Справа № 819/42/14-а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 р.
Справа № 876/3083/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Довгої О.І., Запотічного І.І.

за участю секретаря
Бєлкіної Н.І.

представника позивача
Кулініча Т.М.

представника відповідача
Мельника О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Козівський цукровий
завод» на ухвалу Тернопольського
окружного адміністративного суду від
19.02.2014 р. про залишення позовної заяви
без розгляду в справі №819/42/14-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Козівський цукровий
завод» до Міністерства доходів і
зборів України, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Козівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області, про визнання
дій протиправними,-

встановив:

Ухвалою Тернопільського
окружного адміністративного суду від
19.02.2014 р. у справі №819/42/14-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Козівський цукровий
завод» до Міністерства доходів і
зборів України, третя особа - Козівська
об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області,
про визнання дій протиправними, було
залишено позов без розгляду.

В апеляційній скарзі скаржник
просить ухвалу суду скасувати та
скерувати справу на розгляд по суті.
Апеляційна скарга мотивована тим, що
про порушення своїх прав позивач
дізнався 26.12.2012 р., коли подав засобами
електронного зв'язку податкові
декларації з податку на прибуток. П. 56.18
ПК України передбачає можливість
звернення із позовом в межах 1095 днів і
зазначене положення в діючій редакції
п. 56.18. ПК України не стосується лише
рішень щодо грошових стягнень.

В судових засіданнях представник
скаржника вимоги скарги підтримав із
зазначених у ній мотивів.

Представник позивача позов
заперечив за безпідставністю з
мотивів, зазначених у запереченні.
Посилається на те, що на момент
набрання чинності новою редакцією п.
56.18 ПК України скаржник вже пропустив
строк на звернення до суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю
- доповідача, пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
в задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та
матеріалами справи підтверджується, що
ТзОВ «Козівський цукровий завод» 15.01.2014
року звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Міністерства доходів і зборів України,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Козівська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області, про визнання
протиправними дій, які виявилися у
неприйнятті Державною податковою
службою України (правонаступником якої
є Міністерство доходів і зборів
України) уточнюючих податкових
декларацій з податку на прибуток
підприємства; визнання прийнятими 26
грудня 2012 року уточнюючі податкові
декларації з податку на прибуток
підприємства за І квартал 2012 року, за І
півріччя 2012 року, за ІІІ квартали 2012
року.

Про факт порушення своїх прав та
інтересів скаржнику стало відомо 26.12.2012
року, отримавши три квитанції № 1 шлюзу
прийому звітності Державної
податкової служби України
(правонаступником якої є Міністерство
доходів і зборів України), у
відповідності до яких уточнюючі
податкові декларації з податку на
прибуток підприємства за І квартал 2012
року, за І півріччя 2012 року, за ІІІ
квартали 2012 року не прийнятті через
«помилку - закінчення дії форми». Саме 26
грудня 2012 року позивачу стало відомо
про факт неприйняття податкових
декларацій (уточнюючих) контролюючим
органом. При цьому, скаржник вважає, що
строк звернення до суду за захистом
своїх прав у спірних правовідносинах
відповідно до частини третьої ст. 99 КАС
України регулюється іншим спеціальним
законом, зокрема, пунктом 56.18 статті 56
та статтею 102 ПК України, які
встановлюють строк давності в 1095 днів,
протягом яких платник податків має
право оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу. Однак
представниками відповідача і третьої
особи було подано клопотання про
залишення позову без розгляду
внаслідок спливу строку на звернення
до адміністративного суду.

Згідно з частиною першою статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини другої статті 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів (частина третя
статті 99 КАС України).

Зокрема, положення Податкового кодексу
України № 2755-VІ від 02 грудня 2010 року
(чинного з 01 січня 2011 року) встановлюють
строки звернення до суду щодо
оскарження окремих рішень суб'єктів
владних повноважень. Так, пункт 56.18
статті 56 ПК України в редакції, чинній
на момент перебігу строку звернення до
суду з даним позовом (грудень 2012 року),
передбачав, що з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу, платник податків має право
оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу про нарахування
грошового зобов'язання у будь-який
момент після отримання такого рішення.
Така редакція пункту 56.18 статті 56 ПК
України діяла до 31 грудня 2013 року
(включно). З 01 січня 2014 року набрав
чинності пункт 10 розділу І Закону
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України щодо
обліку та реєстрації платників
податків та удосконалення деяких
положень» від 24 жовтня 2013 року № 657-VII,
яким внесено зміни до пункту 56.18 статті
56 ПК України, зокрема, даний пункт має
таку редакцію: з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу, платник податків має право
оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу у будь-який
момент після отримання такого рішення.
Дані правові норми застосовуються до
відповідних правовідносин з 01 січня 2014
року. При цьому, станом на цю дату
встановлений строк на звернення до
адміністративного суду для скаржника
вже сплив. При цьому, будь-якого рішення
(письмового повідомлення) про відмову у
прийнятті податкової декларації
відповідачем не приймалось, хоча діюча
у відповідний період редакція вказаної
норми передбачала такий строк саме у
таких випадках.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Як випливає з
Рішення Конституційного Суду України
від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, частину
першу статті 58 Конституції України
щодо дії нормативно-правового акта в
часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно зміст суб'єктивного права
особи, у тому числі права особи на
звернення до суду, слід визначати із
застосуванням законодавства, яке діяло
на момент виникнення відповідного
права. Отже, приписи нового
нормативно-правового акта не можуть
змінити обсяг прав, який було
встановлено попередніми
нормативно-правовими актами. З огляду
на викладене, тривалість і правила
обчислення строку звернення особи до
суду визначаються за тими правилами,
які були чинними на момент початку
перебігу відповідного строку.
Тривалість строку звернення до суду не
змінюється в разі подальших змін
законодавства, яке регулює відповідні
відносини. Тому строк звернення до суду
розпочинається і закінчується з
урахуванням тієї тривалості, яка
передбачалася на момент початку
перебігу відповідного строку. При
цьому, тривалість строку звернення до
суду не змінюється залежно від того,
коли було реалізоване право на позов.
Відповідно тривалість строку
звернення до адміністративного суду не
залежить від того, коли фактично було
пред'явлено позов.

Посилання скаржника про необхідність
застосування положень пункту 56.18
статті 56 ПК України, оскільки на момент
початку перебігу строку звернення до
суду з даним адміністративним позовом
(після 26 грудня 2012 року) дана правова
норма передбачала спеціальний строк
давності, визначений статтею 102 цього
Кодексу (1095 днів), не заслуговує на
увагу враховуючи, що у такий період цей
строк застосовувався лише щодо
оскарження в суді податкового
повідомлення-рішення або іншого
рішення контролюючого органу про
нарахування грошового зобов'язання.

Частиною першою статті 100 КАС України
визначено, що адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала. Позовна заява
може бути залишена без розгляду як на
стадії вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду (частина друга
статті 100 КАС України). Пунктом 9 частини
першої статті 155 КАС України
передбачено, що суд своєю ухвалою
залишає позовну заяву без розгляду,
якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суд
поважними. Поважними за змістом
вказаних норм визнаються обставини,
які є об'єктивно непереборними та не
залежать від волевиявлення сторони і
пов'язані з дійсними істотними
перешкодами чи труднощами для
своєчасного вчинення сторонами у
справі процесуальних дій.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
підставного висновку, що позивач
адміністративний позов подав з
пропущенням шестимісячного строку
звернення до суду, передбаченого
частиною другою статті 99 КАС України.
При цьому, позивач пропустив строк
звернення до суду з адміністративним
позовом без поважних причин, оскільки
він не був позбавлений можливості
своєчасно оскаржити в судовому порядку
дії відповідача, які виявилися у
неприйнятті уточнюючих податкових
декларацій з податку на прибуток
підприємства. При цьому, ні в позовній
заяві, ні в судовому засіданні не
подавалось клопотання про поновлення
строку звернення до суду.

Інші доводи скаржника не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. У відповідності до
вимог ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом
порядку не довели наявність
передбачених законом підстав для
скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Козівський цукровий завод» залишити
без задоволення, а ухвалу
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 19.02.2014 р. про
залишення позовної заяви без розгляду
в справі №819/42/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Довга О.І.

Запотічний І.І.

Повний текст ухвали складений 20.10.2014
року.