Справа № 2-а-4944/11/1423
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-4944/11/1423

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Галагуза В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та
Ступакової І.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва на
постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 19 квітня 2012 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 19 квітня 2012 року,
яка прийнята в порядку скороченого
провадження, позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково. Суд визнав
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в
Центральному районі м. Миколаєва щодо
виплати у неповному обсязі позивачу
підвищення до пенсії як дитині війни,
та зобов'язав нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, виходячи
із розрахунку прожиткового мінімуму
для осіб які втратили працездатність
за період з 5 жовтня 2010 року по 5 квітня
2011 року, з урахуванням фактично
виплачених сум, як дитині війни. В
задоволенні іншої частини позову було
відмовлено.

В апеляційній скарзі начальник УПФУ в
Центральному районі м. Миколаєва,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та
постановити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судом першої
інстанції, позивач є дитиною війни в
розумінні ст.1 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" і
відповідно до ст. 6 цього ж Закону має
право на державну соціальну підтримку
у вигляді підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" (у
редакції від 18.11.2004, чинній у 2010 році та
до 23 липня 2011 роках) дітям війни пенсії
або щомісячне грошове довічне
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30% мінімальної
пенсії за віком.

Законами України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік", "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" Кабінету
Міністрів України надано право у 2010-2011
роках встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Названі норми передбачають
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати, що не
поширюється на спірні відносини,
оскільки розмір зазначених соціальних
виплат згідно із Законом України "Про
соціальний захист дітей війни"
залежить від розміру мінімальної
пенсії за віком.

Будь-які зміни до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
Законами України про Державний бюджет
України на відповідний рік не
вносились, дію цієї статті у вказаних
роках зупинено не було.

Отже, нарахування та виплата у 2010 -
липні 2011 роках дітям війни підвищення
до пенсії або щомісячного грошового
довічного утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

За таких підстав, судом першої
інстанції зроблено правильний
висновок про те, що позовні вимоги щодо
зобов'язання відповідача щомісячно
підвищувати пенсію за період з 5 жовтня
2010 року по час дії ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", а
саме 22 липня 2011 року є обґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вирішив
справу по суті правильно, але врахував
не всі вимоги позивача, а тому
помилково визначив період проведення
перерахунку лише до 05 квітня 2011 року.

Відповідно до ч.2 ст. 205 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги може своєю
постановою змінити постанову суду
першої інстанції або прийняти нову
постанову, якими суд апеляційної
інстанції задовольняє або не
задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва -
залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 19 квітня 2012 року -
змінити, виклавши її резолютивну
частину в наступній редакції:

"Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва щодо
виплати не в повному обсязі ОСОБА_1
підвищення до пенсії як дитині війни.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі
м.Миколаєва нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну
допомогу як дитині війни починаючи з 05
жовтня 2010 року по 22 липня 2011 року
включно у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком з урахуванням сум, виплачених
у цей період. В задоволенні решти
позовних вимог - відмовити."

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту постановлення,
є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Милосердний М.М.

Судді:
Бітов А.І.

Ступакова І.Г.