Справа № 2а/0470/7927/12
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/23284/14

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.
(доповідач),

суддів: Бутенка В.І.,

Мойсюка М.І.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області (далі - УПФ)
до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Нікополь (далі - Фонд) про зобов'язання
до вчинення дій по прийняттю до заліку
витрат на виплату і доставку пенсії за
касаційною скаргою представника УПФ на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
серпня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року представник УПФ
звернувся в суд з позовом, відповідно
до якого просив зобов'язати Фонд
прийняти до заліку витрати, що
підлягають відшкодуванню за виплату і
доставку пенсії за травень 2012 року на
суму 114020,83 грн.

Посилався на те, що не включення
зазначених витрат, понесених УПФ, до
актів звірки в подальшому унеможливлює
проведення розрахунків або
пред'явлення вимоги про стягнення
витрат на централізованому рівні.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
серпня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14 травня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник
позивача, з посиланням на порушення
норм матеріального та процесуального
права, допущені судами, просить
попередні рішення скасувати і ухвалити
нове про задоволення позову. Зазначає,
що до спірних правовідносин судами
невірно застосовані норми
матеріального права, що призвело до не
з'ясування всіх обставин, які мають
суттєве значення.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, між УПФ та Фондом на
підставі списків було проведено звірку
витрат по особових справах потерпілих,
проте при підписанні акту не прийнято
до заліку і не відшкодовано витрати на
виплату і доставку пенсії ОСОБА_2 за
період з 01 січня 2012 року по 31 березня 2012
року у розмірі 2466,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що обрання позивачем такого
способу захисту, як відновлення
порушеного права, не відповідає змісту
прав УПФ щодо відшкодування понесених
ним витрат.

Висновок судів є законним та
обґрунтованим.

З набранням чинності Закону України 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV)
обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності в
зв'язку із втратою годувальника
покладений на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Міністерством юстиції України 16.05.2003
року зареєстрована постанова
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року N 5-4/4 (далі - Порядок), якою
затверджений Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Зазначений Порядок визначає механізм
відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою відповідних пенсій, які
призначені застрахованим особам.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат по особових справах
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки, в якому визначають загальну
суму витрат, що підлягає відшкодуванню,
та до 15 числа місяця, наступного за
звітним, подають його відповідно
головним управлінням Пенсійного фонду
і управлінням виконавчої дирекції
Фонду на місцях.

Відповідно до пунктів 6,7 Порядку
головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі поданих актів
узагальнюють і узгоджують Довідку про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою відповідних
пенсій, та до 20 числа місяця, наступного
за звітним, подають її відповідно до
Пенсійного фонду та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків. На
підставі вищевказаної Довідки на
централізованому рівні до 25 числа
місяця, наступного за звітним,
перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду України.

УПФ звернулося до суду з
адміністративним позовом про захист
його порушеного права шляхом
зобов'язання Фонду включити до актів
щомісячної звірки вказані витрати.

Порядок, на який посилається позивач,
не врегульовує відносин, які виникають
у випадку не підписання актів звірки
розрахунків, оскільки встановлене ним
правило розраховано на відсутність
спору. У разі наявності спору та
незгоди на підписання актів звірки
розрахунків з боку Фонду вимоги саме
про стягнення таких сум мають
вирішуватися в судах адміністративної
юрисдикції шляхом пред'явлення
органами УПФ позову про стягнення цих
сум, а не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.

Саме до такого висновку зводиться
правова позиція, висловлена Верховним
Судом України у постанові від 10 червня
2014 року (справа №21-154а14), яка згідно зі
статтею 244-2 КАС України, є обов'язковою
для суддів при прийнятті рішень в
подібних справах.

З урахуванням наведеного, рішення
судів про безпідставність вимог УПФ
щодо зобов'язання Фонду включити до
актів щомісячної звірки витрати на
виплату і доставку пенсії, ґрунтується
на правильному застосування норм
матеріального права.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
зазначений висновок не спростовують і
не дають підстав вважати, що судові
рішення такими, що ухвалені з
порушенням норм матеріального чи
процесуального права.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області відхилити, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
серпня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте
може переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

М.І. Мойсюк