Справа № 823/2519/14
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
справа № 823/2519/14

м. Черкаси

12 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Каліновської А.В.,

при секретарі - Шалько І.П.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - Обідало
О.М., Ткаліч Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Черкаській області
про скасування постанови про
накладення штрафних санкцій та
визнання недійсними рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський
окружний адміністративний суд з
вищезазначеним адміністративним
позовом, в якому просить скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Черкаській області
від 11.08.2014р. №114 про накладення штрафу у
розмірі 8500 грн. 00 коп., визнати
недійсними та скасувати рішення
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Черкаській області про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 11.08.2014р. №135 та №136.

Позов обґрунтовано тим, що за
результатами проведення планової
виїзної перевірки характеристик
продукції фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 посадовими особами відповідача
складено акт від 28.07.2014р. №000129.
Перевіркою виявлено порушення вимог
законодавства, а саме встановлено
відсутність національного знаку
відповідності на продукції та
неналежне застосування національного
знаку відповідності на продукції.
Позивач не отримував жодного
письмового повідомлення про
проведення планового заходу, що є
порушенням ч. 4 ст. 5 Закону України «Про
загальні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності». Перелічені в акті
перевірки електротовари перевіряючими
не оглядалися, а також не оглядалися
гарантійні листи та сертифікати
відповідності. Крім того, під час
організації та проведення перевірки
посадовими особами відповідача не
пред'являлися рішення про відбір
зразків продукції (електротоварів) та
не складався акт відбору зразків
продукції з детальним описом упаковки
електротоварів марки «MAGIO», що є
порушенням ст. ст. 14, 15 Закону України
«Про загальні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності». Також,
позивач зазначив, що перевіряючими, в
порушення ст. 44 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» не був складений
протокол про вчинення порушень та не
відібрано письмових пояснень
керівника щодо зазначених порушень. На
думку позивача планова виїзна
перевірка проведена з численними
порушеннями чинного законодавства.
Позивач також зазначив, що платники
єдиного податку І групи, до яких
відноситься позивач відповідно до
Податкового кодексу України ведуть
лише Книгу обліку доходів. Ведення
обліку витрат такими платниками
законодавством не передбачено.
Враховуючи вищезазначене, позивач
вважає рішення Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Черкаській
області про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 11.08.2014р. №135
та №136 та постанову Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Черкаській
області від 11.08.2014р. №114 про накладення
штрафу у розмірі 8500 грн. 00 коп.
необґрунтованими та такими, що
підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з
вищезазначених підстав, також
зазначив, що відповідач не мав права
проводити планову перевірку, оскільки
низьковольтне електричне обладнання
належить перевіряти лише під час
позапланових перевірок. Крім того,
вказав, що в плані перевірок з
ринкового нагляду на ІІІ квартал чітко
визначені товари, які підлягають
перевірці, до яких перевіряємі товари
не входили.

Представники відповідача позов не
визнали, зазначили, що перевірка
проведена на підставі і в межах наданих
відповідачу повноважень, прийняті
рішення і постанови є законними, а тому
у задоволенні позовних вимог просили
відмовити.

Заслухавши пояснення та доводи
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд встановив.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 26 Закону
України "Про захист прав споживачів" №
1023-XII від 12.05.1991 спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право:
перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Згідно п. 1 Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого указом
Президента України № 465/2011 від 13.04.2011
(далі - Положення), державна інспекція
України з питань захисту прав
споживачів (Держспоживінспекція
України) є спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів.

Пункт 4 Положення визначає, що
Держспоживінспекція України
відповідно до покладених на неї
завдань, зокрема: здійснює державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів; здійснює
державний ринковий нагляд у межах
сфери своєї відповідальності; здійснює
у межах своєї компетенції державний
нагляд за додержанням технічних
регламентів, стандартів, норм і правил.

Органи ринкового нагляду проводять
планові та позапланові перевірки
характеристик продукції. Планові
перевірки характеристик продукції
проводяться у розповсюджувачів цієї
продукції. Перевірки характеристик
продукції проводяться на підставі
наказів органів ринкового нагляду та
посвідчень (направлень) на проведення
перевірки, що видаються та
оформляються відповідно до Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", ч.ч. 3, 5 ст. 23
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції" № 2735-VI від 02.12.2010 (далі - Закон
№2735).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач - ОСОБА_4 зареєстрований як
фізична особа-підприємець 01.04.2010р.,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_2, копія
якого міститься у матеріалах справи та
перебуває на обліку у ДПІ у м. Черкасах
як платник податків з 06.04.2010р., що
підтверджується довідкою про взяття на
облік платника податків від 06.04.2010р.
№625/29-040Ф, копія якої наявна у
матеріалах справи.

Наказом Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Черкаській області
від 01.07.2014р. №91 затверджено план
проведення перевірок суб'єктів
господарської діяльності щодо
дотримання законодавства про ринковий
нагляд нехарчової продукції на ІІІ
квартал 2014 року, зокрема, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4.

28 липня 2014 року на підставі наказу від
01.07.2014р. №91 та направлення від 28.07.2014р.
№159, відповідно до норм Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції», Закону
України "Про загальну безпечність
нехарчової продукції", посадовими
особами відповідача проведена планова
виїзна перевірка фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4, що проводить
господарську діяльність за адресою: м.
Черкаси, бульвар Шевченка, 345.

За результатами перевірки складений
акт перевірки характеристик продукції
від 28 липня 2014 року № 000129, в якому
встановлено порушення п.п. 7, 10
Технічного регламенту №1149 від
29.10.2009р., п. 17 Технічного регламенту №785
від 29.07.2009р.- відсутність національного
знаку відповідності на продукції (п.1
стор. 3 цього Акту), а також порушення п.
24 Технічного регламенту №785 від 29.07.2009р.
- неналежне застосування національного
знаку відповідності на продукції (п.п.
2,3 стор. 3 цього Акту).

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 11 Закону України "Про держаний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції" до повноважень органів
ринкового нагляду належить проведення
перевірок характеристик продукції.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону №2735
органи ринкового нагляду проводять
планові та позапланові перевірки
характеристик продукції. Планові
перевірки характеристик продукції
проводяться у розповсюджувачів цієї
продукції, а позапланові, - у
розповсюджувачів та виробників такої
продукції.

Згідно ч. 1 ст. 24 вищезазначеного Закону
органи ринкового нагляду проводять
перевірки характеристик продукції у її
розповсюджувачів, зокрема планові -
згідно із секторальними планами
ринкового нагляду.

В силу п. 1 Ступенів ризику видів
нехарчової продукції та критерії, за
якими визначається належність
нехарчової продукції до відповідних
ступенів ризику, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 грудня 2011 року №1404 степені ризику
застосовуються під час розроблення
секторальних планів державного
ринкового нагляду та проектів рішень
про внесення змін до таких планів.

Пунктом 3 Ступенів ризику видів
нехарчової продукції та критерії, за
якими визначається належність
нехарчової продукції до відповідних
ступенів ризику, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 грудня 2011 року № 1404, встановлено,
що ступенями ризику продукції є
підвищений та низький.

До підвищеного ступеня ризику
відносяться види продукції, щодо яких
державний ринковий нагляд
здійснюється шляхом проведення
планових та позапланових перевірок.

До низького ступеня ризику відносяться
види продукції, щодо яких державний
ринковий нагляд здійснюється шляхом
проведення виключно позапланових
перевірок.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" № 2735-VI від 02.12.2010
(далі - Закон №2735) органи ринкового
нагляду проводять перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувачів: 1) планові - згідно із
секторальними планами ринкового
нагляду; 2) позапланові: а) за
зверненнями споживачів (користувачів)
відповідної продукції, а також органів
виконавчої влади, виконавчих органів
місцевих рад, правоохоронних органів,
громадських організацій споживачів
(об'єднань споживачів), у яких міститься
інформація про розповсюдження
продукції, що завдала шкоди суспільним
інтересам чи має недоліки, що можуть
завдати такої шкоди, і відсутня
інформація, за якою виробника такої
продукції може бути ідентифіковано,
але міститься інформація, за якою може
бути встановлено розповсюджувача, у
якого було придбано (виявлено) таку
продукцію; б) у разі якщо під час
перевірки характеристик продукції у
виробника відповідної продукції
виробник доведе що: він не вводив в обіг
продукцію, що є небезпечною, становить
ризик та/або не відповідає
встановленим вимогам; продукція є
небезпечною, становить ризик та/або не
відповідає встановленим вимогам
внаслідок дій чи бездіяльності
розповсюджувача (розповсюджувачів)
такої продукції.

Відповідно до пп. "а" п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону
№ 2735 під час проведення перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувачів на підставах,
визначених п. 1 і пп. "а" п. 2 ч. 1 цієї
статті на початковому етапі перевірки
об'єктами перевірки є: наявність на
продукції національного знака
відповідності (у тому числі
ідентифікаційного коду призначеного
органу з оцінки відповідності), якщо
його нанесення на продукцію
передбачено технічним регламентом на
відповідний вид продукції, та
додержання правил застосування і
нанесення національного знака
відповідності; наявність супровідної
документації, яка має додаватися до
відповідної продукції (зокрема
інструкція з користування продукцією),
етикетки, маркування, інших позначок,
якщо це встановлено
нормативно-правовими актами (у тому
числі технічними регламентами), та їх
відповідність встановленим вимогам;
наявність декларації про
відповідність, якщо згідно з технічним
регламентом на відповідний вид
продукції продукція при її
розповсюдженні має супроводжуватися
такою декларацією.

Отже, встановлення належності
нехарчової продукції позивача до
відповідного ступеню ризику не впливає
на вид перевірки і на внесення його до
секторального плану державного
ринкового нагляду, оскільки відповідно
до статей 23, 24 Закону України "Про
держаний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" у
розповсюджувачів продукції
проводяться саме планові перевірки
характеристик продукції згідно із
секторальними планами ринкового
нагляду.

Технічний регламент низьковольтного
електричного обладнання затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 жовтня 2009 р. № 1149 (у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 29 серпня 2012 р. № 810). Однак жодного
обмеження щодо перевірки
низьковольтного електричного
обладнання чинним законодавством не
передбачено, а тому посилання
представника позивача на те, що
відповідач не має права проводити
планові перевірки щодо низьковольтної
продукції судом не приймається до
уваги.

Натомість частиною 4 ст. 23 Закону №2735
встановлено, що під час перевірок
перевіряються характеристики лише
того виду продукції, що є предметом
перевірки.

Як вбачається з витягу плану перевірок
з ринкового нагляду на ІІІ квартал 2014
р., що затверджений начальником
Держспоживінспекції у Черкаській
області 12.06.2014 року та погоджено в.о.
голови Держспоживінспекції України
25.06.2014 року, копія якого наявна у
матеріалах справи, ФОП ОСОБА_4 включено
до плану перевірок щодо підвищеного
ступеня ризику продукції, а саме
великої побутової техніки: пральні
машини, сушарки одягу, посудомийні
машини, обладнання для готування їжі,
електричні електроплити,
мікрохвильові печі, інше велике
обладнання, що застосовується для
готування та обробки їжі. Дрібної
побутової техніки: пилососи, тостери,
жаровні, кавоварки.

Отже, з вищезазначеного плану
перевірки вбачається, що позивач
підлягає плановій перевірці щодо
виключеного переліку продукції.

Однак, в акті перевірки встановлені
порушення щодо іншого виду продукції
ніж зазначено у плані перевірок, а саме
фен, випрямляч для волосся та щипці для
завивки волосся, що не узгоджується з
положеннями ч. 4 ст. 23 Закону №2735.

Статтею 13 Закону України «Про
стандарти, технічні регламенти та
процедури оцінки відповідності» № 3164-1V
від 01.12.2005р. передбачено, що
відповідність введених в обіг в
Україні продукції, процесів та послуг
технічним регламентам є обов'язковою;
вимоги, встановлені технічними
регламентами, повинні відображати
ризики стосовно споживачів, довкілля
та природних ресурсів, які
створюватиме невідповідність
продукції, процесів і послуг.
Відповідно до державної політики у
сфері розроблення і застосування
технічних регламентів вимоги
технічних регламентів поширюються на
товари вітчизняного та іноземного
походження незалежно від їх
походження.

Відповідно до статті 32 Закону України
«Про стандарти, технічні регламенти та
процедури оцінки відповідності» № 3164-1V
від 01.12.2005р. виробник продукції складає
декларацію про відповідність щодо всіх
уведених в обіг товарів, які є об'єктами
технічних регламентів, якщо інше не
передбачено технічним регламентом.
Форма декларації про відповідність
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
оцінки відповідності. Згідно статті 33
означеного Закону Кабінет Міністрів
України визначає зразок (опис) та
затверджує правила застосування
національного знака відповідності, що
використовується для засвідчення
відповідності технічним регламентам.
Національний знак відповідності,
визначений у технічному регламенті,
застосовується до всієї продукції, яка
є об'єктом та відповідає вимогам цього
технічного регламенту. Національний
знак відповідності наноситься на
упаковку або етикетку продукції та на
рекламні матеріали для процесів або
послуг, що відповідають вимогам
технічних регламентів.

Відповідно до статті 34 Закону України
«Про стандарти, технічні регламенти та
процедури оцінки відповідності» № 3164-1V
від 01.12.2005р. виробники і постачальники
повинні пропонувати та надавати лише
послуги або застосовувати процеси чи
вводити в обіг продукцію вітчизняного
або іноземного походження, які є
безпечними для життя та здоров'я
людини, для тварин, рослин,
забезпечують захист національної
безпеки, охорону довкілля та природних
ресурсів, запобігання недобросовісній
конкуренції. Виробники і постачальники
повинні забезпечити виконання всіх
вимог відповідних технічних
регламентів перед введенням в обіг
об'єктів технічних регламентів;
введення в обіг об'єктів технічних
регламентів супроводжується
декларацією про відповідність та/або
сертифікатом відповідності, а також
маркуванням продукції національним
знаком відповідності, якщо це
передбачено відповідним технічним
регламентом.

Вимоги до низьковольтного
електричного обладнання та його
введення в обіг або в експлуатацію на
ринку України встановлені Технічним
регламентом низьковольтного
електричного обладнання, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.10.2009р. №1149 (далі - Технічний
регламент №1149).

Згідно п. 7, п. 10 Технічного регламенту
№1149 перед введенням в обіг на
електрообладнання повинен бути
нанесений національний знак
відповідності, який підтверджує
відповідність електрообладнання
вимогам цього Технічного регламенту,
включаючи виконання процедури оцінки
відповідності (внутрішній контроль
виробництва) згідно з додатком 3 до
цього Технічного регламенту.
Національний знак відповідності має
відповідати вимогам, наведеним у
додатку 4 до цього Технічного
регламенту. Національний знак
відповідності наноситься виробником
чи уповноваженим представником
виготовлювача продукції в Україні на
кожний виріб електрообладнання або,
якщо це неможливо, на пакування,
інструкцію або документ, в якому
визначені гарантійні зобов'язання, у
спосіб, що забезпечує його видимість,
розбірливість та незмивність.

Згідно абз. 4, 5 ч. 1 статті 1 Закону №2735
національний знак відповідності - знак,
що засвідчує відповідність позначеної
ним продукції вимогам технічних
регламентів, які на неї поширюються;
неналежне застосування національного
знака відповідності - це порушення
правил застосування і нанесення
національного знака відповідності,
встановлених законами України, та
виданих відповідно до них інших
нормативно-правових актів, у тому числі
технічних регламентів.

Вимоги стосовно електромагнітної
сумісності обладнання та його введення
в обіг або в експлуатацію на ринку
України встановлені Технічним
регламентом з електромагнітної
сумісності обладнання, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.2009р. №785 (далі - Технічний
регламент №785).

Пунктом 17 Технічного регламенту №785
передбачено, що на апаратуру,
відповідність якої цьому Технічному
регламенту було доведено із
застосуванням процедури, установленої
у пунктах 13 або 14 цього Технічного
регламенту, наноситься національний
знак відповідності. За нанесення
національного знака відповідності
відповідає виробник або уповноважений
представник.

Згідно п. 24 Технічного регламенту №785
кожна одиниця апаратури повинна
супроводжуватися інформацією про
найменування та адресу виробника і,
якщо він не є резидентом України, -
найменування та адресу уповноваженого
представника, а у разі, коли
уповноважений представник відсутній, -
найменування та адресу імпортера.

Відповідно до статті 44 Закону № 2735
суб'єкти господарювання за порушення
цього Закону несуть згідно з законами
України цивільну, адміністративну або
кримінальну відповідальність.

В силу положень ч. 2 зазначеної вище
статті Закону №2735 до особи, яка ввела
продукцію в обіг або відповідно до
цього Закону вважається такою, що ввела
продукцію в обіг, застосовуються
штрафні санкції у разі, зокрема
введення в обіг продукції, яка не
відповідає встановленим вимогам (крім
випадків, передбачених статтею 28 цього
Закону), у тому числі нанесення
Національного знака відповідності на
продукцію, що не відповідає вимогам
технічних регламентів, - у розмірі від
п'ятисот до тисячі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від тисячі
до трьох тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 5 ст. 44 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» справи про
накладення штрафів за порушення,
визначені цією статтею, розглядаються
керівниками органів ринкового нагляду
або заступниками таких керівників у
межах їх компетенції.

Враховуючи положення ст. 1 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції» та ст.
1 Закону України «Про загальну
безпечність нехарчової продукції»
введення продукції в обіг - перше
надання продукції на ринку України.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України
№2735 у разі якщо виробник продукції не
може бути ідентифікований органом
ринкового нагляду, для цілей цього
Закону особою, що ввела таку продукцію
в обіг, вважається кожен суб'єкт
господарювання в ланцюгу постачання
відповідної продукції, який протягом
узгодженого з органом ринкового
нагляду строку (терміну) не надав
документацію, що дає змогу встановити
найменування та місцезнаходження
виробника або особи, яка поставила
суб'єкту господарювання цю продукцію.

В силу положень ст. 15 вищезазначеного
Закону посадові особи, які здійснюють
ринковий нагляд, мають право, зокрема -
вимагати від суб'єктів господарювання
надання документів і матеріалів,
необхідних для здійснення ринкового
нагляду, одержувати копії таких
документів і матеріалів. У разі якщо
оригінали таких документів і
матеріалів складені іншою мовою, ніж
мова діловодства та документації
державних органів, на вимогу органів
ринкового нагляду суб'єкти
господарювання зобов'язані за власний
рахунок забезпечити їх переклад мовою
діловодства та документації державних
органів в обсязі, необхідному для
здійснення ринкового нагляду; -
вимагати від посадових осіб суб'єктів
господарювання та фізичних осіб -
підприємців надання у погоджений з
ними строк усних чи письмових пояснень
з питань, що виникають під час
проведення перевірок і вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів.

В матеріалах справи міститься лист
начальника інспекції з питань захисту
прав споживачів у Черкаській області
від 29.07.2014 року, відповідно до якого
позивачу запропоновано надати до 07.08.2014
року відомості, що містять інформацію
про походження продукції, зазначеної в
акті перевірки.

Постановою начальника інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Черкаській області про накладення
штрафних санкцій № 114 від 11 серпня 2014
року за порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 44
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції" до позивача застосований
штраф в розмірі 500 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян у сумі 8500
грн. 00 коп.

До фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
застосовані штрафні санкції як до
особи, яка ввела продукцію в обіг.

11 серпня 2014 року за №№ 135, 136 відповідач
прийняв рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів,
а саме: приведення продукції у
відповідність встановленим вимогам та
тимчасова заборона надання продукції
до її приведення у відповідність
встановленим вимогам.

В судовому засіданні представники
відповідача зазначили, що лист від
29.07.2014 року про надання відповідних
документів направлений позивачу, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Як вбачається із зазначеного
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення,
вищезазначений лист дійсно було
направлено відповідачем 29.07.2014 року, що
також підтверджується відповідною
квитанцією, однак отримано позивачем
лише 15.08.2014 року (а.с. 74), тобто вже після
винесення оскаржуваних рішень.

Оскільки позивач отримав вказаний лист
після спливу визначеного відповідачем
строку, суд приходить до висновку, що
він був позбавлений можливості надати
на вимогу інспекції з питань захисту
прав споживачів у визначений строк
відповідні документи, що дає змогу
встановити найменування та
місцезнаходження виробника або особи,
яка поставила суб'єкту господарювання
цю продукцію.

Натомість представником позивача
надано до суду документи, що дають
змогу встановити найменування та
місцезнаходження виробника та
постачальника продукції, зокрема
декларацію про відповідність
Технічному регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання серії АА №004714, декларацію
про відповідність Технічному
регламенту низьковольтного
електричного обладнання,
затвердженого ПКМУ від 29.10.2009р. №1149
серії АА №001300, декларацію про
відповідність Технічному регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого ПКМУ від
29.07.2009р. №785 та висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
Державної санітарно-епідеміологічної
служби від 21.11.2013р. №05.03.02-03/106060. ( а.с. 85-90)

Отже, враховуючи вищезазначене суд
приходить до висновку, що постанова
начальника інспекції з питань захисту
прав споживачів у Черкаській області
про накладення штрафних санкцій № 114
від 11 серпня 2014 року, підлягає
скасуванню, оскільки, відсутні
підстави вважати позивача особою, що
ввела в обіг продукцію, яка не
відповідає вимогам. Крім того,
відповідач не довів, що ним були вжиті
всі необхідні заходи щодо встановлення
ланцюгу постачання відповідної
продукції.

Згідно підпункту 2 пункту 2 частини
першої статті 22 Закону № 2735-VІ заходами
ринкового нагляду є обмежувальні
(корегувальні) заходи, що включають: а)
обмеження надання продукції на ринку;
б) заборону надання продукції на ринку;
в) вилучення продукції з обігу; г)
відкликання продукції.

Частиною третьою статті 29 Закону №
2735-VІ встановлено, що у разі якщо
органом ринкового нагляду встановлено,
що неналежне застосовано Національний
знак відповідності, не нанесено
Національний знак відповідності, якщо
його нанесення передбачено технічним
регламентом на відповідну продукцію,
не складено декларацію про
відповідність, якщо її складання
передбачено технічним регламентом на
відповідну продукцію, декларацію про
відповідність складено з порушенням
встановлених вимог або органу
ринкового нагляду не надано чи надано
технічну документацію на відповідну
продукцію не в обсязі, передбаченому
технічним регламентом, орган ринкового
нагляду невідкладно вимагає від
відповідного суб'єкта господарювання
вжити протягом визначеного строку
заходів щодо приведення такої
продукції у відповідність із
встановленими вимогами.

Згідно Правил застосування
національного знаку відповідності,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 29 листопада 2001
року № 1599, національний знак
відповідності (далі - знак
відповідності) засвідчує
відповідність позначеної ним
продукції вимогам технічних
регламентів, які поширюються на неї.

Знак відповідності наноситься тільки
на ті види продукції, опис яких
міститься в технічних регламентах. При
цьому нанесення знака відповідності є
обов'язковим.

У разі підтвердження відповідності
продукції призначеним органом з оцінки
відповідності поряд із знаком
відповідності наноситься
ідентифікаційний номер цього органу
згідно з державним реєстром таких
органів.

Знак відповідності наноситься на
продукцію безпосередньо її
виробниками, якщо інше не передбачено
відповідним технічним регламентом.

Знак відповідності наноситься на виріб
та/або на етикетку, тару, пакування,
експлуатаційну та товаросупровідну
документацію тощо, якщо інше не
передбачено відповідним технічним
регламентом. Місце та спосіб нанесення
(друкування, наклеювання, гравірування,
травлення, штампування, лиття тощо)
знака відповідності визначається
виробником продукції.

Відповідно до Опису національного
знака відповідності, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 листопада 2001 року № 1599,
національний знак відповідності має
форму незамкненого з правого боку
основного кола, усередині якого
вміщено стилізоване зображення
трилисника.

У відповідності до пункту 7 Технічного
регламенту низьковольтного
електричного обладнання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1149 від 29 жовтня 2009
року, перед введенням в обіг на
електрообладнання повинен бути
нанесений національний знак
відповідності, який підтверджує
відповідність електрообладнання
вимогам цього Технічного регламенту,
включаючи виконання процедури оцінки
відповідності (внутрішній контроль
виробництва) згідно з додатком 3 до
цього Технічного регламенту.

Національний знак відповідності
наноситься виробником чи
уповноваженим представником
виготовлювача продукції в Україні на
кожний виріб електрообладнання або,
якщо це неможливо, на пакування,
інструкцію або документ, в якому
визначені гарантійні зобов'язання, у
спосіб, що забезпечує його видимість,
розбірливість та незмивність (пункт 10
Технічного регламенту низьковольтного
електричного обладнання).

У відповідності до пункту 17 Технічного
регламенту з електромагнітної
сумісності обладнання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 785 від 29 липня 2009 року, на апаратуру,
відповідність якої цьому Технічному
регламенту було доведено із
застосуванням процедури, установленої
у пунктах 13 або 14 цього Технічного
регламенту, наноситься національний
знак відповідності. За нанесення
національного знака відповідності
відповідає виробник або уповноважений
представник.

Пунктом 19 Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання встановлено, що
Національний знак відповідності
наносять на апаратуру або на табличку з
її технічними даними згідно з
правилами застосування національного
знака відповідності, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 листопада 2001 року № 1599.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону № 2735-VІ
приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами
здійснюється за рахунок суб'єкта
господарювання, внаслідок дій чи
бездіяльності якого продукція стала
такою, що не відповідає встановленим
вимогам.

Оскільки позивач не є виробником
відповідної продукції, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями вищезазначених
декларацій про відповідність та
висновком державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
та відсутні докази того, що внаслідок
його дій чи бездіяльності продукція
стала такою, що не відповідає
встановленим вимогам, суд приходить до
висновку, що до позивача не можуть бути
застосовані обмежувальні
(корегувальні) заходи.

Крім того, слід зазначити, що у справі
взагалі відсутні належні докази щодо
наявності неналежного застосування
Національного знаку відповідності.

Досліджене у судовому засіданні
низьковольтне електричне обладнання,
що надано представником позивача для
огляду не підтверджує та не спростовує
неналежне застосування Національного
знаку відповідності, оскільки у справі
відсутні докази, що саме ця продукція
перевірялась посадовими особами
інспекції з питань захисту споживачів.

Фотоматеріали із зображенням товару,
надані сторонами, розцінені судом як
належні докази, оскільки вони не
містять час, дату та місце їх
фіксування.

Суд зазначає, що при розмежуванні
способів захисту порушеного права
особи (визнання акта протиправним або
скасування відповідного акта суб'єкта
владних повноважень) необхідно
враховувати наступне.

Визнання акта суб'єкта владних
повноважень протиправним як способу
захисту порушеного права позивача
застосовується у тих випадках, коли
спірний акт не породжує жодних
правових наслідків від моменту
прийняття такого акту.

Скасування ж акту суб'єкта владних
повноважень означає втрату чинності
таким актом з моменту набрання
чинності відповідним судовим рішенням.
За змістом статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд під час прийняття рішення про
скасування незаконного рішення
суб'єкта владних повноважень має право
визначити, з якого моменту відповідне
рішення втрачає чинність.

Суд визначає, що рішення суб'єкта
владних повноважень є скасованими з
моменту набрання постановою законної
сили, тобто лише на майбутнє, якщо на
підставі цього рішення виникли
правовідносини, які доцільно зберегти,
оскільки інакше буде заподіяно значно
більшої шкоди суб'єктам правовідносин
порівняно з відвернутою.

З урахуванням викладеного
застосування різних способів захисту
порушеного права позивача - визнання
спірного акта протиправним або
скасування такого акта - повинно
відбуватися з урахуванням конкретних
обставин справи в кожному окремому
випадку.

При цьому, як зазначено в
Інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від 27
липня 2010 року № 1145/11/13-10, судам слід
виходити з того, що вимога про визнання
акта владного органу недійсним,
незаконним, неправомірним тощо є
різними словесними вираженнями одного
і того самого способу захисту
порушеного права позивача, а саме
визнання акта протиправним.

Таким чином, враховуючи, що позивач
обрав спосіб захисту свого порушеного
права шляхом звернення до суду з
позовом про визнання рішень суб'єкта
владних повноважень недійсними та їх
скасування та, керуючись статтею 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд приходить до висновку про
визнання протиправними та скасування
рішень Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Черкаській області про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 11.08.2014р. №135 та №136 з огляду
на вищезазначене та враховуючи наявні
у матеріалах справи копії
вищезазначених декларацій про
відповідність та висновок державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи.

Разом з тим, слід зазначити, що судом не
приймається до уваги посилання
представника позивача щодо
неотримання позивачем письмового
повідомлення про проведення планової
перевірки, оскільки в матеріалах
справи міститься повідомлення щодо
проведення планової перевірки від 17
липня 2014 року №124, підтверджене
розпискою про отримання повідомлення,
а саме продавцем ОСОБА_5 ФОП ОСОБА_4 ( а.с.
62).

Твердження представника позивача, що
ОСОБА_5 не має жодного відношення до
позивача суд не приймає до уваги,
оскільки вказана особа була допущена
позивачем до приміщення магазину,
ставила свій підпис на відповідному
документі та під час перевірки у
позивача зауважень щодо необізнаності
проведення перевірки не виникало,
оскільки акт перевірки не містить
таких зауважень. Крім того, дані
зауваження позивач не висвітлив і у
листі до начальника державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів у Черкаській області
від 07.08.2014 року (а.с. 84).

Посилання позивача на те, що
відповідачем, всупереч вимогам
законодавства, не проводився відбір
зразків продукції судом також не
приймається до уваги, оскільки Законом
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»
передбачено візуальний огляд зразків
продукції з метою визначення її
відповідності встановленим вимогам
(обстеження зразків продукції).

Твердження позивача про те, що
посадовими особами відповідача не було
складено відповідний протокол
спростовується матеріалами справи, а
саме протоколом про виявлене порушення
вимог ст. 44 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» та статті 15
Закону України «Про загальну
безпечність нехарчової продукції» від
28.07.2014р. №000068, у якому зазначено, що
позивач від підпису відмовився. (а.с. 69).

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч.2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Відповідач не довів правомірність
оскаржуваних рішень та постанови.
Натомість, представник позивача
обґрунтував правомірність заявлених
позовних вимог. За таких обставин суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Скасувати постанову Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Черкаській
області про накладення штрафу від
11.08.2014р. №114.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Черкаській області
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 11.08.2014р. №135
та №136.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 255
(двісті п'ятдесят п'ять) грн. 78 коп.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.В. Каліновська

Повний текст постанови виготовлено 28
жовтня 2014 року.