Справа № 820/13743/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 р.Справа № 820/13743/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014р.
по справі № 820/13743/14

за позовом ТОВ "Клінінгова
компанія" Тімора"

до ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень
- рішень,

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ "Клінінгова компанія" Тімора"
звернулося до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд скасувати повністю
податкові повідомлення - рішення
відповідача № від 03.06.2014 року,
яким збільшено позивачу суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 537711,25 грн. ( в т.ч.
основний платіж 430169,00 грн., штрафні
санкції 107542,25 грн.), № від 03.06.2014
року, яким збільшено позивачу суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 686224,50 грн. (в т.ч.
основний платіж 457483,00 грн., штрафні
санкції 228741,50 грн.).

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014 року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "
задоволено у повному обсязі. Скасовано
повністю податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області №
від 03.06.2014 року, № від 03.06.2014
року, винесені відносно Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Клінінгова компанія" Тімора".

ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів, не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подала апеляційну скаргу,
вважає, що суд при винесенні цього
судового рішення порушив норми
матеріального і процесуального права
та просить суд апеляційної інстанції
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014р.
скасувати, прийняти нове судове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

ТОВ "Клінінгова компанія" Тімора"
заперечує проти задоволення вимог
апеляційної скарги та просить суд
апеляційної інстанції відмовити у її
задоволенні , постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи у їх сукупності,
постанову суду першої інстанції,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню ,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що в період з 28.04.2014р. по
30.04.2014р. фахівцями відповідача
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Клінінгова компанія "Тімора" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ "ЗМ-Консалтинг" за лютий та березень
2014 року, за результатами якої складено
акт №1632/20-30-22-03/38773979 від 30.04.2014р.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем положень п.198.2, п.198.3, п.198.6
ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України, у
зв'язку із чим завищено податковий
кредит на суму 457483,00 грн., в тому числі
за лютий 2014 року - у сумі 435617,00 грн., за
березень 2014 року - у сумі 21866,00 грн., що
призвело до заниження податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету на суму 457483,00 грн., у тому числі
за лютий 2014 року - у сумі 435617,00 грн., за
березень 2014 року - у сумі 21866,00 грн.

На підставі висновків акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
03.06.2014р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання позивача з податку на
додану вартість на загальну суму 686224,50
грн., з яких 457483,00 грн. - за основним
платежем та 228741,50 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Крім того, в період з 25.04.2014р. по 30.04.2014р.
фахівцями відповідача проведено
документальну позапланову перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Клінінгова компанія
"Тімора" з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ "Пріора-Інвест"
за січень 2014 року, за результатами якої
складено акт №1631/20-30-22-03/38773979 від
30.04.2014р.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем положень п.198.2, п.198.3, п.198.6
ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України, у
зв'язку із чим завищено податковий
кредит на суму 430169,00 грн. у січні 2014
року, що призвело до заниження податку
на додану вартість, що підлягає сплаті
до бюджету, на суму 430169,00 грн. у січні 2014
року.

На підставі висновків акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
03.06.2014р. (а.с.29), яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 537711,25
грн., з яких 430169,00 грн. - за основним
платежем та 107542,25 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Підставою для зазначених висновків
слугували посилання на акти
Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 04.04.2014р. за
№23/10-06-22-01/37871477 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"ЗМ-Консалтинг" () щодо
документального підтвердження
господарських відносин із
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
01.12.2013р. по 28.02.2014р." та ДПІ у Київському
районі м.Харкова ГУ Міндоходів у
Харківській області від 31.03.2014р. за
№113/20-31-22-03-07/38771327 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Пріора-Інвест", , щодо
документального підтвердження
господарських відносин із
контрагентами за період з 01.01.2014р. по
31.01.2014р.", яким встановлено неможливість
реального здійснення господарських
операцій контрагентами позивача.

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківської області , суд
першої інстанції виходив з того , що
дотримання позивачем вимог чинного
законодавства при формуванні
податкового кредиту на підставі
отриманих від контрагентів податкових
накладних, та про необґрунтованість
висновків Акту перевірки про завищення
позивачем суми податкового кредиту за
січень, лютий, березень 2014 року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Розділ V Податкового кодексу України
визначає платників податку на додану
вартість, об'єкт оподаткування, дату
виникнення податкових зобов'язань,
порядок визначення бази оподаткування,
розміри ставок податку, порядок
визначення суми податку та строки
проведення розрахунків тощо.

Відповідно до вимог стаття 185.1
Податкового Кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з:

а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу;

в) ввезення товарів (супутніх послуг) на
митну територію України в митному
режимі імпорту або реімпорту (далі -
імпорт);

г) вивезення товарів (супутніх послуг) у
митному режимі експорту або реекспорту
(далі - експорт);

ґ) з метою оподаткування цим податком
до експорту також прирівнюється
постачання товарів (супутніх послуг),
які перебувають у вільному обігу на
території України, до митного режиму
магазину безмитної торгівлі, митного
складу або спеціальної митної зони,
створених згідно з положеннями глав 35 -
37 Митного кодексу України;

д) з метою оподаткування цим податком
до імпорту також прирівнюється
постачання товарів (супутніх послуг)
з-під митного режиму магазину
безмитної торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України, для їх подальшого
вільного обігу на території України;

е) постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Згідно статті 187.1. Податкового Кодексу
України датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Стаття 200 Податкового кодексу України
регламентує порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 цієї статті при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п. 200.3).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Отже, від'ємне значення як категорія
Кодексу - це також математична
(об'єктивна) категорія; різниця між
зменшуваним (податкове зобов'язання) та
від'ємником (податковим кредитом).
Від'ємне (позитивне) значення є
результатом математичної дії
-"віднімання", и в силу дії об'єктивних
законів не може бути змінено будь-чиєю
волею.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового
кодексу України визначено, що
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні " № 996 від 16.07.1999
визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених правових
норм свідчить про те, що податкова
накладна як звітний податковий
документ, що є підставою для включення
покупцем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених
(нарахованих) у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), має таке
юридичне значення при обов'язковій
умові нарахування податку та
виписування податкової накладної
особою, яка зареєстрована як платник
податку на додану вартість в порядку,
встановленому статтею 9 Закону України
"Про податок на додану вартість".

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ТОВ "ЗМ-Консалтинг"
укладено договори про виконання робіт
від 01.02.2014р. за №03Ч, №03НС, №03ТЗ, №03ХГ,
№03П24, №03П12, №03Л та №03ЛЗ (а.с.43-51), згідно
яких позивач, як "Замовник", доручає, а
ТОВ "ЗМ-Консалтинг", як "Виконавець",
зобов'язується виконати роботи з
прибирання сміття, відходів та інших
предметів і об'єктів. Договір укладено
у м.Харкові, із зазначенням терміну дії
до 31.12.2014р.

В підтвердження виконання умов
договорів від 01.02.2014р. за №03Ч, №03НС,
№03ТЗ, №03ХГ, №03П24, №03П12, №03Л та №03ЛЗ
позивачем надано акти виконаних робіт,
податкові накладні, акт звірки
взаємних розрахунків за період з
01.02.2014р. по 25.06.2014р. та платіжні
доручення (а.с.52-68,170-172).

Крім того, між ТОВ "ЗМ-Консалтинг" та ТОВ
"Аграрный форум Донбасса" укладений
договір №310314ПД (а.с.179), відповідного до
якого ТОВ "ЗМ-Консалтинг", як первинний
кредитор, передав ТОВ "Аграрный форум
Донбасса" , як новому кредитору, право
вимоги за зобов'язаннями з оплати
заборгованості у загальній сумі 1739031,00
грн. за договорами від 01.02.2014р. за №03Ч,
№03НС, №03ТЗ, №03ХГ, №03П24, №03П12, №03Л та
№03ЛЗ.

На виконання умов вказаного договору
позивачем надано до суду платіжні
доручення на загальну суму 1739031,00 грн.
(а.с.180-184)

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ТОВ "Пріора-Інвест"
укладено договори від 01.09.2013р. за №09П24,
№09ХТЗ, №09ХГ, №09НС, №09П12,№09Л, №09ЛЗ, №09Ч
(а.с.69-81), згідно яких позивач, як
"Замовник", доручає, а ТОВ
"Пріора-Інвест", як "Виконавець",
зобов'язується виконати роботи з
прибирання сміття, відходів та інших
предметів і об'єктів. Договір укладено
у м.Харкові, із зазначенням терміну дії
до 31.12.2014р.

В підтвердження виконання умов
договорів від 01.09.2013р. за №09П24, №09ХТЗ,
№09ХГ, №09НС, №09П12,№09Л, №09ЛЗ, №09Ч
позивачем надано акти виконаних робіт,
податкові накладні, розшифрування
виконаних робіт, розрахунки вартості
послуг та платіжні доручення (а.с.82-127,
163-169).

В подальшому придбані послуги
використані позивачем у господарській
діяльності підприємства , що
підтверджується копіями договорів від
01.09.2013 р. №01/09/Л-Т, №01/09/П24-Т , №01/09/НС-Т ,
№01/09/Л03-Т , №01 /07/13/Т-ХТЗ , №01/09/Ч-Т ,
№01/09/Т-Т , укладених з ТОВ «Компанія
«Ринок Лосєво», ТОВ «Паркінг-24», ТОВ
«Компанія « Ново-Салтівський Ринок»,
ТОВ «Компанія « Лозівський Ринок», ТОВ
«Тракторозаводський Ринок», ТОВ
«Компанія « Чугуївський Ринок», ТОВ
«Тапаз», ТОВ «Паркінг-12» про надання
відповідних послуг.

Інші документи, які б підтверджували
фактичне отримання від вищевказаних
контрагентів робіт та послуг та їх
подальше використання в господарській
діяльності, були вилучені у
підприємства на підставі ухвали
слідчого судді, що вбачається з копії
опису від 22.07.2014р. , наданого до суду
апеляційної інстанції, тому не могли
бути надані підприємством позивача до
перевірки.

ТОВ "ЗМ-Консалтинг" та ТОВ
"Пріора-Інвест" на момент здійснення
господарських операцій зареєстровані
в Єдиному державному реєстрі, мають
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість.

Колегія суддів зазначає, що податкові
накладні оформлені належним чином,
крім того з актів перевірок вбачається,
що порушень при їх оформленні
перевіряючими у ході проведення
перевірки не встановлено.

Здійснення платником податків
навмисних збиткових
фінансово-господарських операцій
матеріалами справи не підтверджується.
Фактичних даних, які б засвідчували
наявність у платника податків наміру
набути у спірних правовідносинах
безпідставну податкову вигоду, суд в
ході розгляду справи не виявив, адже
добутими доказами підтверджується
факт вибуття з власності суб'єкта
права-платника податків коштів і
векселів в оплату вартості придбаних
товарів (робіт, послуг), факт юридичної
непов'язаності сторін правочину, факт
відсутності у сторін правочину
спільних економічних інтересів, що в
сукупності підтверджує звичайність
умов ведення господарської діяльності.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку , що
господарські операції позивача з ТОВ
"ЗМ-Консалтинг" , ТОВ "Пріора-Інвест"
мали реальний характер, пов'язані з
господарською діяльністю позивача, а
відтак позивачем правомірно віднесено
суми податку, сплаченого у зв'язку з
виконанням робіт до податкового
кредиту.

Крім того, в ході проведених перевірок
первинні документи як позивача, так і
його контрагентів щодо здійснення
господарських операцій відповідачем
досліджувались, однак не було
зазначено жодних недоліків таких
документів та не вказано конкретних
первинних документів, на підставі яких
відповідачем було зроблено висновок
про відсутність факту реального
вчинення господарських операцій за
період, що перевірявся.

Посилання відповідача на акти
Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 04.04.2014р. за
№23/10-06-22-01/37871477 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"ЗМ-Консалтинг" та ДПІ у Київському
районі м.Харкова ГУ Міндоходів у
Харківській області від 31.03.2014р. за
№113/20-31-22-03-07/38771327 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Пріора-Інвест" , суд не бере до уваги,
оскільки Податковий кодекс України не
ставить право платника ПДВ на
податковий кредит в залежність від дій
або бездіяльності його контрагентів.
Якщо контрагенти не виконали свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме для цієї особи.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового
кодексу України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 6.1 ст. 16 Податкового кодексу
України платник податків, крім іншого,
зобов'язаний вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів;
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи тощо.

Таким чином, як випливає з
вищенаведеного, сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі у разі
ухилення від сплати) при фактичному
здійсненні господарської операції не
впливає на податковий кредит покупця.

Зазначене узгоджується з практикою
Верховного Суду України, викладеною у
постановах від 09 вересня 2008 року у
справі № 21-500во08 та від 01 червня 2010 року
у справі № 21-573во10.

Згідно ст.1 Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основних свобод людини 1950 року,
Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11
до Конвенції» ст.17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала
джерелом права рішення Європейського
суду з прав людини, а також юрисдикцію
цього суду в усіх питаннях, що
стосуються тлумачення і застосування
Конвенції. Рішення Європейського суду
є частиною національного
законодавства і є обов'язковим для
правозастосування органами
правосуддя.

Рішенням Європейського суду з прав
людини від 22 січня 2009 року у справі
«Булвес» АД проти Болгарії (заява №
3991/03) визначено, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку
Європейського суду, такі вимоги стали
надмірним тягарем для платника
податку, що порушило справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану
вартість та накладати штрафні санкції
на покупця при несплаті цього податку
продавцем, оскільки чинне
законодавство не встановлює підстав
для такого нарахування та накладення
штрафних санкцій.

Однак факт порушення
контрагентом-постачальником позивача
своїх податкових зобов'язань може бути
підставою для висновку про
необґрунтованість заявлених платником
податку вимог про надання податкової
вигоди -відшкодування ПДВ з державного
бюджету, якщо податковий орган доведе,
зокрема, що платник податку діяв без
належної обачності й обережності і
йому мало бути відомо про порушення,
які допускали його контрагенти, або що
діяльність платника податку
спрямована на здійснення операцій,
пов'язаних з податковою вигодою,
переважно з контрагентами, які не
виконують своїх податкових
зобов'язань.

Сукупний аналіз вищезазначених норм
Податкового кодексу України свідчить
про те, що право на податковий кредит
виникає у платника податків лише після
одержання податкової накладної,
оскільки це єдиний документ первинного
бухгалтерського та податкового обліку,
що містить у собі суму ПДВ, яку можливо
відобразити в податкових деклараціях з
ПДВ.

Про відсутність факту реального
вчинення господарських операцій
можуть свідчити, зокрема, такі
обставини: всупереч даним податкового
обліку будь-кого з учасників операції
відсутні зміни активів, зобов'язань чи
власного капіталу принаймні в одного з
таких учасників; отримання майнової
вигоди чи права на таку вигоду
будь-кого з учасників операції
виключно шляхом зменшення бази
оподаткування з певного податку та/або
отримання коштів із Державного бюджету
за одночасної відсутності об'єктивної
можливості отримати майнову вигоду від
цієї операції в інший спосіб;
результати, відображені у даних
податкового обліку будь-кого з
учасників господарської операції,
фактично не настали внаслідок
відсутності відповідних дій будь-кого
з учасників такої операції. Проте,
відповідачем під час складення актів
від 30.04.2014р. №1632/20-30-22-03/38773979,
№1631/20-30-22-03/38773979 не були встановлені
вищевказані обставини, а отже й
висновок щодо відсутності факту
реального вчинення господарських
операцій є передчасним.

Також , відповідно до п.п. 4.4 п.4
Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затверджених
Наказом ДПА України від 22.04.2011р. за №236
визначено, що у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, зокрема у зв'язку із
зняттям з обліку, встановленням
відсутності суб'єкта господарювання
та/або його посадових осіб за
місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання,
реєструє його у Журналі реєстрації
довідок про результати проведення
зустрічної звірки (актів про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання, неявки
для підписання, відмови від підписання
Довідки про результати проведення
зустрічної звірки) та вживає заходів,
передбачених актами ДПС України.

Таким чином, актом про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання лише засвідчується
факт неможливості її проведення без
встановлення висновків стосовно
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, підтвердження
відносин, виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, з'ясування їх
реальності та повноти відображення в
обліку платника податків.

Крім того, Додатком 3 до Методичних
рекомендацій щодо організації та
проведення органами держаної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджених Наказом ДПА України від
22.06.2011 р. №236 чітко встановлений зразок
форми акту про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, яким не передбачена
можливість висновку щодо реальності
(нереальності) вчинення господарських
операцій платником податків. При цьому,
іншого порядку дій податкового органу,
як суб'єкта владних повноважень, у
спірних взаємовідносинах не
передбачено.

Більше того, з повідомленої
представником позивача інформації
вбачається, що управлінням внутрішньої
безпеки ГУ Міндоходів у Харківській
області проведено перевірку
інформації щодо можливих протиправних
дій з боку посадових осіб відповідача
під час проведення перевірок, за
результатами яких складено акти від
30.04.2014р. №1632/20-30-22-03/38773979,
№1631/20-30-22-03/38773979. За результатами
службової перевірки встановлено, що
посадова особа відповідача внесла до
актів від 30.04.2014р. №1632/20-30-22-03/38773979,
№1631/20-30-22-03/38773979 недостовірні висновки
порушення позивачем п.198.2, п.198.3, п.198.6
ст.198 та п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України, а
також навмисно не дослідила подальшу
реалізацію отриманих підприємством
послуг з прибирання території, з метою
надання можливості підприємствам
"вигодонабувачам" ухилитись від
відповідальності за формування
фіктивного податкового кредиту з ПДВ
та сплати всіх відповідних платежів та
штрафних санкцій до бюджету. Вказана
інформація не заперечувалась
представником відповідача.

Тобто, колегія суддів зазначає, що
позивач виконав усі необхідні умови,
передбачені Податковим кодексом
України, які надають йому правові
підстави для нарахування податкового
кредиту , в його діях не має порушень
вимог Податкового кодексу України,
відповідно позивачем правомірно
сформовано податковий кредит.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач відповідно до ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України правомірність винесених
податкових повідомлень - рішень
належним чином в суді не довів , у
зв'язку з чим податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області №
від 03.06.2014 року, № від 03.06.2014
року не відповідають вимогам чинного
законодавства та підлягають
скасуванню, а позовні вимоги є
правомірними, обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.08.2014р.
по справі № 820/13743/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М.
Тацій Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 28.10.2014 р.