Справа № 810/957/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/957/14
інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Старової Н.Е.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у письмовому
провадженні у м. Київі апеляційну
скаргу Білоцерківської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги, -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до
Білоцерківської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги № Ф-2570 про сплату
боргу (недоїмки) від 21.11.2013 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26.02.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій апелянт
просить скасувати постанову суду як
таку, що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Справа розглянута відповідно до п.2 ч.1
ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 зареєстрована 02.11.2011
року як фізична особа-підприємець,
згідно виписки серії ААБ №887698 з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.7), та є платником єдиного податку,
відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1
від 24.05.2012 року (а.с.8).

ОСОБА_2 перебуває на спрощеній системі
оподаткування і сплачує єдиний
податок.

Позивач є пенсіонером за віком та
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 2 (а.с.6).

21 листопада 2013 року Білоцерківською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Київській області,
винесено та направлено позивачу вимогу
№Ф-2570 про сплату недоїмки з єдиного
внеску у розмірі 7603,13 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами,
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Колегія суддів вважає безпідставними
посилання відповідача на те, що до
позивача не може бути застосовано
положення ч. 4 ст. 4 Законом України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки
позивач не досяг 55-річного віку, а він
його досяг (а.с.4), і крім того вказана
норма не пов'язує звільнення від сплати
єдиного внеску із досягненням особою
певного віку, а передбачає звільнення
від сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» - пенсіонер це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію.

Статтею 26 Закону визначені умови
призначення пенсії за віком, а зокрема,
нормою її частини 1 встановлено, що
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку
55-60 років та наявності страхового стажу
не менше 15 років.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу призначена пенсія за віком що
підтверджено наявними документами про
статус позивача як особи, яка отримує
пенсію за віком та користується у
зв'язку з цим встановленими
законодавством пільгами, зокрема, і в
частині сплати єдиного внеску.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивач не повинен сплачувати за себе
єдиний внесок, оскільки ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не містить
застережень щодо незастосування
єдиного внеску до осіб, яким пенсію
призначено за віком.

Положення статті 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
кореспондуються з положеннями статті 26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Відтак, пенсія за віком
може бути надана особі, яка не досягла
пенсійного віку, встановленого Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
умови, якщо остання працювала або
проживала на територіях
радіоактивного забруднення. Вказана
норма не пов'язує звільнення від сплати
єдиного внеску із досягненням особою
певного віку, а передбачає звільнення
від сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком.

Отже, відповідач неправомірно та
безпідставно звужує коло осіб, які
звільняються від сплати єдиного
внеску.

Таким чином, необхідними умовами
застосування положень частини 4 статті
4 Закону №2464-VI є отримання статусу
пенсіонера та отримання відповідно до
закону пенсії або соціальної допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 08.04.2014 року (номер в ЄДРСР
38311424).

Враховуючи, що позивач є пенсіонером,
отримує пенсію за віком та не укладав
договір про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
вимога Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про сплату боргу
(недоїмки) з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 21.11.2013 року
№Ф-2570 у розмірі 7603,13 грн. є протиправною
та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, всупереч вимогам ч.2 ст.72
КАС України, не надав до суду належних
доказів правомірності його дій щодо
прийняття вимоги, а тому вона судом
першої інстанції обґрунтовано визнана
протиправною та скасована.

Суд апеляційної інстанції приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування постанови суду першої
інстанції - відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла до висновку, відповідно
до ст.200 КАС України, залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 26.02.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.