Справа № 808/1449/14
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року о 10 год. 18 хв.Справа №
808/1449/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Татаринова Д.В., при
секретарі судового засідання Білоусі
А.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Державтоінспекції
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області про визнання дій протиправними
та скасування постанови про накладення
штрафу № 1777/6 від 08 листопада 2013 року,

за участю представників: від позивача -
не прибув, від відповідача - не прибув,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду (далі
- суд) надійшов адміністративний позов
Управління Державтоінспекції
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області (далі - позивач або Управління
ДАІ ГУ МВС України в Запорізькій
області) до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області (далі - відповідач або Відділ
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Запорізькій області), у якому позивач
(з урахуванням уточнень) просить суд:

- визнати постанову № 1777/6 від 08
листопада 2013 року про накладення
штрафу у розмірі 1 360 грн. протиправною;

- визнати дії відповідача по
направленню вимоги державного
виконавця за вих. № 12920-6/11 від 28 жовтня
2013 року каналами електронної пошти на
адресу Управління ДАІ ГУ МВС України в
Запорізькій області протиправними;

- постанову відповідача № 1777/6 від 08
листопада 2013 року про накладення
штрафу на Управління ДАІ ГУ МВС України
в Запорізькій області штрафу у розмірі
1 360 грн. скасувати.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на норми Закону України
«Про виконавче провадження» та
зазначає, що 06 грудня 2013 року позивачем
отримано постанову №1777/6 від 08
листопада 2013 року про накладення
штрафу у розмірі 1360 грн. на Управління
ДАІ ГУ МВС України в Запорізькій
області за нібито невиконання
виконавчого листа № 2а-33/10 від 12 квітня
2012 року, виданого Київським
апеляційним адміністративним судом
про зобов'язання Управління Державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області
поновити з 01 березня 2009 року виплати,
призначені ОСОБА_1 за рішенням
Яготинського суду Київської області
від 26 червня 1996 року. Позивач вважає
дії відповідача щодо направлення
вимоги старшого державного виконавця
за вих. №12920-6/11 від 28 жовтня 2013 року
каналами електронної пошти на адресу
Управління ДАІ ГУ МВС України в
Запорізькій області - протиправними та
такими, що суперечать вимогам
вищевказаного Закону з огляду на
наступне. Позивач звертає увагу, що
вимога відповідача від 21 жовтня 2010 року
була направлена на адресу Управління
ДАІ ГУ МВС України в Запорізькій
області лише 27 листопада 2013 року та
отримана 02 грудня 2013 року, а вимога
відповідача від 28 жовтня 2013 року була
направлена на адресу Управління ДАІ ГУ
МВС України в Запорізькій області лише
02 грудня 2013 року та отримана позивачем
04 грудня 2013 року. Вказаними вимогами
відповідач зобов'язав позивача у строк
до 28 жовтня 2013 року та до 04 листопада 2013
року відповідно, надати Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Запорізькій області інформацію про
стан виконання вищевказаного рішення
суду. Позивач вказує, що ним негайно
було вжито заходів для виконання
рішення суду. Позивач звертає увагу, що
спірна постанова №1777/6 від 08 листопада
2013 року, винесена за невиконання
виконавчого листа №2а-33/10, направлена
на адресу Управління ДАІ ГУ МВС України
в Запорізькій області лише 05 грудня 2013
року, що підтверджується штампом
поштового відділення, тобто через 28
днів після її винесення. Вказане є
порушенням Інструкції з організації
примусового виконання рішень. У зв'язку
з вищевикладеним позивач вважає дії
відповідача протиправними, а рішення
про накладення штрафу у розмірі 1360 грн.
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Ухвалою суду від 27 березня 2013 року
відкрито провадження у справі, а також
поновлено позивачу строк звернення до
суду із даним позовом.

Відповідачем до суду були подані
заперечення на адміністративний позов,
у яких Відділ примусового виконання
рішень УДВС ГУЮ у Запорізькій області
зазначив, що з 28 травня 2013 року (день
набрання законної сили ухвали суду про
роз'яснення рішення суду, що яким
позивача зобов'язано вчинити певні дії)
по 21 жовтня 2013 року - день винесення
позивачу штрафу пройшло більше 5
місяців. Проте боржником (позивачем)
проігноровано законні вимоги
державного виконавця та не надано
жодного документа, що свідчив про
виконання рішення суду, яким позивача
зобов'язано поновити виплати з 01
березня 2009 року ОСОБА_1, призначені на
користь останнього рішенням
Яготинського районного суду від 26
червня 1996 року. Також, як вказує
відповідач, позивачем не надано
державному виконавцю жодного
документу, що свідчив про об'єктивні
підстави, що зумовлюють перешкоди у
виконанні такого рішення. Відповідачем
на виконання приписів Закону України
«Про виконавче провадження» винесено
постанову №1777/6 від 21 жовтня 2013 року про
накладення штрафу на боржника у зв'язку
з невиконанням рішення суду, у розмірі
680 грн. Управління ДАІ ГУ МВС України в
Запорізькій області не виконало
рішення суду та надано пояснення
причин невиконання. У зв'язку з цим
Відділ примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ у Запорізькій області
повторно винесено постанову про
накладення штрафу у подвійному
розмірі. Відповідач зазначає, що у
зв'язку з відсутністю достатнього
обсягу фінансування відділу, державним
виконавцем направлено боржнику вимогу
електронним зв'язком, що на його думку
не порушенням прав сторін виконавчого
провадження, оскільки направлення
вимог електронним зв'язком не
заборонено законом. На підставі
викладеного вважає, що державний
виконавець діє у відповідності до
Закону України «Про виконавче
провадження», отже позов не підлягає
задоволенню.

29 квітня 2014 року провадження по справі
№808/1448/14 зупинено до набрання законної
сили судовим рішенням по
адміністративній справі №810/898/14-а.

23 вересня 2014 року ухвалою Запорізького
окружного адміністративного суду за
клопотанням представника позивача
провадження у справі №808/1448/14
поновлено.

В судове засідання 23 вересня 2014 року
представник позивача не з'явився, подав
до суду клопотання (вх.№36106 від 23
вересня 2014 року) про розгляд справи без
його участі, позовні вимоги просив
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання 23 вересня 2014 року не з'явився,
про причини неявки до суду не
повідомив, заяв або клопотань від нього
на адресу суду не надходило. Про дату,
час та місце судового розгляду справи
повідомлявся належним чином, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення,
яке містило судову повітку.

Згідно з частиною 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) суд під час судового
розгляду адміністративної справи
здійснює повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу. У разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Частиною 4 статті 128 КАС України
визначено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Отже, оскільки відповідач не прибув у
судове засідання без поважних причин, а
представник позивача заявив
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, суд не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи та вважає
можливим розглянути справу у порядку
письмового провадження.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

26 червня 1996 року Яготинським районним
судом Київської області винесено
рішення у справі №2-176/1996, яким
задоволено позов ОСОБА_1, стягнуто
одноразово з ГУ МВС у Запорізькій
області з 01 листопада 1995 року по 01 липня
1996 року 520022000 крб., та щомісячно з 01
липня 1996 року до зміни матеріального
стану позивача по 10457000 крб. Рішення
набрало законної сили 07 липня 1996 року.

12 квітня 2012 року Київським апеляційним
адміністративним судом видано
виконавчий лист у справі №2-а-33/10 від 23
листопада 2011 року за позовом ОСОБА_1 до
Управління Державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, відповідно до якого
Управління Державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області зобов'язано
поновити з 01 березня 2009 року виплати,
призначені ОСОБА_1 за рішенням
Яготинського районного суду Київської
області від 26 червня 1996 року.

27 серпня 2012 року Відділ примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Запорізькій області винесено
Постанову про відкриття виконавчого
провадження №33996309 з виконання
вищевказаного виконавчого листа, яку
надіслано сторонам виконавчого
провадження супровідним листом №8615-3/н.

23 травня 2013 року Яготинським районним
судом Київської області винесено
ухвалу у справі №382/901/13-а, якою
роз'яснено резолютивну частину
виконавчого документу, виданого на
підставі постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2011 року. Вказана ухвала
набрала законної сили 28 травня 2013 року.

Відповідно до матеріалів
адміністративної справи, 14 жовтня 2013
року відповідачем винесено вимогу
державного виконавця, згідно якої
старший державний виконавець Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Запорізькій області Соломенна К.В.
зобов'язувала Управління ДАІ ГУ МВС
України в Запорізькій області виконати
рішення суду №2а-33/10 від 12 квітня 2012
року, видане Київським апеляційним
адміністративним судом, та в строк до 18
жовтня 2013 надати до Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Запорізькій області інформацію
стосовно виконання рішення суду та
підтверджуючі документи. В матеріалах
справи наявні докази отримання такої
вимоги електронною поштою 15 жовтня 2013
року за вх.№2230. Звичайною поштою
зазначена вимога отримана позивачем
лише 04 грудня 2013 року за вх.№6651/2.

21 жовтня 2013 року позивачем до
відповідача надано лист №10/11-2230, яким
повідомлено, що оскільки мова йде про
вилучення коштів з Державного бюджету
України, а Управління ДАІ ГУ МВС
України в Запорізькій області є лише
розпорядником коштів Державного
бюджету України в межах бюджетних
асигнувань, то позивачем надіслано
фінансовий запит до вищого
розпорядника коштів Державного
бюджету України - Департаменту
Державтоінспекції МВС України - для
затвердження кошторису на виплату
Управлінням ДАІ області
заборгованості за вказаними виплатами
у період з березня 2009 року по жовтень 2013
року включно у сумі 5855,92 грн. та щодо
виплат у подальшому грошових коштів у
сумі 104,51 грн. щомісячно.

21 жовтня 2013 року відповідачем винесено
постанову №1777/6, якою за невиконання
листа №2а-33/10 від 12 квітня 2012 року,
виданого Київським апеляційним
адміністративним судом, накладено
штраф на Управління ДАІ ГУ МВС України
в Запорізькій області у сумі 680 грн.

Крім того, в матеріалах
адміністративної справи наявна вимога
від 21 жовтня 2013 року №12605-6/11, яка
надійшла до позивача звичайною поштою
02 грудня 2013 року за вх.№6651. Згідно цієї
вимоги відповідач зобов'язував
Управління ДАІ ГУ МВС України в
Запорізькій області виконати рішення
суду №2а-33/10 від 12 квітня 2012 року, видане
Київським апеляційним
адміністративним судом, та в строк до 28
жовтня 2013 надати до Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Запорізькій області інформацію
стосовно виконання рішення суду та
підтверджуючі документи.

Також у матеріалах адміністративної
справи міститься вимога від 28 жовтня
2013 року №12920-6/11, згідно якої відповідач
зобов'язував Управління ДАІ ГУ МВС
України в Запорізькій області виконати
рішення суду №2а-33/10 від 12 квітня 2012
року, видане Київським апеляційним
адміністративним судом, та в строк до 04
листопада 2013 надати до Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Запорізькій області інформацію
стосовно виконання рішення суду та
підтверджуючі документи. Ця вимога
надсилалась позивачу засобами
електронного зв'язку, про що свідчить
відмітка про її отримання Управлінням
ДАІ ГУ МВС України в Запорізькій
області 29 жовтня 2013 року (вх.№2333).
Звичайною поштою вказана вимога
отримана позивачем лише 04 грудня 2013
року за вх.№6651/3.

Листом від 04 листопада 2013 року №10/11-2333
позивач повідомив відповідача, що
оскільки мова йде про вилучення коштів
з Державного бюджету України, а
Управління ДАІ ГУ МВС України в
Запорізькій області є лише
розпорядником коштів Державного
бюджету України в межах бюджетних
асигнувань, то позивачем надіслано
фінансовий запит до вищого
розпорядника коштів Державного
бюджету України - Департаменту
Державтоінспекції МВС України - для
затвердження кошторису на виплату
Управлінням ДАІ області
заборгованості за вказаними виплатами
у період з березня 2009 року по грудень 2013
року включно у сумі 6066,00 грн. та щодо
виплат у подальшому грошових коштів у
сумі 104,51 грн. щомісячно.

Позивачем також надано пояснення від 01
листопада 2013 року щодо змін
кошторисних призначень спеціального
фонду Державного бюджету на 2013 рік УДАІ
ГУМВС України в Запорізькій області.

08 листопада 2013 року відповідачем
винесено Постанову №1777/6, якою за
невиконання листа №2а-33/10 від 12 квітня
2012 року, виданого Київським
апеляційним адміністративним судом,
накладено штраф на Управління ДАІ ГУ
МВС України в Запорізькій області у
сумі 1360,00 грн.

Зазначена постанова надіслана на
адресу позивача разом із супровідним
листом №14453-6/11 від 08 листопада 2013 року.

Відповідно до відбитку штампу
поштового відділення на поштовому
конверті, ця постанова надіслана на
адресу позивача лише 05 грудня 2013 року,
та отримана позивачем 06 грудня 2013 року
за вх.№6651/14.

Судом також встановлено, що 28 листопада
2013 року відповідачем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження №33996309.

Крім того, в матеріалах
адміністративної справи наявний лист
позивача від 12 грудня 2013 року №10/11-6651/4,
в якому позивач повідомляв Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про незгоду з
постановами про накладення штрафів
№1777/6 від 21 жовтня 2013 року та №1777/6 від 08
листопада 2013 року, та про судове
оскарження зазначених постанов.

У зв'язку із тим, що адміністративна
справа № 808/1449/14 предметом спору
пов'язана зі справою № 810/898/14-а, ухвалою
суду від 29 квітня 2014 року провадження у
справі № 808/1449/14 було зупинене до
набрання законної сили рішенням у
справі № 810/898/14-а.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року у справі № 810/898/14-а за позовною
заявою Управління Державтоінспекції
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області про скасування постанови № 1777/6
від 21 жовтня 2013 року - адміністративний
позов задоволено.

Вказана постанова набрала законної
сили 02 липня 2014 року.

23 вересня 2014 року ухвалою Запорізького
окружного адміністративного суду за
клопотанням представника позивача
провадження у справі №808/1448/14
поновлено.

Суд, дослідивши матеріали
адміністративної справи, постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року по справі № 810/898/14-а, з'ясувавши
обставини та перевіривши їх доказами,
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- Закон України «Про виконавче
провадження»).

Крім того, окремі питання організації
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб) (далі -
рішення), що відповідно до Закону
підлягають примусовому виконанню
визначає Інструкція з організації
примусового виконання рішень,
затверджена Наказом Міністерства
юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (далі -
Інструкція №512/5).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно частини 1 статті 2 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

За приписами частини 1 статті 6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилами частини 2 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про державну виконавчу службу»
працівник органу державної виконавчої
служби зобов'язаний сумлінно
виконувати службові обов'язки, не
допускати в своїй діяльності порушення
прав громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією України та
законами України.

Згідно з пунктом 1.5 Розділу 1 Інструкції
№512/5 під час здійснення виконавчого
провадження державний виконавець
приймає рішення шляхом винесення
постанов, попереджень, внесення подань,
складання актів та протоколів, надання
доручень, розпоряджень, вимог, подання
запитів, заяв, повідомлень або інших
процесуальних документів у випадках,
передбачених Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

За правилами пункту 1.7 Розділу 1
Інструкції №512/5 вимоги державного
виконавця щодо виконання рішень
обов'язкові для всіх органів, установ,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.

Пунктом 1.8 Розділу 1 Інструкції №512/5
передбачено, що вимога державного
виконавця є письмовим документом, який
складається у випадках, передбачених
Законом, та є обов'язковою для
виконання органами, установами,
організаціями, посадовими особами і
фізичними особами щодо надання
державному виконавцю документів або їх
копій, необхідних для здійснення його
повноважень, вчинення інших дій,
необхідних для виконання рішення.

За приписами частини 1 статті 31 Закону
України «Про виконавче провадження»
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 3 статті 31 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
за письмовою заявою учасників
виконавчого провадження документи
виконавчого провадження можуть
надсилатися адресатам каналами
факсимільного зв'язку або електронною
поштою. Документи виконавчого
провадження, надіслані каналами
факсимільного зв'язку або електронною
поштою, вважаються врученими за
наявності належного підтвердження їх
одержання адресатами.

Як встановлено судом з матеріалів
адміністративної справи, що
підтверджено відповідачем, Відділ
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Запорізькій області надіслав
позивачу Вимогу №12920-6/11 від 28 жовтня 2013
року каналами електронної пошти.

Сторонами під час судового розгляду
справи не надано доказів подання
Управлінням ДАІ ГУ МВС України в
Запорізькій області до відповідача
письмової заяви про можливість
надіслання позивачу документів
виконавчого провадження каналами
факсимільного зв'язку або електронною
поштою.

Отже, з огляду на все вищевикладене суд
дійшов висновку про протиправність дій
відповідача щодо направлення вимоги
державного виконавця за вих. № 12920-6/11
від 28 жовтня 2013 року каналами
електронної пошти на адресу Управління
ДАІ ГУ МВС України в Запорізькій
області, а тому позов підлягає
задоволенню в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправною та скасування постанови
відповідача № 1777/6 від 08 листопада 2013
року про накладення штрафу на
Управління ДАІ ГУ МВС України в
Запорізькій області штрафу у розмірі 1
360 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Судом встановлено, що 21 жовтня 2013 року
відповідачем винесено постанову №1777/6,
якою за невиконання листа №2а-33/10 від 12
квітня 2012 року, виданого Київським
апеляційним адміністративним судом,
накладено штраф на Управління ДАІ ГУ
МВС України в Запорізькій області у
сумі 680 грн.

Судом також встановлено, що на підставі
статті 89 Закону України «Про виконавче
провадження» 08 листопада 2013 року
відповідачем винесено постанову №1777/6,
якою за невиконання листа №2а-33/10 від 12
квітня 2012 року, виданого Київським
апеляційним адміністративним судом,
накладено штраф на Управління ДАІ ГУ
МВС України в Запорізькій області у
сумі 1360,00 грн., тобто відповідач
застосував до позивача
відповідальність, передбачену
частиною 2 статті 89 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме подвоїв
суму штрафу.

Отже, суд дійшов висновку, що підставою
для винесення 08 листопада 2013 року
відповідачем постанови №1777/6 про
накладення на позивача штрафу у сумі
1360,00 грн. є невиконання Управлінням ДАІ
ГУ МВС України в Запорізькій області
постанови Відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Запорізькій області від 21 жовтня 2013
року №1777/6.

Як зазначалось вище, постанова Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Запорізькій області від 21 жовтня 2013
року №1777/6 оскаржена Управлінням ДАІ ГУ
МВС України в Запорізькій області до
суду (справа №810/898/14-а).

Згідно частини 1 статті 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року у справі № 810/898/14-а за позовною
заявою Управління Державтоінспекції
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області про скасування постанови № 1777/6
від 21 жовтня 2013 року - адміністративний
позов задоволено, постанову Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Запорізькій області №1777/6 від 21
жовтня 2013 року - скасовано. Вказана
постанова суду набрала законної сили 02
липня 2014 року.

Отже, оскільки постанова Відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Запорізькій області №1777/6 від 21
жовтня 2013 року, яка була підставою для
винесення відповідачем 08 листопада 2013
року постанови №1777/6, - є скасованою, то
спірна постанова Відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Запорізькій області від 08 листопада 2013
року №1777/6 - є протиправною та також
підлягає скасуванню. Отже позовні
вимоги підлягають задоволенню і в цій
частині.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 1 статті 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

За приписами частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно частини 1 статті 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За правилами частин 1, 2 ст. 86 КАС
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили.

Таким чином, враховуючи все
вищевикладене, виходячи з системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд, оцінивши докази, які є у
справі в їх сукупності, дійшов висновку
про протиправність дій Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області по направленню
вимоги державного виконавця за вих. №
12920-6/11 від 28 жовтня 2013 року каналами
електронної пошти на адресу Управління
Державтоінспекції Головного
управління міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області, та
про протиправність постанови
відповідача № 1777/6 від 08 листопада 2013
року про накладення штрафу на позивача
штрафу у розмірі 1 360 грн., отже така
постанова підлягає скасуванню, а тому
позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись статтями 2-10, 11, 12, 71, 72, 86, 94,
158-163, 167, 181 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Державтоінспекції Головного
управління міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області по направленню
вимоги державного виконавця за вих. №
12920-6/11 від 28 жовтня 2013 року каналами
електронної пошти на адресу Управління
Державтоінспекції Головного
управління міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області № 1777/6 від 08 листопада 2013 року
про накладення штрафу у розмірі 1 360 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі у десятиденний строк
з дня її проголошення, а разі
застосування судом частини третьої ст.
160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні, з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
(підпис) Д.В. Татаринов

Згідно з оригіналом.

Постанова не набрала законної
сили.

Суддя
Д.В. Татаринов