Справа № 818/1775/14
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р. Справа № 818/1775/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стройбитсервіс" на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 09.09.2014р.
по справі № 818/1775/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стройбитсервіс"

до Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Стройбитсервіс",
звернувся до Сумського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області, в якому просив суд скасувати
податкові повідомлення-рішення від 20
березня 2014 року № та № .

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 09.09.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стройбитсервіс" -
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
позивач просить постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
09.09.2014 року скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити у
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів пп. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21, п. 86.8, п. 86.9
ст. 86 Податкового кодексу України, ч. 2
ст. 19 Конституції України, що призвело
до неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини викладені
в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час розгляду справи в
суді апеляційної інстанції, що у період
з 30.04.2013 року по 14.05.2013 року Шосткинською
ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області
проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Стройбитсервіс" з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства щодо нарахування і
виплати заробітної плати та
нарахування і сплати податку на доходи
за період з 1 січня 2011 року по 31 березня
2013 року. Перевірку проведено на
підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.11, пункту
78.1 ст.78 Податкового кодексу України у
зв'язку з отриманням постанови від 4
квітня 2013 року від СВ Шосткинського
МВУМВС України у Сумській області про
призначення позапланової виїзної
перевірки ТОВ "Стройбитсервіс"
відповідно до справи з Єдиного реєстру
досудових розслідувань від 7 лютого 2013
року № 0000009.

За результатами перевірки складено акт
від 20 травня 2013 року № 478/17-0202/23054903
(а.с.5-9), згідно висновків якого
встановлено порушення позивачем вимог
податкового законодавства, а саме:
підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164
Податкового кодексу України, внаслідок
чого ТОВ "Стройбитсервіс" занижено
податок на доходи фізичних осіб на
загальну суму 2249,11 грн., у тому числі: за
друге півріччя 2011 року на суму 330,00 грн.,
за 2012 рік на суму 1665,00 грн., за перший
квартал 2013 року на суму 254,11 грн., та
порушення вимог пункту 46.1 статті 46,
пункту 51.1 статті 51 Податкового кодексу
України, так як підприємством
податкові розрахунки сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку, (форма №1ДФ) подавались з
недостовірними відомостями.

Матеріали перевірки були надіслані
відповідачем правоохоронним органам.

20 вересня 2013 року ухвалою
Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області по справі №589/3076/13-кр
провадження №1- кп/589/180/13 р. ОСОБА_1 було
звільнено від кримінальної
відповідальності у зв'язку із зміною
обстановки, кримінальну справу
провадженням було закрито (а.с.31).
Вказана ухвала була вручена
Шосткинській ОДПІ ГУ Міндоходів у
Сумській області 12 лютого 2014 року.
(а.с.54,55)

20 березня 2014 року Шосткинською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Сумській області були
прийняті податкові
повідомлення-рішення № , яким ТОВ
"Стройбитсервіс" збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на суму 2811,39 грн., у
т.ч.: за основним платежем - 2249,11 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 562,28
грн. (а.с.10) та № , яким ТОВ
"Стройбитсервіс" збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 510,00 грн.
(а.с.11).

Вказані податкові
повідомлення-рішення були оскаржені
позивачем в адміністративному порядку.

Рішенням про результати розгляду
первинних скарг від 23 травня 2014 року №
7824/10/18-28-10-03-04-77-78/100ск/101ск (а.с.12-14)
податкові повідомлення-рішення були
залишені без змін та збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, визначену
податковим повідомленням-рішенням
Шосткинської ОДПІ від 20 березня 2014 року
№, в частині застосованих
штрафних санкцій на 1062,68 грн.

За наслідками вказаного рішення
Шосткинською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Сумській області було прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 05 червня 2014 року, яким ТОВ
"Стройбитсервіс" збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 1062,68 грн.
(а.с.15).

Рішенням про результати розгляду
повторних скарг від 20 червня 2014 року №
11045/6/99-99-10-01-03-15 (а.с.16-17) податкові
повідомлення-рішення, з урахуванням
рішення про результати розгляду
первинних скарг від 23 травня 2014 року №
7824/10/18-28-10-03-04-77-78/100ск/101ск, були залишені
без змін.

Не погодившись з прийнятими
відповідачем податковими
повідомленнями-рішеннями, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з їх
необґрунтованості.

Переглянувши рішення суду першої
інстанції, колегія суддів зазначає
наступне.

Завданням адміністративного суду є
перевірка правомірності (легальності)
даного рішення з огляду на чіткі
критерії, які зазначені у частині 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, передбаченим частиною 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України критеріям,
перевіряється судом з урахуванням
закріпленого статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципу законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Отже, перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення, а також відображених
суб'єктом владних повноважень в акті
від 20 травня 2013 року № 478/17-0202/23054903
суджень на відповідність вимогам ч.3
ст.2 КАС України, колегія суддів
зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що
підставою для прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень
слугували висновки податкового органу,
викладені в акті перевірки від 20 травня
2013 року № 478/17-0202/23054903, про те, що
позивачем, в порушення вимог п.п.164.2.1
п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України
не утримано і не перераховано податок з
фізичних осіб в сумі 2249,11 грн., в т.ч. за II
півріччя 2011 року на суму - 330,00 грн., за 2012
рік на суму - 1665,00 грн., за І квартал 2013
року на суму 254,11 грн., з доходу,
виплаченого фізичним особам у вигляді
заробітної плати.

В ході перевірки дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
щодо нарахування і виплати заробітної
плати та нарахування і сплати податку
на доходи фізичних осіб встановлено, що
підприємством протягом перевіряємого
періоду з 01.07.2011 року по 31.03.2013 року
виплачувалась заробітна плата
працівникам підприємства ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 на загальну суму 14994,05 грн.
Податок на доходи фізичних осіб у сумі
2286,61 грн. (15244,05 х 15%) бухгалтерією ТОВ
"Стройбитсервіс" не нараховувався та до
бюджету не був перерахований.

Згідно із п. 163.1 ст. 163 Податкового
кодексу України, об'єктом
оподаткування податком на доходи
фізичних осіб резидента є: загальний
місячний (річний) оподатковуваний
дохід; доходи з джерела їх походження в
Україні, які остаточно оподатковуються
під час їх нарахування (виплати,
надання); іноземні доходи - доходи
(прибуток), отримані з джерел за межами
України.

Відповідно до п. 171.1 ст. 171 Податкового
кодексу України, особою,
відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з доходів у вигляді
заробітної плати, є роботодавець, який
виплачує такі доходи на користь
платника податку.

Згідно із пп. 14.1.180 п. 14. ст. 14
Податкового кодексу України,
податковим агентом щодо податку на
доходи фізичних осіб є юридична особа
(її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність податковим органам та нести
відповідальність за порушення його
норм в порядку, передбаченому статтею 18
та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, пп.
168.1.2 п. 168.1 ст. 168 цього Кодексу до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються доходи у вигляді
заробітної плати, нараховані
(виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового договору
(контракту); податок сплачується
(перераховується) до бюджету під час
виплати оподатковуваного доходу
єдиним платіжним документом. Банки
приймають платіжні документи на
виплату доходу лише за умови
одночасного подання розрахункового
документа на перерахування цього
податку до бюджету.

Таким чином, податковим агентом щодо
податку на доходи фізичних осіб є,
зокрема, юридична особа, яка виплачує
фізичній особі дохід, зокрема, у
вигляді заробітної плати, яка
нараховується відповідно до умов
трудового договору (контракту).

Відповідно до пп. "а", "б", "г" п. 176.2 ст. 172
зазначеного Кодексу особи, які
відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані:
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається; нести відповідальність
відповідно до закону в разі неподання
або несвоєчасного подання податкового
розрахунку. Зазначені в ньому суми
податку, що сплачуються до бюджету, є
узгодженими сумами податкових
зобов'язань податкового агента та в
разі неповної чи несвоєчасної сплати
стягуються до бюджету разом із сплатою
штрафів та пені, які нараховуються від
першого до останнього дня строку
подання податкового розрахунку,
встановленого цим Кодексом.

У відповідності із пп. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, заробітна
плата - це основна та додаткова
заробітна плата, інші заохочувальні та
компенсаційні виплати, які
виплачуються (надаються) платнику
податку у зв'язку з відносинами
трудового найму згідно із законом.

Отже, обов'язок нараховувати,
утримувати, та сплачувати податок з
доходів фізичних осіб, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність податковими агентами
нерозривно пов'язаний із фактом
нарахування та виплати доходу, зокрема,
у вигляді заробітної плати, інших
виплат чи винагороди працівнику
відповідно до умов трудового або
цивільно-правового договору.

Положеннями абз. 1, 3 ст. 24 Кодексу
законів про працю України визначено, що
трудовий договір укладається, як
правило, в письмовій формі, крім
випадків передбачених цією статтею
Кодексу. Укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу. При
цьому трудовий договір вважається
укладеним і тоді, коли наказ чи
розпорядження не були видані, але
працівника фактично було допущено до
роботи (абз. 4 ст. 24 цього Кодексу).

Відповідно до норм абзацу 2 ст. 24
Кодексу законів про працю України, при
укладенні трудового договору
громадянин зобов'язаний подати паспорт
або інший документ, що посвідчує особу,
трудову книжку, а у випадках,
передбачених законодавством, також
документ про освіту (спеціальність,
кваліфікацію), про стан здоров'я та інші
документи.

Трудова книжка є основним документом
про трудову діяльність працівника (абз.
1 ст. 48 Кодексу законів про працю
України).

Як вбачається з акту перевірки від 20
травня 2013 року №478/17-0202/23054903, відповідно
до матеріалів досудового
розслідування, а саме: відповідно до
табелів, заяв фізичних осіб,
розрахунково-платіжних відомостей;
відомостей на виплату грошей за період
з 01.01.2012 року по 28.02.2013 року, які були
вилучені згідно протоколу обшуку від
18.02.2013 року, підприємством протягом
перевіряємого періоду
використовувалась наймана праця
фізичних осіб без офіційного
оформлення трудових відносин, чим
порушувалось законодавство про працю.

Так, згідно протоколу допиту свідка
ОСОБА_3 від 19.04.2013 року підприємством
використовувалась його праця на посаді
нічного сторожа з 01.07.2012 року по 01.09.2012
року, що підтверджується вилученими
табелями за відповідні місяці та
заявою від 29.06.2012 року. Заробітну плату
він отримував у розмірі 600,00 грн. за
кожен місяць на загальну суму 1200,00 грн.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_4
від 22.04.2013 року підприємством
використовувалась його праця на посаді
вантажника з 01.06.2012 року по 30.06.2012 року,
що підтверджується вилученим табелем
за червень 2012 року. Відпрацьовано ним 16
днів. Заробітну плату він отримував у
розмірі 800,00 грн. з розрахунку 50,00 грн. за
кожен відпрацьований день.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_5
04.04.2013 року підприємством
використовувалась його праця на посаді
сторожа з 1 1.01.2012 року по 31.03.2012 року, що
підтверджується вилученими табелями
за відповідні місяці та заявою від
10.01.2012 року. Заробітну плату він
отримував у розмірі 500,00 грн. за кожен
місяць на загальну суму 1500,00 грн.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_6
від 24.04.2013 року підприємством
використовувалась його праця на посаді
вантажника з 17.05.2012 року по 03.08.2012 року
та з 05.09.2012 року по 30.11.2012 року, що
підтверджується вилученими табелями
за відповідні місяці. Заробітну плату
він отримував у розмірі 1000,00 грн. за
кожен місяць на загальну суму 7000,00 грн.
Згідно пояснення директора ТОВ
"Стройбитсервіс" ОСОБА_1 ОСОБА_6 в
перевіряємому періоді проходив
виробничу практику згідно договору з
ШВПУ-19. Але в договорі про надання
робочих місць або навчально-виробничих
ділянок для проходження учнями,
слухачами ДПТНЗ "Шосткинське вище
професійне училище" виробничого
навчання та виробничої практики від
20.09.2010 року зазначено, що учень ОСОБА_6
проходив виробничу практику за
спеціальністю електрогазозварник з
13.10.2010 року по 19.01.2011 року.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_8
від 18.02.2013 року підприємством
використовувалась його праця на посаді
столяра з 28.01.2012 року по 11.02.2013 року, що
підтверджується вилученими табелями
за відповідні місяці. Заробітну плату
він отримував у розрахунку 1000,00 грн. за
місяць, (за фактично відпрацьовані 8
робочих днів без належного оформлення
трудових відносин заробітна плата
склала 494,05 грн.)

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_9
від 18.02.2013 року підприємством
використовувалась його праця на посаді
майстра столярного цеху з 01.02.2012 року по
11.02.2013 року, що підтверджується
вилученим табелем за лютий 2013 року.
Заробітну плату він на момент
складання протоколу неотримував.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_2
від 06.03.2013 року підприємством
використовувалась його праця на посаді
охоронця з 06.09.2011 року по 06.01.2012 року, що
підтверджується вилученими табелями
за відповідні місяці. Заробітну плату
він отримував у розмірі 550,00 грн. за
кожен місяць на загальну суму 2200,00 грн.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_7
від 18.02.2013 року підприємством
використовувалась його праця на посаді
охоронця з 01.12.2012 року по 28.02.2013 року, що
підтверджується вилученими табелями
за відповідні місяці. Заробітну плату
він отримував у розмірі 600,00 грн. за
кожен місяць на загальну суму 1800,00 грн.

Крім того, факт порушення директором
ТОВ "Стройбитсервіс" вимог
законодавства про працю встановлено
ухвалою Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 20 вересня 2013
року по справі №589/3076/13-кр, якою ОСОБА_1
звільнено від кримінальної
відповідальності, у зв'язку із зміною
обстановки, кримінальну справу
провадженням закрито (а.с.31).

Підставою для прийняття зазначеного
рішення слугувало клопотання
прокурора про звільнення від
кримінальної відповідальності за ст. 48
КК України, у зв'язку із зміною
обстановки ОСОБА_1, який обіймаючи
посад директора ТОВ "Стройбитсервіс"
розташованому по вул. Героїв Хасану 1 м.
Шостка, будучи наділеним
повноваженнями пов'язаними з
виконанням організаційно-розпорядчих
та адміністративно-господарських
обов'язків, являючись службовою особою
протягом 2011-2013 років не отримавши
письмових заяв про прийняття на роботу,
не видавши накази (розпорядження) про
прийняття на роботу та не вносячи
відповідних записів до трудових книжок
прийняв на роботу ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9, які
тривалий час працювали в ТОВ
"Стройбитсервіс". На час прийняття
ухвали ОСОБА_1 добровільно усунув
зазначені порушення і вчинене ним
діяння втратило суспільну
небезпечність, він перестав бути
суспільно небезпечним.

Вказана ухвала набрала законної сили
08.10.2013 року та вручена Шосткинській
ОДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області 12
лютого 2014 року.

Згідно з пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового
кодексу України податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Пунктом 167.1 ст. 167 зазначеного Кодексу
встановлено, що ставка податку
становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Згідно з пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168 цього
Кодексу відповідальність за своєчасне
та повне перерахування сум податку до
відповідного бюджету несе юридична
особа або її відокремлений підрозділ,
що нараховує (виплачує)
оподатковуваний дохід.

Отже, податковий агент повинен
утримувати податок на доходи фізичних
осіб із суми доходу нарахованого на
користь платника податку за ставкою 15
відсотків щодо доходів, нарахованих у
формі заробітної плати, інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат або інших виплат і винагород,
які нараховуються (виплачуються,
надаються) платнику у зв'язку з
трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами та несе
відповідальність за своєчасність та
повноту нарахування, утримання та
сплату податку.

З урахуванням наведеного, враховуючи
те, що Податковим кодексом України
обов'язок виконання функцій
податкового агента не ставиться в
залежність від того, чи є фізична особа
штатним працівником юридичної особи, а
також враховуючи те, що факт виплати
заробітної плати особам, які працювали
на підприємстві позивача
підтверджується поясненими наданими
цими особами та ухвалою Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 20 вересня 2013 року по справі
№589/3076/13-кр, податковий орган дійшов
правомірного висновку, що позивач
повинен був виконувати функції
податкового агента щодо осіб, які
працювали на підприємстві позивача та
здійснити нарахування та сплату до
бюджету податку з доходів фізичних
осіб, при виплаті ним заробітної плати.

Згідно з п. 127.1 ст. 127 Податкового
кодексу України, ненарахування,
неутримання та/або несплата
(неперерахування) податків платником
податків, у тому числі податковим
агентом, до або під час виплати доходу
на користь іншого платника податків, -
тягнуть за собою накладення штрафу в
розмірі 25 відсотків суми податку, що
підлягає нарахуванню та/або сплаті до
бюджету. Відповідальність за погашення
суми податкового зобов'язання або
податкового боргу, що виникає
внаслідок вчинення таких дій, та
обов'язок щодо погашення такого
податкового боргу покладається на
особу, визначену цим Кодексом, у тому
числі на податкового агента. При цьому
платник податку - отримувач таких
доходів звільняється від обов'язків
погашення такої суми податкових
зобов'язань або податкового боргу, крім
випадків, встановлених розділом IV
цього Кодексу.

Згідно п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу
України, податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

У відповідності до п. 51.1 ст. 51
Податкового кодексу України,
податковий агент зобов'язаний подавати
у строки, встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку контролюючому
органу за місцем свого обліку.

Відповідно до п. 119.2 ст. 119 Податкового
кодексу України, неподання, подання з
порушенням встановлених строків,
подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку, якщо такі
недостовірні відомості або помилки
призвели до зменшення та/або
збільшення податкових зобов'язань
платника податку та/або до зміни
платника податку - тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

З урахуванням системного аналізу норм
чинного законодавства та матеріалів
справи, колегія суддів зазначає, що
висновки податкового органу щодо
порушення позивачем вимог п.п.164.2.1 п.164.2
ст.164 Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено порушення
вимог податкового законодавства під
час перевірки питань щодо правильності
утримання та своєчасності
перерахування податку на доходи
фізичних осіб до бюджету за період: з
01.07.2011 року по 31.03.2013 року на загальну
суму - 2249,11 грн., в т.ч. за II півріччя 2011
року на суму - 330,00 грн., за 2012 рік на суму
- 1665,00 грн., за І квартал 2013 року на суму
254,11 грн., п. 46.1 ст. 46, п. 51. ст. 51
Податкового кодексу України,
підприємством податкові розрахунки
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податку, і сум
утриманого х них податку (форма № 1ДФ)
за період з 01.07.2011 року по 31.03.2013 року
подані з недостовірними відомостями,
повністю підтверджені матеріалами
справи та зібраними, під час судового
розгляду справи, доказами.

З приводу доводів позивача щодо
порушення податковим органом строків
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, встановлених п. 86.9
ст. 86 Податкового кодексу України,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Порядок проведення документальних
позапланових перевірок передбачений
статтею 78 Податкового кодексу України,
у відповідності до п. 78.1 якої визначено,
що документальна позапланова
перевірка здійснюється за наявності
хоча б однієї з обставин, перелік яких
наведений у підпунктах 78.1.1 - 78.1.13 ст. 78
цього Кодексу.

Зокрема, згідно пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється у випадку
отримання постанови суду (ухвали суду)
про призначення перевірки або
постанови органу дізнання, слідчого,
прокурора, винесеної ними відповідно
до закону у кримінальних справах, що
перебувають у їх провадженні.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового
кодексу України результати перевірок
(крім камеральних) оформлюються у формі
акта або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності).

За змістом п. 86.9 ст. 86 Податкового
кодексу України, у разі якщо грошове
зобов'язання розраховується
контролюючим органом за результатами
перевірки, проведеної з обставин,
визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 цього Кодексу, щодо
кримінального провадження, у якому
розслідується кримінальне
правопорушення стосовно посадової
особи (посадових осіб) платника
податків (юридичної особи) або фізичної
особи - підприємця, що перевіряється,
предметом якого є податки та/або збори,
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки
приймається таким контролюючим
органом протягом 10 робочих днів з дня,
наступного за днем отримання цим
контролюючим органом відповідного
судового рішення (обвинувальний вирок,
ухвала про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами), що набрало законної сили.

Матеріали такої перевірки разом з
висновками контролюючого органу
передаються органу, що призначив
перевірку.

Із зазначеною нормою кореспондується
норма закріплена у п. 58.4 ст. 58
Податкового кодексу України
відповідно до якої, у разі коли судом за
результатами розгляду кримінальної
справи про злочини, предметом якої є
податки, збори, винесено обвинувальний
вирок, що набрав законної сили, або
винесено рішення про закриття
кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду, та прийняти
податкове повідомлення - рішення про
нарахування платнику таких податкових
зобов'язань і застосування стосовно
нього штрафних (фінансових) санкцій у
розмірах, визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику
податків податкового повідомлення -
рішення за податковими зобов'язаннями
платника податків за податками та
зборами, несплата податкових
зобов'язань за якими встановлена
рішенням суду, забороняється до
набрання законної сили рішенням суду у
справі або винесення постанови про
закриття такої кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами.

Таким чином, за результатами перевірок
платників податків, призначених в
рамках порушеної кримінальної справи
про злочини, предметом якої є податки,
збори (ст.212 Кримінального кодексу
України), контролюючий орган визначає
суми грошових зобов'язань, але
податкове повідомлення-рішення не
приймає. В інших випадках (за
результатами перевірок платників
податків відносно яких та/або їх
посадових осіб кримінальну справу не
порушено або порушено кримінальну
справу, предметом якої не є податки,
збори) грошові зобов'язання
визначаються та, відповідно,
приймається податкове
повідомлення-рішення щодо платників
податків в загальновстановленому
порядку.

Тобто, однією із обов'язкових обставин,
за яких застосовуються норми п.86.9 ст.86
Податкового кодексу України, є те, що
предметом кримінального провадження
мають бути податки та/або збори.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом кримінального провадження в
межах якого призначено податкову
перевірку є грубе порушення
законодавства про працю (ч. 1 ст.172
Кримінального кодексу України).

Таким чином, в даному випадку норми п.
86.9 ст.86 Податкового кодексу України не
підлягають застосуванню.

Згідно п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу
України, контролюючий орган, крім
випадків, визначених пунктом 102.2 цієї
статті, має право самостійно визначити
суму грошових зобов'язань платника
податків у випадках, визначених цим
Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня,
що настає за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
та/або граничного строку сплати
грошових зобов'язань, нарахованих
контролюючим органом, а якщо така
податкова декларація була надана
пізніше, - за днем її фактичного
подання. Якщо протягом зазначеного
строку контролюючий орган не визначає
суму грошових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

У разі подання платником податку
уточнюючого розрахунку до податкової
декларації контролюючий орган має
право визначити суму податкових
зобов'язань за такою податковою
декларацією протягом 1095 днів з дня
подання уточнюючого розрахунку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідачем
дотримано процедуру прийняття спірних
рішень згідно вимог Податкового
кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Приймаючи податкові
повідомлення-рішення податкові
повідомлення-рішення від 20 березня 2014
року № та № , відповідач
діяв на підставі та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому позовні вимоги про їх
скасування є необґрунтованими і
такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що
суд першої інстанції, приймаючи
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, не надав жодної оцінки
спірним правовідносинам по суті
виявлених податковим органом порушень,
які слугували підставою для прийняття
оскаржуваних рішень, що є предметом
дослідження при розгляді даної справи,
та дійшов помилкового висновку про те,
що відповідачем не дотримано вимоги п.
86.9 ст.86 Податкового кодексу України,
внаслідок помилкового застосування
зазначених правових норм.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції внаслідок неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 1 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Стройбитсервіс" залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 09.09.2014р. по
справі № 818/1775/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Стройбитсервіс" до Шосткинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень -відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.