Справа № 1616/4514/12 (2а/1616/265/12)
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/28947/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Винокурова К.С.,

Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Полтави на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Полтави про
визнання незаконною відмови у
перерахунку пенсії та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Полтави, в якому (з
врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 21.11.2012р.) просив:
визнати неправомірними дії
(бездіяльність) Управління Пенсійного
фонду України Ленінського району
м.Полтави про відмову йому в
перерахунку пенсії згідно заяв та
довідок, наданих відповідачу, згідно з
ч.ч.1,2,3 ст.138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Ленінського району
м.Полтави здійснити виплату
недоплаченої позивачу пенсії за
січень-жовтень 2012 року в сумі 49007,50 грн.;
в подальшому виплачувати йому пенсію
судді у відставці, виходячи з розміру
заробітної плати працюючого судді
господарського суду Полтавської
області, відповідно до ст.129, ч.ч.1,2,3 ст.138
Закону України «Про судоустрій і
статус судців», ст.ст.37,37-1 Закону
України «Про державну службу» довічно
або до внесення змін у законодавство.

Постановою Ленінського районного суду
м.Полтави від 03.12.2012р. в задоволенні
позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013р.
постанову суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення,
яким позов задоволено: визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Полтави щодо відмови в
проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_4;
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Дзержинському районі
м.Харкова здійснити ОСОБА_4 перерахунок
та виплату пенсії згідно з довідкою
господарського суду Полтавської
області від 31.01.2012р. №09-08/103-12 з
урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права, просив вказане
рішення суду скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Позивач в письмових запереченнях на
касаційну скаргу проти доводів та
вимог останньої заперечив, вважаючи їх
безпідставними, а рішення суду
апеляційної інстанції, яке він просив
залишити без змін, - обґрунтованим та
законним.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідно до
постанови Верховної Ради України №811-IV
від 15.05.2003р. на підставі наказу №24 від
02.06.2003р. позивача звільнено з посади
судді господарського суду Полтавської
області у відставку за станом здоров'я.

З часу звільнення (02.06.2003р.) за вибором
позивача згідно з ч.4 ст.43 Закону
України «Про статус суддів» (який діяв
на той час) та ст.37 Закону України «Про
державну службу» йому було призначено
пенсію на умовах, передбачених ст.37
Закону України «Про державну службу», в
розмірі 87% заробітної плати, що з
01.01.2006р. склало суму 4628 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не звертався до відповідача з
заявою призначення йому щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці або із заявою про
переведення його на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, а розмір
заробітної плати державних службовців
не збільшувався, в зв'язку з чим суд
прийшов до висновку про відсутність
підстав для здійснення позивачеві
перерахунку пенсії.

Суд же апеляційної інстанції, з яким
погоджується й колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
задовольняючи позов, врахував
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.126 Конституції
України незалежність і недоторканість
суддів гарантуються Конституцією і
законами України.

Стаття 130 Конституції України
передбачає, що держава забезпечує
фінансування та належні умови для
функціонування судів і діяльності
суддів.

Частиною 4 статті 43 Закону України «Про
статус суддів» (який втратив чинність
згідно із Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року №2453-VI) визначалось, що судді,
який вийшов у відставку, при наявності
відповідного віку і стажу роботи
виплачується пенсія на умовах,
передбачених ст.37 Закону України "Про
державну службу". Судді у відставці,
який має стаж роботи на посаді судді не
менше 20 років, виплачується за його
вибором пенсія або звільнене від
сплати податку щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді. Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді менше 20 років і досяг
55-річного віку (для жінок - 50 років),
розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених ст.37 Закону
України "Про державну службу".

Відповідно до ч.2 ст.37 Закону України
«Про державну службу» на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають 20
років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія держаним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, без обмеження
граничного розміру пенсії, а особам,
які на час звернення за призначенням
пенсії не є державними службовцями, - у
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що
пенсія державному службовцю
виплачується незалежно від його
заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію.

Відповідно до ч.1 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» суддя,
який вийшов у відставку, після
досягнення чоловіками віку 62 роки,
жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України "Про державну службу",
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

Таким чином, як правильно вказав суд
апеляційної інстанції, зазначена норма
не ставить право судді (працюючого чи у
відставці) на одержання пенсії
державного службовця у залежність від
його виходу на пенсію й працюючі судді,
які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності відповідного страхового
стажу, мають право на призначення
пенсії відповідно до норм Закону
України «Про державну службу».

Згідно з ч.1 ст.37-1 Закону України «Про
державну службу» у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям, а також у зв'язку
із набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» від
31.05.2000р. №865 встановлено, що у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям
відповідно до рішень Кабінету
Міністрів України (для службовців
Національного банку України
відповідно до рішень його Правління)
після набрання чинності Законом
України від 16.01.2003р. №432-IV «Про внесення
змін до Закону України «Про державну
службу» заробітна плата для
перерахунку пенсії пенсіонерам, яким
пенсія призначена з дня набрання
чинності Законом України «Про державну
службу», визначається пенсіонерам на
підставі документів, поданих на час
перерахунку, виходячи із сум
заробітної плати, яку одержує
працюючий державний службовець на
відповідній посаді, з якої призначено
(перераховано) пенсію, на момент
виникнення права на перерахунок.

Отже, як стаття 37-1 Закону України «Про
державну службу», так і пункт 4
постанови Кабінету Міністрів України
№865 визначають порядок і умови
перерахунку пенсій державних
службовців у разі підвищення
заробітної плати працюючим державним
службовцям; питання ж перерахунку
пенсії судді у відставці, яким, зокрема,
є і позивач у даній справі, має
вирішуватись з врахуванням
особливостей, передбачених Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів», ч. 4 ст.47 якого визначає
гарантії незалежності суддів та
передбачає, що незалежність судді
забезпечується окремим установленим
законом порядком фінансування та
організаційного забезпечення
діяльності судів і належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

У зв'язку з набранням чинності Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Статтею 129 цього Закону визначено вид,
склад, розмір суддівської винагороди,
яка складається з грошового утримання,
яке включає в себе посадовий оклад та
доплати за вислугу років, перебування
на адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Враховуючи, що згідно з довідкою
господарського суду Полтавської
області від 31.01.2012р. №09-08/103-12 заробітна
плата за посадою судді цього ж суду з
01.01.2012р. становить 12017,60грн., в. т.ч. оклад
8584,00грн., а підвищення посадових
окладів працюючим суддям дає підстави
і для перерахунку пенсій суддям, що
вийшли на пенсію відповідно до Закону
України «Про державну службу», суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що позивач набув право на
перерахунок пенсії відповідно до ст.37-1
Закону України «Про державну службу».

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно зі статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно ж до статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, а також застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про те, що,
відмовляючи позивачу в проведенні
перерахунку пенсії згідно з довідкою
господарського суду Полтавської
області від 31.01.2012р. №09-08/103-12,
відповідач діяв не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а отже й про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо визнає,
що суд, зокрема, апеляційної інстанції
не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судового рішення чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення спору, а тому підстав для
скасування судового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Полтави залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.