Справа № 638/16717/14-а
Суддя: Лазюк С. В.
Дата ухвалення: 2014-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 29» жовтня 2014 року Суддя
Дзержинського районного суду міста
Харкова Лазюк С. В. розглянувши в
порядку скороченого провадження
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України у
Дзержинському районі міста Харкова про
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 - звернувся до суду з
позовом до Управління пенсійного фонду
України у Дзержинському районі міста
Харкова (відповідач по справі), в якому
просив суд зобов'язати Управління
пенсійного фонду України у
Дзержинському районі міста Харкова
провести перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 01
квітня 2014 року відповідно до довідки №
164 від 27.08.2014 року про заробітну плату
для обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
виданої Господарським судом
Харківської області, з врахуванням
фактично сплачених сум і проводити
виплати у цьому розмірі до надання
нової довідки про підвищення розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача послався на
наявність у позивача - ОСОБА_1, права на
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці відповідно
до довідки № 164 від 27.08.2014 року про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, виданої
Господарським судом Харківської
області, відтак вважає дії відповідача
- Управління пенсійного фонду України у
Дзержинському районі міста Харкова
щодо відмови у здійсненні позивачу
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці
незаконними та неправомірними.

Оскільки відповідачем у встановлений
законом строк заперечень не подано,
справа розглядається судом у порядку
скороченого провадження у
відповідності до вимог ч.5 ст.183-2 КАС
України, якою передбачено, що справа
повинна бути розглянута в порядку
скороченого провадження не пізніше
трьох днів з дня закінчення строку,
передбаченого ч.3 цієї статті, якщо суду
не було подано заперечення
відповідачем та за умови, що справа
розглядається судом за
місцезнаходження відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України
суддя розглядає справу в порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, на підставі наявних матеріалів
справи та доказів.

Суд, дослідивши матеріали судової
справи та документальні докази, надані
сторонами по справі в обґрунтування
своїх вимог та заперечень, встановив
наступне.

ОСОБА_1 згідно наказу господарського
суду Харківської області № 221-к від
30.11.2006 року звільнена з посади судді у
зв'язку з виходом у відставку на
підставі Постанови Верховної Ради
України від 02.11.2006 року №310-V, отримує
довічне грошове утримання, як суддя у
відставці, на підставі пенсійного
посвідчення № НОМЕР_1 (серії НОМЕР_2),
виданого 30.06.2010 року Пенсійним фондом
України.

Постановою Дзержинського районного
суду міста Харкова від 31 березня 2014
року по справі № 638/1878/14-а (2-А/638/176/14),
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08 липня 2014
року, зобов'язано Управління
пенсійного фонду України у
Дзержинському районі міста Харкова
провести перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 з
01.01.2013 року по 31.03.2014 року відповідно до
довідок про заробітну плату № 133 від
17.07.2013 року, № 213 від 23.12.2013 року, виданих
Господарським судом Харківської
області, з врахуванням фактично
сплачених сум.

Зазначеним судовим рішенням
встановлено наявність у позивача -
ОСОБА_1, права на перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці,
а дії відповідача

- Управління пенсійного фонду України у
Дзержинському районі міста Харкова
щодо відмови у здійсненні позивачу
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці
незаконними та неправомірними.

Разом з тим, звернувшись до Управління
пенсійного фонду України у
Дзержинському районі міста Харкова із
зазначеним судовим рішенням, останній
здійснив перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
за період з 01 січня 2013 року по 31 березня
2014 року, в перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
з 01 квітня 2014 року на підставі довідки
господарського суду Харківської
області № 164 від 27.08.2014 року про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці відмовлено
(запит до Управління пенсійного фонду
України у Дзержинському районі міста
Харкова від 10 вересня 2014 року було
подано 12 вересня 2014 року).

Управління пенсійного фонду України у
Дзержинському районі міста Харкова
листом від 24 вересня 2014 року № 373/с-11
відмовлено в перерахунку раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання з огляду на те, що
Закон України «Про судоустрій і статус
суддів» не передбачено проведення
перерахунку довічного грошового
утримання суддям у відставці крім
суддів Конституційного суду України.

Надаючи юридичну кваліфікацію
зазначеним обставинам з урахуванням
приписів чинного законодавства суд
виходить з наступного.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності судді, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, а саме: заробітної плати,
пенсії, щомісячного довічного
грошового утримання тощо, надання їм у
майбутньому статуту судді у відставці,
право якого на пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.

Умови призначення і порядок виплати
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці на момент
призначення його позивачеві
встановлювалися законом України «Про
статус суддів» та Постановою Верховної
Ради України «Про порядок введення в
дію Закону України» «Про статус
суддів» № 2863-ХІІ від 15.12.1992 року.

Пункт 4 статті 43 Закону України «Про
статус суддів», зокрема, передбачав, що
судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Абзацом 3 пункту 1 вищезазначеної
Постанови Верховної Ради України (в
редакції до 1 січня 2008 року) було
встановлено, що в разі зміни заробітної
плати суддів розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці обчислюється, виходячи з
нового розміру заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України
від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2, абзацу
другого пункту 2 розділу 11 «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) визнано
неконституційними:

- частину третю, перше, друге, третє
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-УІ у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI;

- статтю 2 Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-УІ в частині
поширення її дії на Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року № 2453-УІ;

- абзац другий пункту 2 розділу другого
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-УІ, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без

застосування положень частин другої,
третьої статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
та без проведення інших перерахунків,
передбачених законодавством.

Конституційний Суд України визначив
такий порядок виконання вказаного вище
рішення:

- підлягають застосуванню частини 1, 2
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
№ 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України;

- частина 3 статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, яка суперечить
Конституції України, не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України вішення.
Натомість підлягає застосуванню
частина третя статті 138 Закону № 2453 в
редакції до змін, внесених Законом №
3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання»;

- перше, друге, трете речення частини 5
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
№ 3668, що суперечать Конституції
України, не підлягають застосуванню як
такі, що втратили чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України Рішення. Проте підлягають
застосуванню перше речення частини
п'ятої статті 138 Закону № 2453 в редакції
до змін, внесених Законом № 3668, а саме:
«Пенсія або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку», та четверте речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі
змінами, внесеними Законом № 3668, а саме:
«Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України»;

- дія статті 2 Закону № 3668 не
поширюється на Закон № 2453;

- дія абзацу другого пункту 2 розділу
другого «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону № 3668 не поширюється
на правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Крім того, відповідно до п. 2.2
вищезазначеного рішення
Конституційного Суду України
зазначено, що визначені Конституцією
та законами України гарантії
незалежності суддів є невід'ємним
елементом їх статусу, поширюються на
всіх суддів України та є необхідною
умовою здійснення правосуддя
неупередженим, безстороннім і
справедливим судом. Такими гарантіями
є надання їм за рахунок держави
матеріального забезпечення
(суддівська винагорода, пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання
тощо) та надання їм у майбутньому
статусу судді у відставці. Право судді
у відставці на пенсійне або щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
належного здійснення правосуддя і
незалежності працюючих суддів та дає
підстави висувати до суддів високі
вимоги, зберігати довіру до їх
компетентності і неупередженості.
Щомісячне довічне грошове утримання
судді спрямоване на забезпечення
гідного його статусу життєвого рівня,
оскільки суддя обмежений у праві
заробляти додаткові матеріальні блага,
зокрема обіймати будь-які інші
оплачувані посади, виконувати іншу
оплачувану роботу. Конституційний
принцип незалежності суддів означає, в
тому числі, конституційно обумовлений
імператив охорони матеріального
забезпечення суддів від його
скасування чи зниження досягнутого
рівня без відповідної компенсації як
гарантію недопущення впливу або
втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням
Європейської хартії про закон «Про
статус суддів» від 10.07.1998 року, за якими
рівень винагороди суддям за виконання
ними своїх професійних обов'язків має
бути таким, щоб захистити їх від тиску,
що може спричинити вплив на їхні
рішення або взагалі поведінку суддів і
таким чином вплинути на їхню
незалежність та неупередженість (пункт
6.1); статус забезпечує судді, який досяг
передбаченого законом віку для виходу
у відставку із посади судді і який
здійснював

повноваження судді протягом певного
строку, право на отримання виплат,
рівень яких має бути якомога ближчим до
рівня його останньої заробітної плати
на посаді судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи
державам-членам щодо суддів:
незалежність, ефективність та
обов'язки від 17.11.2010 року N (2010)12, «оплата
праці суддів повинна відповідати їх
професії та виконуваним обов'язкам, а
також бути достатньою, щоб захистити їх
від дії стимулів, через які можна
впливати на їхні рішення. Мають
існувати гарантії збереження належної
оплати праці на випадок хвороби,
відпустки по догляду за дитиною, а
також гарантії виплат у зв'язку з
виходом на пенсію, які мають
відповідати попередньому рівню оплати
їх праці» (пункт 54).

Положеннями статті 58 Конституції
України передбачено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Таким чином враховуючи, що Конституція
України, як зазначено в її статті 8, має
найвищу юридичну силу, а її норми є
нормами прямої дії, суди при розгляді
конкретних справ зобов'язані
застосовувати Конституцію України як
акт прямої дії.

Виходячи з норм статті 58 Конституції
України матеріальні та соціальні
гарантії позивача як судді у відставці,
які були встановлені на день його
виходу у відставку, не можуть бути
обмежені або скасовані ані новими
законами, ані внесенням змін до чинних
законів.

Виходячи з аналізу вищевикладених норм
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» № 3668
та правових позицій Конституційного
Суду України, обмеження щомісячного
довічного грошового утримання
максимальним розміром, встановленим
цим законом, не може бути поширене на
позивача як суддю у відставці,
оскільки: виплата щомісячного
довічного грошового утримання
призначалася ОСОБА_1 відповідно до
Закону України «Про статус суддів» від
15.12.1992 року, а не відповідно до Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07.07.2010 року, на який йде
посилання у пункті 1 статті 2 розділу І
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»;
щомісячне довічне грошове утримання
призначено ОСОБА_1 до набрання чинності
Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи».

Таким чином, оскільки, на день виходу
позивача у відставку, умови і порядок
призначення, виплати та перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
передбачали, що за кожний повний рік
роботи на посаді судді понад 20 років
розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, вимога ОСОБА_1 стосовно
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання, виходячи саме із
80% процентного розміру заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді, є законною.

Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання передбачений,
зокрема, підпунктами 3 і 4 «Положення
про Пенсійний фонд України»,
затвердженого указом Президента
України від 06.04.2011 року № 384/2011, пп. 2.1 і 2.2
«Положення про управління Пенсійного
фонду України в районах, містах і
районах у містах», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 30.04.2002 року № 8-2, серед
основних завдань і функцій Пенсійного
фонду України та його органів на місцях
є призначення (перерахунок) пенсій,
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці та
підготовка документів для їх виплати.

Також додатком № 2 до Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 25.01.2008
року № 3-1, встановлена форма довідки
про заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, в якій
зазначаються відомості про заробітну
плату судді, яка враховується при
призначенні (перерахунку) щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці.

Таким чином суд приходить висновку про
наявність у позивача права на
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці, а відтак,
наявність в подальшому також права на
перерахунок на підставі наданої
довідки про підвищення розміру
довічного грошового утримання судді у
відставці, оскільки це право в силу
вимог чинного законодавства скасовано
не може бути.

Відповідно до частини другої статті 8
КАС України, суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» встановлено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року (надалі -
Конвенція) та практику Суду як джерело
права.

Європейський суд з прав людини у
рішенні від 29.06.2006 року у справі
«Пантелеєнко проти України» зазначив,
що статття 13 Конвенції гарантує
наявність на національному рівні
засобу правового захисту для
реалізації прав і свобод, у якій би
формі вони не забезпечувалися у
національному правовому полі. Суд
також підкреслив, що засіб юридичного
захисту має бути ефективним, як на
практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі
«Дорани проти Ірландії» Європейський
суд з прав людини зазначив, що поняття
«ефективний засіб» передбачає
запобігання порушенню або припиненню
порушення, а так само встановлення
механізму відновлення, поновлення
порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші
проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008
року) Європейський Суд з прав людини
вказав, що для Конвенції було б
неприйнятно, якби стаття 13 декларувала
право на ефективний засіб захисту але
без його практичного застосування.
Таким чином, обов'язковим є практичне
застосування ефективного механізму
захисту. Протилежний підхід
суперечитиме принципу верховенства
права.

З урахуванням цього Держава Україна
несе обов'язок перед зацікавленими
особами забезпечити ефективний засіб
захисту порушених прав, зокрема - через
належний спосіб захисту та відновлення
порушеного права. Причому обраний
спосіб захисту порушеного права має
бути ефективним та забезпечити реальне
відновлення порушеного права.

Відповідно до статті 162 КАС України, у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії. Суд може прийняти іншу постанову,
яка б гарантувала дотримання і захист
прав, свобод, інтересів людини і
громадянина, інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку про те, що дії
відповідача щодо відмови у здійсненні
позивачу перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
є незаконними та неправомірними.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак відповідач, заперечуючи проти
позову, в порушення вимог
вищезазначеної норми закону не довів
правомірність своїх заперечень проти
адміністративного позову, натомість
позивач виконав приписи
вищезазначеної норми закону, надавши
належні та допустимі докази, що
свідчать про обґрунтованість та
правомірність заявлених вимог.

Таким чином суд констатує, що вимоги
позивача підтверджені належними та
допустимими в розумінні вимог
процесуального закону доказами, а
заперечення відповідача позбавлені
будь-якого фактичного та юридичного
мотивування, в зв'язку з чим суд позов
задовольняє в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 256
Кодексу адміністративного судочинства
України постанови суду, прийняті в
порядку скороченого провадження,
виконуються негайно.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до приписів частини 3 статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, приписами статей 71, 160-163, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Дзержинському районі міста Харкова про
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці -
задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Дзержинському районі м.
Харкова провести перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 з 01 квітня 2014 року відповідно до
довідки № 164 від 27.08.2014 року про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, виданої
Господарським судом Харківської
області, з врахуванням фактично
сплачених сум і проводити виплати у
цьому розмірі до надання нової довідки
про підвищення розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Стягнути з державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 61103) витрати по
сплаті судового збору в розмірі 73,08
гривень.

Постанова підлягає негайному
виконанню у межах суми стягнення за
один місяць.

Апеляційна скарга подається до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Дзержинський районний суд міста
Харкова протягом 10 днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Лазюк С. В.