкодування за можливу неправомірну
діяльність будь-якого з контрагентів.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування валових
витрат та податкового кредиту у зв'язку
з придбанням товарів та робіт у
випадку, коли останній має необхідні
документальні підтвердження розміру
таких витрат і податкового кредиту
(рішення Верховного Суду України від
31.01.2011 року у справі № 21-47а10).

Відповідач не надав жодних доказів на
підтвердження того, що позивач, як
платник податку, діяв без належної
обачності й обережності і йому було
відомо про можливі порушення, які
допускав його контрагент, або що
самостійною діловою метою здійснення
господарських операцій з даними
підприємствами було одержання
позивачем податкової вигоди.

Тому, порушення контрагентами позивача
вимог податкового законодавства щодо
відображення господарських операцій в
податковому обліку спричиняє
негативні наслідки саме для нього, а не
для позивача.

При цьому суд враховує, що висновки
відповідача щодо розбіжностей між
даними додатків №5 до декларацій з ПДВ
позивача та його контрагентів у
відображенні податкового кредиту та
податкових зобов»язань з ПДВ за
березень 2014 року базуються на
відсутності в Інтегрованій
автоматизованій інформаційній системі
«Податковий блок» будь-якої інформації
щодо всіх платників податків,
зареєстрованих на території АРК Крим у
зв»язку з їх відключенням від цієї
системи. Зазначене підтвердили в
судовому засіданні представники
відповідача. Тому, суд вважає
необґрунтованими та не підтвердженими
жодними доказами доводи відповідача
щодо наявності таких розбіжностей.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене відповідач не
довів правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення. В
той же час позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, підтверджені
належними доказами, відповідають
вимогам чинного законодавства, а тому
підлягають до задоволення.

З урахуванням положень ст.94 КАС України
понесені позивачем судові витрати слід
стягнути з Державного бюджету України.

Керуючись Конституцією України,
Цивільним кодексом України, Податковим
кодексом України та ст.ст. 11, 70, 71, 94, 99, 158
- 163, 186, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області від
12.08.2014 року №.

Присудити з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 182,70 грн. судового збору.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10
жовтня 2014 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук"Згідно з
оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук