Справа № 826/16147/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі
28 жовтня 2014 року м.
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Кармазін О.А.,
ознайомившись з позовною заявою та
доданими до неї матеріалами
ОСОБА_1до Органу опіки та піклування
Солом'янської в м. Києві державної
адміністраціїпровизнання незаконним
(нечинним) Висновку засідання комісії з
питань захисту прав дитини від 05.08.2014
року,-В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до
Органу опіки та піклування
Солом'янської в м. Києві державної
адміністрації про визнання незаконним
(нечинним) Висновку засідання комісії з
питань захисту прав дитини від 05.08.2014
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 30.04.2014 року подав позовну
заяву до Солом'янського районного суду
м. Києва про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та встановлення
графіку участі батька у вихованні
У той же час позивач зазначає, що 05.08.2014
року на засіданні комісії з питань
захисту прав дитини при Солом'янській в
м. Києві державній адміністрація було
розглянуто питання про усунення
перешкод у спілкуванні батька з
малолітньою донькою ОСОБА_2 За
результатами засідання комісії
складено оскаржуваний висновок, яким
встановлено способи участі батька у
При цьому, як вбачається із витягу з
протоколу засідання комісії, на
засіданні слухали питання про надання
висновку до суду по справі за позовом
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
спілкуванні з малолітньою донькою
Відповідно до п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи належить позовну заяву
розглядати в порядку
адміністративного судочинства та чи
немає інших підстав для повернення
позовної заяви, залишення її без
розгляду або відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі,
встановлених цим Кодексом.
Разом з цим, завданням
адміністративного судочинства, згідно
частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Частиною 2 ст. 4 КАС України передбачено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
Частиною 1 ст. 17 Кодексу передбачено, що
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
У взаємозв'язку з вищенаведеним слід
зазначити, що відповідно до статті 15
Цивільного процесуального кодексу
України справи про захист порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів, що виникають із
цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, розглядаються
судами в порядку цивільного
судочинства, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.
Так, ст. 19 Сімейного кодексу України
визначено, що при розгляді судом спорів
щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини, місця проживання
дитини, позбавлення та поновлення
батьківських прав, побачення з дитиною
матері, батька, які позбавлені
батьківських прав, відібрання дитини
від особи, яка тримає її у себе не на
підставі закону або рішення суду,
управління батьками майном дитини,
скасування усиновлення та визнання
його недійсним обов'язковою є участь
органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи (частина 5 статті 19
Сімейного кодексу України). При
розгляді сімейних спорів обов'язковими
є наявність письмового висновку
органів опіки і піклування та їхня
участь у судовому засіданні. Складання
зазначених висновків і участь у
судових засіданнях покладено на
відділи й управління освіти районних,
районних у містах Києві та Севастополі
державних адміністрацій і виконавчих
комітетів міських чи районних у містах
Таким чином, оскаржуваний позивачем
висновок органу опіки та піклування
Солом'янської в м. Києві державної
адміністрації щодо визначення
способів участі батька у вихованні
дитини, який надавався у зв'язку зі
спором щодо усунення перешкод у
спілкуванні з малолітньою донькою
ОСОБА_2, стосується прав, свобод та
інтересів, що виникли з сімейних
відносин. При цьому вказаний висновок
не є рішенням суб'єкта владних
повноважень у сфері управлінської
діяльності, а є одними із доказів у
цивільній справі, оцінка якому
надається під час розгляду цивільної
справи.
Аналогічна правова позиція викладена в
рішенні Вищого адміністративного суду
також у рішенні Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.01.2014 року у справі № 367/1626/13-а.
За таких обставин, суддя приходить до
висновку, що даний спір не підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства, оскільки не має усіх
невід'ємних ознак публічно-правового
спору. При цьому, виходячи із складу
сторін та характеру спірних відносин,
спір підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.
З огляду на заявлені позивачем вимоги
та наведені на їх обґрунтування доводи,
а також беручи до уваги положення
законодавства, суд приходить до
висновку про відмову у відкритті
провадження у справі, оскільки
позивачем заявлені вимоги, які є
предметом розгляду суду у межах
цивільного, а не адміністративного
судочинства.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109, ст. 160, ст. 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суддя -
1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження в адміністративній справі.
2. Копію ухвали направити позивачу.
3. Попередити позивача, що позовні
матеріали будуть йому надіслані
супровідним листом рекомендованим
поштовим відправленням із зворотною
розпискою про їх одержання після
спливу терміну для оскарження ухвали
про відмову у відкритті провадженні в
адміністративній справі.
4. У випадку оскарження ухвали позовні
матеріли будуть скеровані до
апеляційної інстанції разом з
апеляційною скаргою.
Ухвала набирає законної сили у порядку,
встановленому в ст. 254 та може бути
оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду у порядок та
строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
О.А.
Кармазін