Справа № 810/2227/14
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/2227/14
Головуючий у 1-й інстанції: Головенко
Суддя-доповідач: Глущенко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській
О.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Феніока А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, за
апеляційною скаргою Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 08 травня 2014
року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася у суд із позовом до
Державної податкової інспекції у
Вишгородському районі Київської
області, правонаступником якої є
Вишгородська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Київській
області, в якому просила визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 13.10.2011 року
№, яким їй визначено грошове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у сумі 45 490 993,95 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 06 березня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 вересня
2012 року, позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24 лютого 2014 року рішення
судів попередніх інстанції скасовано
та справу направлено на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 08 травня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін з таких підстав.

Так, суд першої інстанції скасував
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення з огляду на
недоведеність відповідачем
правомірності такого.

З такими висновками суду не можна не
погодитися.

Колегією суддів установлено, що
відповідачем проведено документальну
позапланову перевірку громадянки
ОСОБА_4 з питань дотримання нею вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2007 року по 31.12.2010 року, за підсумками
якої складено акт від 04.10.2011 року
№2135/17-1/НОМЕР_1 та виявлено порушення ст.
17 та пп. 8.1.3 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», яке
полягає у тому, що позивач не подавала
до органів податкової служби
декларації про отримані доходи. Також,
податковим органом, на підставі
аналізу руху коштів по банківському
розрахунковому рахунку ОСОБА_4,
виявлено перерахування на її рахунок
від суб'єктів господарювання ТОВ
«Аларіт Пром», ТОВ «Аларіт України»,
ТОВ «Аларіт Трейд», ТОВ «Орто Плюс», ТОВ
«Спеціалізоване Управління №630»
грошових коштів у сумі 303 273 293,00 грн, які
не були включені позивачем до річних
декларацій, що призвело до несплати
податку з доходів фізичних осіб на
загальну суму 45 490 993,95 грн.

У зв'язку із наведеним відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 13.10.2011 року
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на суму 45 490 993,95
грн.

Обговорюючи правомірність прийнятого
податкового повідомлення-рішення,
колегія суддів зважає на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач перебувала у договірних
взаємовідносинах з ТОВ «Аларіт Пром»,
ТОВ «Аларіт Україна», ТОВ «Аларіт
Трейд», ТОВ «Орто Плюс» та ТОВ
«Спеціалізоване управління № 630»
згідно укладених договорів доручення
та додаткових угод до них.

Так, позивачем укладено наступні
цивільно-правові угоди:

- договір доручення № 72 від 29.05.2007,
додаткова угода № 01 від 02.07.2007,
укладений з ТОВ «Аларіт Пром»;

- договір доручення № 144 від 19.11.2007,
додаткова угода № 01 від 30.11.2007,
укладений з ТОВ «Аларіт Пром»;

- договір доручення № 9 від 09.02.2005,
укладений з ТОВ «Аларіт Україна»;

- договір доручення від 08.05.2008,
додаткова угода № 01 від 12.05.2008 та
додаткова угода № 02 від 17.10.2008,
укладений з ТОВ «Орто Плюс»;

- договір доручення від 01.10.2008,
додаткова угода № 1 від 10.10.2008,
укладений з ТОВ «Орто Плюс»;

- договір доручення № 1-Д від 15.09.2006,
додаткова угода № 01 від 18.09.2006 та
додаткова угода № 02 від 17.10.2008 року,
укладений з ТОВ «Аларіт Пром»;

- договір доручення № 01/09 від 28.01.2009,
укладений з ТОВ «Аларіт Пром»;

- договір доручення № 05/01 від 05.01.2009,
укладений з ТОВ «Спеціалізоване
управління № 630»;

- договір доручення № 2-Д від 01.12.2008,
додаткова угода № 01 від 30.12.2008 та
додаткова угода № 02 від 05.01.2009,
укладений з ТОВ «Аларіт Трейд».

Згідно вказаних договорів позивачу
було доручено здійснити від імені
юридичних осіб, що перераховували їй
грошові кошти, юридичні дії: провести
розрахунки з фізичними особами,
придбати товарно-матеріальні цінності.

Як свідчать матеріали справи, грошові
кошти перераховувались ТОВ «Аларіт
Пром», ТОВ «Аларіт Україна», ТОВ
«Аларіт Трейд», ТОВ «Орто Плюс» та ТОВ
«Спеціалізоване управління № 630» на
розрахункові рахунки позивача у ВАТ
«Український професійний банк» № 262054751
та у Київській ФАБ «Факторіал-Банк» №
1089. Із банківських виписок по
вищевказаним рахункам за 2007-2009 роки, що
наявні в матеріалах справи, вбачається,
що грошові кошти перераховувались по
договорам доручення.

Аналізуючи висновки податкового
органу щодо заниження позивачем доходу
у зв'язку із неврахуванням в його
складі сум, що надійшли від
вищевказаних контрагентів на
розрахункові рахунки останньої, судова
колегія виходить із наступного.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» доходом є сума будь-яких
коштів, вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів,
що мають вартість, у тому числі цінних
паперів або деривативів, одержаних
платником податку у власність або
нарахованих на його користь, чи набутих
незаконним шляхом у випадках,
визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, протягом
відповідного звітного податкового
періоду з різних джерел як на території
України, так і за її межами.

Пунктом 1.6 статті 1 вказаного Закону
встановлено, що загальний
оподатковуваний дохід - це будь-який
дохід, який підлягає оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахований
(виплачений) на користь платника
податку протягом звітного податкового
періоду (далі - оподатковуваний дохід).
Загальний оподатковуваний дохід
складається з доходів, які підлягають
кінцевому оподаткуванню при їх
нарахуванні (виплаті); доходів, які
підлягають оподаткуванню у складі
загального річного оподатковуваного
доходу; доходів, які оподатковуються за
іншими правилами, визначеними цим
Законом.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону
платником податку з доходів фізичних
осіб є, зокрема, резидент, який отримує
як доходи з джерелом їх походження з
території України, так і іноземні
доходи.

Згідно пункту 3.1 статті 3 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
об'єктом оподаткування резидента є
загальний місячний оподатковуваний
дохід; чистий річний оподатковуваний
дохід, який визначається шляхом
зменшення загального річного
оподатковуваного доходу на суму
податкового кредиту такого звітного
року; доходи з джерелом їх походження з
України, які підлягають кінцевому
оподаткуванню при їх виплаті; іноземні
доходи.

Пунктом 4.1 статті 4 вказаного Закону
встановлено, що загальний річний
оподатковуваний дохід складається з
суми загальних місячних
оподатковуваних доходів звітного року.

У пункті 4.2 статті 4 Закону визначено
перелік доходів, які включаються до
загального місячного оподатковуваного
доходу, і такий він не містить положень
про необхідність віднесення до доходу
суми отриманих грошових коштів
повіреним від довірителя на виконання
договору доручення.

Разом з тим, підпунктом 4.3.2 пункту 4
статті 4 Закону передбачено, що до
складу загального місячного або
річного оподатковуваного доходу
платника податку не включається сума
коштів, отриманих платником податку
під звіт, з урахуванням норм пункту 9.10
статті 9 цього Закону.

Глава 68 Цивільного кодексу України
встановлює правове регулювання
зобов'язань за договором доручення.

Так, статтею 1000 Цивільного кодексу
України визначено, що за договором
доручення одна сторона (повірений)
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок другої сторони (довірителя)
певні юридичні дії. Правочин, вчинений
повіреним, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки довірителя.

Згідно частини 1 статті 1002 ЦК України
повірений має право на плату за
виконання свого обов'язку за договором
доручення, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Аналіз викладених юридичним норм дає
підстави стверджувати, що усі юридичні
дії, що вчиняються повіреним,
вчиняються від імені та за рахунок
довірителя. У такому випадку до доходу
повіреного відноситься лише плата
(винагорода) за виконання обов'язків за
договором доручення, а не суми грошових
коштів, що надійшли повіреному для
виконання зобов'язань за договором
доручення.

А отже, грошові кошти, надані
довірителями в особі ТОВ «Аларіт Пром»,
ТОВ «Аларіт Україна», ТОВ «Аларіт
Трейд», ТОВ «Орто Плюс» та ТОВ
«Спеціалізоване управління № 630»
позивачу по договорам доручення не
можуть бути доходом повіреного
відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб».

Зважаючи на те, що дослідженими судом
договорами доручення встановлено, що
позивач, як повірений, не отримує
жодної винагороди, за вказаними
договорами у позивача відсутній дохід,
а тому не виникають податкові
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб.

Колегія суддів також враховує, що
листами, завірені належним чином копії
яких наявні в матеріалах справи, ТОВ
«Аларіт Пром», ТОВ «Аларіт Україна»,
ТОВ «Аларіт Трейд», ТОВ «Орто Плюс» та
ТОВ «Спеціалізоване управління № 630»
підтвердили, що умови укладених ними з
ОСОБА_4 договорів доручення виконані
повіреним у повному обсязі та
заборгованість по таким перед
довірителями відсутня.

Відтак, у суду відсутні підстави для
висновків, що отримані від названих
суб'єктів господарювання кошти на
проведення від їх імені та за їх
рахунок розрахунків та придбання
товарно-матеріальних цінностей
використані позивачем не за
призначенням чи на будь-які інші цілі,
не визначені договірними обов'язками.

До того ж, в ході розгляду справи
відповідач не висловив жодних
заперечень щодо обставин виконання
позивачем, як повіреним, умов договорів
із вищевказаними довірителями.

У той же час, висновки відповідача щодо
донарахування позивачу грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб зроблені без дослідження
будь-яких первинних документів, а
ґрунтуються виключно на аналізі руху
коштів по банківським рахункам
останньої.

З огляду на викладене, колегія суддів
доходить висновку, що відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, усупереч
вимогам частин 1 та 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не довів обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення проти
позову, так само як і правомірності
податкового повідомлення-рішення від
13.10.2011 року №.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про те, що спірне
податкове повідомлення-рішення є
таким, що прийняте протиправно та
підлягає скасуванню.

Отже, судовою колегію не встановлено
підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 08 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складений 27
жовтня 2014 року.)

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М