Справа № 802/2465/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/2465/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Мельник-Томенко Ж.
М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

при секретарі: Лукашик М.О.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3,
представник на підставі довіреності

представників відповідача - Ладуба А.Ю.,
Мусіровський О.А., представники на
підставі довіреностей

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 24 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Державної фінансової
інспекції у Вінницькій області про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на роботі та
забов`язати нарахувати та виплатити
заробітну плату за час вимушеного
прогулу , -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної фінансової
інспекції у Вінницькій області про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на роботі та
зобов'язання нарахувати та виплатити
заробітну плату за час вимушеного
прогулу.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 24.07.2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову про
задоволення позову. В обґрунтування
апеляційної скарги скаржник вказав про
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального права, що призвели до
неправильного та необ'єктивного
вирішення справи.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали вимоги
викладені в апеляційній скарзі та
просили їх задовольнити.

Представники відповідача заперечували
проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 29.09.1994р. прийнятий на посаду
контролера-ревізора
контрольно-ревізійного відділу у
Томашпільському районі Вінницької
області, а з 21.02.2012 р. переведений на
посаду головного державного
фінансового інспектора
Могилів-Подільської об'єднаної
державної фінансової інспекції.

Наказом Державної фінансової
інспекції у Вінницькій області від
18.03.2013р №97-о на підставі протоколу
засідання робочої групи ДФІ у
Вінницькій області з розгляду спірних
питань від 18.03.2013р. №1, стосовно
головного державного фінансового
інспектора Могилів-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції ОСОБА_2 призначено провести у
період з 19.03.2013р. по 29.04.2013р. службове
розслідування.

Підставою для проведення вказаного
розслідування, слугували виявлені
порушення в ході ревізії виконання
бюджету смт. Муровані-Курилівці
Вінницької області, використання
бюджетних коштів та майна у
виконавчому комітеті
Мурованокуриловецької селищної ради
за період з 01.06.2010р. по 01.11.2012р.
результати якої оформлено актом від
01.02.2013р. № 05-26/02.

У відповідності до наказу Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області від 29.04.2013р. №149-о продовжено
службове розслідування стосовно
головного державного фінансового
інспектора Могилів-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції ОСОБА_2 з 30.04.2013р. по 18.05.2013р.

Надані до суду докази свідчать про те,
що за результатами службового
розслідування комісією запропоновано
притягнути позивача до дисциплінарної
відповідальності - звільнення із
займаної посади, про що 04.07.2013р.
оформлено акт про результати
службового розслідування. Із
врахуванням чого, Державною фінансовою
інспекцією у Вінницькій області
винесено наказ від 04.07.2013р. №233-0, яким
головного державного фінансового
інспектора Могилів-Подільської
об'єднаної державної фінансової
інспекції ОСОБА_2 у зв'язку з
одноразовим грубим порушенням
трудових обов'язків звільнено,
відповідно до п.1 ст. 41 КЗпП.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції зазначив, що
головний державний фінансовий
інспектор Могилів-Подільської
об'єднаної державної фінансової
інспекції ОСОБА_2 під час проведення
ревізії з питань виконання бюджету смт.
Муровані-Курилівці, використання
бюджетних коштів та майна у
виконавчому комітеті
Мурованокуриловецької селищної ради
за період з 01.06.2010 р. по 01.11.2012 р.
неналежно виконував свої посадові
обов'язки, відтак суд не вбачає
правових для скасування оскаржуваного
наказу і поновлення позивача на роботі.
Також позивач не надав суду доказів,
які підтверджують факт заподіяння йому
моральних страждань, за яких обставин
вони заподіянні, чому позивач оцінив
моральну шкоду на таку суму та з чого
він при цьому виходив, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору в цій частині, тому суд
не знайшов правових підстав для
стягнення на користь позивача
моральної шкоди. Також суд першої
інстанції не знайшов підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення моральної шкоди та витрат на
правову допомогу, оскільки позивач не
надав доказів, які підтверджують
понесені ним витрати.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанці враховуючи наступні
обставини.

Так, у період з 02.11.2012р. по 28.01.2013р.
головним державним фінансовим
інспектором Могилів-Подільської
об'єднаної державної фінансової
інспекції ОСОБА_2 проведено ревізію
виконання бюджету смт.
Муровані-Курилівці, використання
бюджетних коштів та майна у
виконавчому комітеті
Мурованокуриловецької селищної ради
за період з 01.06.2010р. по 01.11.2012р.,
результат якої оформлений актом від
01.02.2013р. № 05-26/02.

Проте, відповідно до наказу Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області від 18.03.2013р. №97-о на підставі
протоколу засідання робочої групи ДФІ
у Вінницькій області з розгляду
спірних питань від 18.03.2013р. №1 та
службової записки завідувача сектору
внутрішнього аудиту Абрамової Т.Д. щодо
аналізу матеріалів планової виїзної
ревізії виконання бюджету смт.
Муровані-Курилівці, використання
бюджетних коштів та майна у
виконавчому комітеті
Мурованокуриловецької селищної ради
за період з 01.06.2010р. по 01.11.2012 р., стосовно
головного державного фінансового
інспектора Могилів-Подільської
об'єднаної державної податкової
інспекції ОСОБА_2 призначено провести
службове розслідування.

В рамках службового розслідування, у
період з 29.04.2013р. по 24.05.2013р.,
працівниками Державної фінансової
інспекції у Вінницькій області
проведено позапланову виїзну ревізію
окремих питань бюджету смт. Муровані
Курилівці, використання бюджетних
коштів та майна у виконавчому комітеті
Мурованокуриловецької селищної ради
за період з 01.06.2010р. по 01.11.2012р. В
контексті якої виявлено значні
розбіжності між зафіксованими фактами
встановлених порушень позивачем та
зазначеною вище ревізією.

За результатами службового
розслідування винесено акт від 04.07.2013 р.
та рекомендовано головного державного
фінансового інспектора
Могилів-Подільської об'єднаної
державної фінансової інспекції ОСОБА_2
притягнути до дисциплінарної
відповідальності - звільнення із
займаної посади.

Враховуючи вищевказаний акт 04.07.2013 р.
Державною фінансовою інспекцією у
Вінницькій області винесено наказ
№233-о, яким звільнено головного
державного фінансового інспектора
Могилів-Подільської об'єднаної
державної фінансової інспекції ОСОБА_2
у зв'язку з одноразовим грубим
порушенням трудових обов'язків.

Так, відповідно до змісту Порядку
проведення службового розслідування
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування №950 від
13.06.2000р. (далі - Порядок) стосовно осіб,
уповноважених на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
може бути проведено службове
розслідування у разі невиконання або
неналежного виконання ними службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, що призвело до людських
жертв або заподіяло значну матеріальну
чи моральну шкоду громадянинові,
державі, підприємству, установі,
організації чи об'єднанню громадян (п.1).

Рішенням щодо проведення службового
розслідування визначається голова
комісії з проведення службового
розслідування, інші члени комісії, мета
і дата початку та закінчення
службового розслідування. Термін
службового розслідування не може
перевищувати двох місяців (абз. 1 п.3).

В силу п. 8 Порядку за результатами
службового розслідування члени
комісії складають акт, у якому
зазначаються:

факти і суть звинувачень або підозри,
які стали підставою для проведення
службового розслідування, посада,
прізвище, ім'я та по батькові, рік
народження, освіта, термін служби у
органі державної влади і перебування
на займаній посаді особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
стосовно якої проведено службове
розслідування, результати щорічної
оцінки виконання особою, уповноваженою
на виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, покладених
на неї завдань та обов'язків, види
заохочення та дисциплінарного
стягнення, а також ступінь участі у
виконанні окремих доручень (завдань);

заяви, клопотання, пояснення та
зауваження особи, уповноваженої на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, стосовно
якої проведено службове розслідування,
обґрунтована інформація про їх
відхилення чи задоволення;

висновки службового розслідування,
обставини, що пом'якшують або обтяжують
відповідальність, причини та умови, що
призвели до порушення, вжиті або
запропоновані заходи для їх усунення
чи обставини, що знімають з особи,
уповноваженої на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
безпідставні звинувачення або підозру.

обґрунтовані пропозиції щодо усунення
виявлених порушень та притягнення у
разі необхідності винних осіб до
відповідальності згідно із
законодавством.

У разі прийняття рішення щодо
притягнення особи, уповноваженої на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, до
відповідальності комісія пропонує вид
дисциплінарного стягнення,
передбаченого законодавством.

Під час визначення виду
дисциплінарного стягнення члени
комісії повинні враховувати ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника.

Так, за результатами проведеного
службового розслідування зроблено
висновок про притягнення головного
державного фінансового інспектора
Могилів-Подільської об'єднаної
державної фінансової інспекції ОСОБА_2
до дисциплінарної відповідальності -
звільнення із займаної посади.

Наказом №233-о від 04.07.2013 року позивача
звільнено із займаної посади по п. 1 ст.
41 Кодексу законів про працю України
(КЗпП).

Вказана норма передбачає розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
з окремими категоріями працівників у
випадку вчинення особою одноразового
грубого порушення трудових обов'язків.

У разі звільнення особи за одноразове
грубе порушення трудових обов'язків
визначення ступеня тяжкості (грубості)
проступку в кожному конкретному
випадку належить до компетенції осіб,
що наділені правом призначення і
звільнення керівних працівників.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 6
листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
вирішуючи питання про те, чи є
порушення трудових обов'язків грубим,
суд має виходити з характеру проступку,
обставин, за яких його вчинено, яку
завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Під дію пункту 1 ст. 41 КЗпП підпадають,
як правило, такі порушення, в яких
ознакою грубості вважаються і характер
дій або бездіяльності працівника, і
суттєвість наслідків порушення
(наприклад, проступок, який заподіяв
або міг заподіяти значної матеріальної
або моральної шкоди, зокрема
невиконання вимог трудового
законодавства), й особливості причин,
що зумовили порушення та його наслідок,
і форма вини.

Основною підставою, яка слугувала
висновком про вчинення позивачем
порушення трудових обов'язків є те, що
позивачем було неякісно проведений
контрольний захід, а саме здійснення
ревізії виконання бюджету смт.
Муровані-Курилівці, використання
бюджетних коштів та майна у
виконавчому комітеті
Мурованокуриловецької селищної ради
за період з 01.06.2010 р. по 01.11.2012 р.
Відповідач стверджує, з чим
погоджується суд першої інстанції, що
позивач повинен був провести вказану
ревізію суцільним, а не вибірковим
методом.

Проте, колегія суддів не погоджується з
такими доводами зважаючи на наступне.

Згідно з п. 35 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами №550 від 20.04.2006 року, результати
ревізії оформляються актом, який
складається на паперовому носії
державною мовою і повинен мати
наскрізну нумерацію сторінок. На
першому аркуші акта ревізії, який
оформляється на бланку контролюючого
органу, зазначається назва документа
(акт), дата і номер, місце складення
(назва міста, села чи селища).

Акт ревізії містить: вступну частину, в
якій зазначаються підстава для
проведення ревізії, тема ревізії, повна
назва об'єкта контролю, його
місцезнаходження, відомості про
організаційно-правову форму та форму
власності, дати початку і закінчення
ревізії, період, який підлягав ревізії,
перелік посадових осіб контролюючого
органу та залучених спеціалістів, що
проводили ревізію, перелік посадових
осіб, які відповідали за
фінансово-господарську діяльність
об'єкта контролю у період, що підлягав
ревізії; констатуючу частину, в якій
наведено інформацію про результати
ревізії в розрізі кожного питання
програми із зазначенням, за який
період, яким способом (вибірковим,
суцільним) та за якими документами
перевірено ці питання, висновок про
наявність або відсутність порушень
законодавства, а також у разі наявності
визначений в установленому
законодавством порядку розмір збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю
внаслідок таких порушень.

Виявлені допущені об'єктом контролю
порушення законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції контролюючого органу,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

За результатами проведення ревізії з
окремих питань програми посадовими
особами контролюючого органу та
залученими спеціалістами, що проводили
ревізію в складі групи, можуть за
рішенням керівника групи складатися
довідки, які підписуються відповідною
посадовою особою контролюючого органу
чи спеціалістом та працівниками
об'єкта контролю, що є відповідальні з
цих питань. Довідки складаються в
одному примірнику, видаються керівнику
групи для прийняття рішення щодо
включення до акта ревізії викладених в
них фактів та долучаються до
матеріалів ревізії. На вимогу об'єкта
контролю йому можуть бути видані копії
довідок.

Так, Методичні рекомендації з
проведення ревізій місцевих бюджетів,
схвалених протоколом засідання
Методологічної ради Держфінінспекції
України від 12.11.2012 року №11 (чинні на
момент виникнення спірних
правовідносин), встановлюють, що
керівник ревізії бюджетів -
відповідальна посадова особа органу
Державної фінансової інспекції (при
ревізії бюджетів області, АР Крим - не
нижче заступника начальника
територіальної інспекції та/або
начальника відділу Держфінінспекції
України), на яку покладено обов'язки з
підготовки, організації та загального
керівництва роботою всіх ревізійних
груп, які проводять ревізії об'єктів у
складі ревізії бюджетів, узагальнення
матеріалів ревізії та їх реалізації.
Ревізійна група - дві та більше
посадові особи органу Державної
фінансової інспекції, які в межах
компетенції контролюючого органу
проводять ревізію об'єкта за
відповідним напрямом згідно з
програмою і планом. Керівник
ревізійної групи - посадова особа
органу Державної фінансової інспекції,
яка безпосередньо бере участь та керує
діями учасників ревізійної групи при
здійсненні ревізії об'єкта контролю, що
проводиться у складі ревізії місцевого
бюджету, та узагальнює матеріали
ревізії з питань, належних до
компетенції групи (п. 1.7).

Формування груп з проведення ревізій у
розпорядників та одержувачів
бюджетних коштів, суб'єктів
господарювання, які використовують
комунальне майно, має здійснюватися
таким чином, щоб забезпечити
дослідження основних ризикових
напрямів та господарських операцій (п.
3.4).

У разі, якщо керівником ревізійної
групи визначено працівника
територіальної інспекції або
сформовано групу із посадових осіб
територіальної інспекції, заступник
керівника відповідної територіальної
інспекції безпосередньо контролює
роботу цих працівників, у частині
додержання об'єктивності, якості
ревізійних дій та повноти виконання
програми ревізії.

Заступник керівника територіальної
інспекції координує роботу цих
працівників за узгодженням із
керівником ревізії місцевих бюджетів
(п. 3.6).

На керівника ревізії покладаються
обов'язки загального керівництва
роботою всіх груп з проведення ревізій,
узагальненням матеріалів ревізії
бюджетів та їх реалізації (п. 3.9).

Керівник ревізії бюджетів не лише несе
відповідальність за проведення
ревізії бюджетів, а й зокрема:
координує роботу ревізійних груп, а у
разі потреби - організовує надання їм
методичної роботи та ініціює вжиття
організаційних заходів впливу в разі
невиконання окремими групами робочого
плану та/або якості попередніх
результатів (п.3.10).

За таких обставин, з аналізу зазначених
вище положень встановлено, що для
проведення ревізій бюджетів вказані
методичні рекомендації передбачають
не менше двох працівників
Держфінінспекції, контроль за
проведенням ревізії, а також всі запити
та ініціювання певних дій здійснюються
керівником ревізії, який несе
відповідальність за проведення
ревізії бюджетів. В даному випадку
позивач координував всі свої дії з
керівником ревізії - начальником
Могилів-Подільської
Могилів-Подільської об'єднаної
державної фінансової інспекції Мороз
Л.В.

Таким чином враховуючи, те що перевірка
проведена ОСОБА_2 стосовно виконання
бюджету смт. Муровані-Курилівці,
використання бюджетних коштів та майна
у виконавчому комітеті
Мурованокуриловецької селищної ради
включає значний обсяг питань та
ревізійний період більш як два роки,
тому одна людина не може охопити такий
діапазон роботи, у зв'язку з чим колегія
суддів вважає, що позивачем правомірно
проведено вказану перевірку
вибірковим методом. Крім того, суд
апеляційної інстанції зауважує, що
повторна перевірка бюджету смт.
Муровані-Курилівці проводилась
шістьома перевіряючими різної
спеціалізації та стосувалася окремих
питань бюджету смт. Муровані-Курилівці,
отже позивач одноособово не міг
охопити весь той обсяг перевірки, який
могли перевірити шість осіб.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами позивача, що
ним ініціювалось питання про залучення
додаткових спеціалістів до проведення
перевірки, зокрема це стверджується
листом від 16.11.2012р. №05-02/1285 за підписом
начальника інспекції
Могилів-Подільської об'єднаної
державної фінансової інспекції на ім'я
державної фінансової інспекції у
Вінницькій області про необхідність у
залученні працівників проведення
зустрічної перевірки ТОВ "Облсільгаз"
по взаєморозрахунках з виконавчим
комітетом Мурованокуриловецької
селищної ради.

Суд першої інстанції розцінив цей
доказ як такий, що свідчить лише про
ініціювання питання щодо проведення
зустрічної перевірки, а не про
залучення спеціалістів в ході ревізії
з питань виконання бюджету смт.
Муровані-Курилівці, використання
бюджетних коштів та майна у
виконавчому комітеті
Мурованокуриловецької селищної ради
за період з 01.06.2010р. по 01.11.2012 р.

Відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП крім
підстав, передбачених статтею 40 цього
Кодексу, трудовий договір з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
може бути розірваний також у випадку
одноразового грубого порушення
трудових обов'язків керівником
підприємства, установи, організації
всіх форм власності (філіалу,
представництва, відділення та іншого
відокремленого підрозділу), його
заступниками, головним бухгалтером
підприємства, установи, організації
всіх форм власності, його заступниками,
а також службовими особами органів
доходів і зборів, яким присвоєно
спеціальні звання, і службовими
особами центральних органів
виконавчої влади, що реалізують
державну політику у сферах державного
фінансового контролю та контролю за
цінами.

Таким чином, вказана норма
застосовується до службових осіб
центральних органів виконавчої влади,
що реалізують державну політику у
сферах державного фінансового
контролю.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про центральні органи виконавчої
влади» систему центральних органів
виконавчої влади складають
міністерства України (далі -
міністерства) та інші центральні
органи виконавчої влади.

Система центральних органів
виконавчої влади є складовою системи
органів виконавчої влади, вищим
органом якої є Кабінет Міністрів
України.

Міністерства забезпечують формування
та реалізують державну політику в
одній чи декількох сферах, інші
центральні органи виконавчої влади
виконують окремі функції з реалізації
державної політики.

Повноваження міністерств, інших
центральних органів виконавчої влади
поширюються на всю територію держави

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженим Указом Президента
України від 23 квітня 2011 року № 499/2011,
Державна фінансова інспекція України
(Держфінінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України (далі - Міністр), входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Положенням про державні фінансові
інспекції в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 19 жовтня
2011 р. за N 1212/19950, визначено, що Державні
фінансові інспекції в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі підпорядковуються
Державній фінансовій інспекції
України та є її територіальними
органами.

У складі Інспекцій утворюються як
структурні підрозділи державні
фінансові інспекції у районах, містах
або міжрайонні, об'єднані в районах та
містах державні фінансові інспекції, а
також можуть вводитись посади головних
державних фінансових інспекторів в
районах та містах (далі -
підпорядковані фінансові інспекції та
головні інспектори).

Основним завданням Інспекцій є
реалізація повноважень
Держфінінспекції на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці.

Таким чином, Державна фінансова
інспекція у Вінницькій області не є
органом центральної виконавчої влади.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, оскільки
ОСОБА_2 не є службовою особою
центральних органів виконавчої влади,
що реалізують державну політику у
сферах державного фінансового
контролю, тому до нього не можуть бути
застосовані норми п. 1 ст. 41 КЗпП.

Судом першої інстанції зауважено, що в
рамках службового розслідування,
відповідач звернувся до суду з позовом
про надання дозволу Державній
фінансовій інспекції на проведення
планової виїзної перевірки виконання
бюджету смт. Муровані-Курилівці,
використання бюджетних коштів та майна
у виконавчому комітеті
Мурованокуриловецької селищної ради
за період з 01.06.2010р. по 01.11.2012р.
Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 11.04.2014р.у
справі № 802/1389/13-а вказаний позов
задоволено.

На підставі чого, у період з 29.04.2013р. по
24.05.2013р. працівниками Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області проведено позапланову виїзну
ревізію окремих питань бюджету смт.
Муровані-Курилівці, використання
бюджетних коштів та майна у
виконавчому комітеті
Мурованокуриловецької селищної ради
за період з 01.06.2010р. по 01.11.2012р. За
наслідками виявлених порушень
відповідачем сформовано лист вимогу
від 26.06.2013р. № 02-08-25-15/4587 про зобов'язання
Мурованокуриловецької селищної ради
усунути виявлені порушення про що
повідомити фінансовий орган.

Суд першої інстанції вказав, що
постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 20.03.2014р. у
справі №802/4929/13-а позов Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області задоволено частково та
зобов'язано Мурованокуриловецьку
селищну раду виконати лист вимогу від
26.06.2013р. № 02-08-25-15/4587, і яка, на думку суду,
вкотре підтвердила неналежне
виконання головним державним
фінансовим інспектором
Могилів-Подільської об'єднаної
державної фінансової інспекції ОСОБА_2
посадових обов'язків, що призвели до
значних розбіжностей між
зафіксованими фактами встановлених
порушень позивачем та зазначеною
повторною ревізією.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, так у справі №
802/4929/13-а за позовом Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області до Мурованокуриловецької
селищної ради, заявлено вимоги про
виконання листа-вимоги від 26.06.2013 року
№02-08-25-15/4587 (порушення, які були
встановлені під час повторною
перевірки бюджету смт.
Муровані-Курилівці).

Із численних вимог Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області, постановою Вінницького
окружного адміністративного суду у
справі №802/4929/13-а від 20.03.2014 року, яка
набрала законної сили, задоволено лише
вимоги, щодо зобов'язання
Мурованокуриловецької селищної ради
виконати лист-вимогу від 26 червня 2013
року № 02-08-25-15/4587 Державної фінансової
інспекції у Вінницькій області шляхом:

стягнення 3571,20 грн. зайво виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення
з голови Ради Цибульської Г.М., що
безпідставно її отримала, з подальшим
зарахуванням коштів до селищного
бюджету на рахунок №0354 в УДКСУ у
Мурованокуриловецькому районі, МФО
802015, код 21080500 "Інші надходження",
проведення перерахунку та відповідної
взаємозвірки, щодо єдиного соціального
внеску та повернути зайво сплачених
коштів в сумі 1296,34 грн. або зарахування
в рахунок майбутніх платежів;

стягнення 6721,00 грн. зайво виплаченої
щорічної грошової винагороди з осіб,
які їх отримали безпідставно. В іншому
випадку стягнення з особи, винної у
зайвих грошових виплатах у сумі 6721,00
грн., з подальшим зарахування коштів до
селищного бюджету на рахунок №0354
в УДКСУ у Мурованокуриловецькому
районі, МФО 802015, код 21080500 "Інші
надходження", проведення перерахунку
та відповідної взаємозвірки, щодо
єдиного соціального внеску та
повернення зайво сплачених коштів в
сумі 2439,72 грн. або зарахування в рахунок
майбутніх платежів. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Вказані порушення, які задоволені
Вінницьким окружним адміністративним
судом, також були відображені
позивачем у акті перевірки від 01.02.2013
року №05-26/02.

Отже, Вінницьким окружним
адміністративним судом з численних
вимог було задоволено лише дві вимоги,
у зв'язку з чим, суд також не встановив
тих значних порушень допущених
об'єктом контролю
Мурованокуриловецькою селищною радою,
які стали підставою для проведення
службового розслідування стосовно
ОСОБА_2, як такі, що не були ним виявлені
під час перевірки бюджету смт.
Муровані-Курилівці.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що звільнення позивача було проведено
незаконно, за відсутності зібраних у
встановленому законом порядку
необхідних доказів, які б
підтверджували протиправність
поведінки позивача. Відповідно, суд
дійшов висновку про необхідність
скасування положень наказу Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області №233-о від 04.07.2013 року в частині
звільнення позивача та поновлення на
посаді з якої його незаконно звільнено.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

Відповідно до частини другої статті 235
КЗпП при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

В ході апеляційного розгляду суд
зобов'язав відповідача надати
розрахунок загальної суми заробітку,
що підлягає виплаті за час вимушеного
прогулу, однак така вимога суду
апеляційної інстанції не виконана.

Тому суд вважає, що належним способом
захисту порушених прав відповідача, в
цій частині, буде зобов'язання
відповідача виплатити позивачу
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, тобто з дня незаконного
звільнення і по день поновлення на
роботі, без визначення суми такого
відшкодування.

При цьому, суд апеляційної інстанції,
вважає за необхідне вказати
відповідачу, що розрахунок середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
слід здійснити відповідно до положень
ч. 2 ст. 235 КЗпП, статті 27 Закону України
від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про
оплату праці" та Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100.

Крім того, відповідно до ст. 236 КЗпП
України у разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення органу, який розглядав
трудовий спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Також, апеляційний суд зауважує, що
відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КАС
України негайно виконуються постанови
суду про поновлення на посаді у
відносинах публічної служби та
присудження виплат заробітної плати,
іншого грошового утримання у
відносинах публічної служби - у межах
суми стягнення за один місяць.

Стосовно позовної вимоги позивача про
стягнення з Державної фінансової
інспекції у Вінницькій області на
користь позивача моральну шкоду у
розмірі 2000 грн., суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про часткове
задоволення вказаної вимоги, а саме
стягнення 1000 грн. моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду України від
31.03.1995 року №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» визначено, що
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, суд
повинен наводити в рішенні відповідні
мотиви.

Так, судам необхідно враховувати, що
відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин (незаконного
звільнення або переведення, невиплати
належних йому грошових сум, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах тощо), яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Колегія суддів вважає, що проведенням
звільнення позивачу заподіяно
моральну шкоду, оскільки він був
позбавлений можливості працювати,
отримувати винагороду за працю, чим був
постановлений у скрутне матеріальне
становище та змушений докладати
додаткових зусиль для відстоювання
своїх прав. Крім того суд апеляційної
інстанції врахував, що на утриманні
позивача знаходиться син - ОСОБА_9, який
навчається у Вінницькому
національному університеті на платній
основі, тому позивач несе витрати, а
саме: кошти для оплати навчання в
розмірі 8000 грн., в тому числі 2000 грн. за
один семестр.

При визначенні розміру коштів на
відшкодування моральної шкоди колегія
суддів враховує, що порушені трудові
права позивача відновлені
постановленим рішенням, яким у тому
числі на його користь стягнуто
заробітну плату за час вимушеного
прогулу.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає,
що 1000 грн. буде достатньою грошовою
компенсацією понесених ОСОБА_2
моральних страждань. Відшкодування
моральної шкоди на користь працівника
проводиться на підставі ст. 237-1 КЗпП
України.

Разом з тим, позивачем заявлено до
відшкодування витрати на правову
допомогу, а також надано суду квитанцію
№24_07_14 від 24.07.2014 року на суму 3000 грн. та
квитанцію від 26.05.2014 року №26/05/14 року на
суму 4000 грн. про надання правової
допомоги по даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

Приписами ч.3 наведеної норми
передбачено, що граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних
положень КАС України положення цього
Кодексу щодо звільнення особи від
оплати правової допомоги та
забезпечення надання правової
допомоги, а також частина третя статті
90 цього Кодексу набирають чинності з
моменту набрання чинності відповідним
законом. До цього часу граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрав України
від 27.04.2006 року № 590 "Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ і порядок їх
компенсації за рахунок держави"
встановлено граничний розмір
компенсації витрат в адміністративних
справах та порядок її обчислення.

Однак, позивачем не надано суду
розрахунок понесених витрат на правову
допомогу відповідно до Постанови КМУ №
590 для можливості встановлення його
граничного розміру, а відтак витрати на
правову допомогу у розмірі 4000 грн.,
відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, вимоги
позивача в частині стягнення на його
користь судових витрат на правову
допомогу не підтверджені належними
доказами, а тому не підлягають
задоволенню.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм
законодавства та враховуючи
встановлені обставини справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи встановлене порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, колегія суддів
встановила підстави для скасування
оскаржуваної постанови суду першої
інстанції та прийняття нової постанови
про часткове задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково .

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 24 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Державної фінансової
інспекції у Вінницькій області про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на роботі та
забов`язати нарахувати та виплатити
заробітну плату за час вимушеного
прогулу, - скасувати, прийняти нову
постанову.

Адміністративний позов задовольнити
частково.

1. Визнати протиправним та скасувати
пункт 1 наказу Державної фінансової
інспекції у Вінницькій області №233-о
від 04.07.2013 року "Про результати
службового розслідування".

2. Поновити ОСОБА_2 на посаді головного
державного фінансового інспектора
Могилів-Подільської об'єднаної
державної фінансової інспекції з 04
липня 2013 року.

3. Зобов'язати Державну фінансову
інспекцію у Вінницькій області
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 04.07.2013 року по 21.10.2014 року.

4. Стягнути з Державної фінансової
інспекції у Вінницькій області на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду в
розмірі 1000 грн.

5. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "27" жовтня 2014 р. .

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.