Справа № 803/379/14
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа №
4169/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В. Большакової О.О.

за участю секретаря судового засідання
- Баранкевич А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
17.03.2014р. у справі № 803/379/14 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
31.01.2014 року №, стягнення сум
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість, -

В С Т А Н О В
И В:

27 лютого 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області у
якому просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ
форми «В1» від 31.01.2014 року № .
Стягнути з Державного бюджету України
на його користь 50 417 грн. бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість. Судові витрати понесені у
зв'язку з оплатою судового збору
покласти на відповідача та стягнути з
Державного бюджету України.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 17.03.2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області від
31.01.2014 року №.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (43000, АДРЕСА_1, податковий номер
НОМЕР_2) бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість в сумі 50417
(п'ятдесят тисяч чотириста сімнадцять)
грн. 00 коп.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (43000, АДРЕСА_1, податковий номер
НОМЕР_2) 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70
коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції Луцька об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Волинській області оскаржила її в
апеляційному порядку та просить
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 17.03.2014 року
скасувати та винести нову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що
судом першої інстанції неповно
досліджено норми матеріального права,
що підтверджується нижченаведеним.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України від
02.12.2010 року податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін протягом такого звітного
періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні активи), у тому числі при їх
імпорті, з метою подальшого
використання у виробництві та/або
поставці товарів (послуг) для
оподаткованих операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно п. 198.4 ст. 198 ПК України якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Під час планової виїзної
документальної перевірки
правомірності нарахування СПД ОСОБА_2
сум бюджетного відшкодування податку
на додану вартість на рахунок платника
у банку за жовтень 2013 року, що виникло
за рахунок від'ємного значення ПДВ, що
декларувалося в вересні 2013 року
встановлено порушення п. 198.3, 198.4 ст. 198,
п. 200.1, п. 200.4 «а» ст. 200 ПК України. В
порушення зазначених пунктів статей ПК
України позивачем завищено суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за жовтень 2013 року на суму ПДВ 50 417
грн.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду
з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що в період з 15.01.2014 року по
20.01.2014 року Луцькою ОДПІ проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка правомірності нарахування
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за жовтень 2013 року, що виникла за
рахунок від'ємного значення ПДВ, що
декларувалося у вересні 2013 року.

Відповідно до результатів перевірки
складено акт від 20.01.2014 року
№399/17.3/НОМЕР_2, яким встановлено
порушення пунктів 198.3, 198.4 статті 198,
пунктів 200.1, 200.4 «а» статті 200 ПК України
- а саме: завищення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
жовтень 2013 року на суму ПДВ 50417,00 грн.

На підставі акту перевірки 31.01.2014 року
Луцькою ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за жовтень 2013 року на 50417,00 грн.
та застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 25208,50 грн.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК
України з урахуванням строків давності
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення-рішення
або інше рішення контролюючого органу
про нарахування грошового зобов'язання
у будь-який момент після отримання
такого рішення.

З матеріалів справи, зокрема, з акту
перевірки видно, що висновки
податкового органу про завищення
позивачем суми бюджетного
відшкодування за жовтень 2013 року на
суму 50417,00 грн. ґрунтуються на тому, що
дані показники податкової звітності
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
були відображені неправомірно,
оскільки сформовані за наслідками
операції з придбання сідельного тягача
марки БАР ХБ 105.460, зареєстрованого на
фізичну особу, а не на суб'єкта
господарювання.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню)
регламентовано статтею 200 Податкового
кодексу України.

Згідно з приписами вказаної статті
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у попередніх та
звітному податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно видаткової накладної №РН-0006917
від 18.07.2013 року позивачем придбано
автранспортний засіб - тягач сідельний
марки DAF, модель ХР 105.460, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, номер
кузова НОМЕР_4, з вартості якого у
декларації за вересень 2013 року
включено до складу податкового кредиту
суму 50417,00 грн. ПДВ згідно податкової
накладної від 18.07.2013 року №526 та
заявлено вказану суму до бюджетного
відшкодування у декларації за жовтень
2013 року та у додатку 4 до даної
декларації.

Таким чином, фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 дотримані вимоги
чинного законодавства щодо визначення
суми, яка підлягає бюджетному
відшкодуванню, так як дані, внесені ним
у податкові декларації з ПДВ за
вересень та жовтень 2013 року
відображають господарську діяльність
і є достовірними, що підтверджується
відомостями, відображеними видатковій
накладній №РН-0006917 від 18.07.2013 року.

Відповідно до пункту 6 Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 07.09.1998
року №1388, передбачено реєстрацію
транспортних засобів лише за
юридичними або фізичними особами, тому
у свідоцтвах про реєстрацію
транспортних засобів не може
зазначатися як їх власник фізична
особа -підприємець. При цьому,
неможливість державної реєстрації
транспортних засобів за фізичними
особами - підприємцями не позбавляє
права таких осіб на податковий кредит
по операціях з придбання транспортних
засобів, якщо були дотримані умови його
формування, визначені Податковим
кодексом України.

Відповідно до 55 ГК України суб'єктами
господарювання є громадяни України,
іноземці та особи без громадянства, які
здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

Таким чином, право власності на майно
повинно реєструватись за фізичною
особою, а не за фізичною особою -
підприємцем.

Відповідно до ч. 1 статті 52 Цивільного
кодексу України та частиною другою
статті 128 Господарського Кодексу
України громадянин - підприємець
відповідає за зобов'язаннями,
пов'язаними з підприємницькою
діяльністю, усім своїм майном, на яке
відповідно до Закону може бути
звернено стягнення.

Таким чином, до податкового кредиту
фізичних осіб - суб'єктів
господарювання, зареєстрованих
платниками податку на додану вартість,
можливе включення сум податку на
додану вартість, нарахованих
(сплачених) у зв'язку з придбанням
транспортних засобів (тягачів,
причепів, напівпричепів), за умови
використання таких транспортних
засобів в оподатковуваних операціях у
межах їх господарської діяльності та
наявності належним чином
документального оформлення та
підтвердження відповідних витрат і
відображення їх у бухгалтерському та
податковому обліку.

Загальний порядок формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість як для юридичних осіб,
так і для фізичних осіб, зареєстрованих
платниками ПДВ, регламентується
статтею 198 Податкового кодексу України.

При цьому, особливих умов для
формування податкового кредиту та
визначення дати податкового кредиту
для фізичних осіб - суб'єктів
господарювання, зареєстрованих
платниками податку, Кодексом не
передбачено.

Разом з цим, включення до податкового
кредиту сум податку, нарахованих
(сплачених) у зв'язку з придбанням
транспортних засобів, можливе за умови
використання таких транспортних
засобів в оподатковуваних операціях у
межах їх господарської діяльності та
наявності належним чином
документального оформлення та
підтвердження відповідних витрат та
відображення їх у бухгалтерському та
податковому обліку.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач з 16.03.1995 року
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, що
стверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії
НОМЕР_5, є платником податку на додану
вартість. На підставі ліцензії серії
НОМЕР_6, виданої 15.07.2010 року
Міністерством транспорту та зв'язку
України, фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 здійснює господарську
діяльність у сфері надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом відповідно
до видів робіт, визначених Законом
України «Про автомобільний транспорт».

Процедура державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів здійснюється
відповідно до вимог Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07.09.1998 року (з наступними
змінами та доповненнями). Згідно із
пунктом 6 цього Порядку транспортні
засоби реєструються за юридичними та
фізичними особами в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції;
транспортні засоби, що належать
фізичним особам - підприємцям,
реєструються за ними як за фізичними
особами.

За такими правилами Луцьким ВРЕР УДАІ
УМВС України у Волинській області
зареєстрований за фізичною особою
ОСОБА_2 сідельний тягач марки DAF, модель
ХР 105.460, державний реєстраційний номер
НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_7, об'єм
двигуна 12902, рік випуску 2012, колір білий.

Таким чином, у свідоцтві про реєстрацію
транспортного засобу, свідоцтві про
реєстрацію транспортного засобу не
може зазначатися як їх власник фізична
особа - підприємець, оскільки чинним
законодавством чітко передбачено, що
за фізичною особою - підприємцем
транспортні засоби та машини
реєструються як за фізичною особою.

Відповідно до ст.. 51 Цивільного кодексу
України до підприємницької діяльності
фізичних осіб застосовуються
нормативно-правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо інше не встановлено законом
або не випливає із суті відносин.

Отже, неможливість державної
реєстрації транспортних засобів за
фізичними особами - підприємцями не
позбавляє права таких осіб на
податковий кредит по операціях з
придбання транспортних засобів (машин),
якщо були дотримані умови його
формування, визначені нормами
Податкового кодексу України та не
позбавляє права такого платника
податків на бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість.

Виходячи зі змісту наведених норм
законодавства, суд першої інстанції
вірно прийшов до висновку, що
відповідачем Луцькою ОДПІ помилково
зроблені висновки про те, що позивач
безпідставно завищив бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість у жовтні 2013 року на суму 50417,00
грн.

Отже, податкове повідомлення - рішення
від 31.01.2014 року № яким зменшено
розмір бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у сумі 507417,00
грн. за жовтень 2013 підлягає скасуванню.

Згідно пункту 200.17. статті 200
Податкового кодексу України єдиним
джерелом сплати бюджетного
відшкодування (у тому числі
заборгованості бюджету) є доходи
Державного бюджету України.

Оскільки на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 не проведено
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість по декларації за
жовтень 2013 року, що підтверджується
письмовими поясненнями відповідача -
ГУДКСУ у Волинській області, підстави
для відмови у проведенні такого
відшкодування відсутні.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 195, ст. 198, ст. 200, ст.
205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
17.03.2014р. у справі № 803/379/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я. Макарик

Судді:
І.В. Глушко

О.О. Большакова

Повний текст ухвали складений 21 жовтня
2014 року.