Справа № 9101/178890/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2013-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2013 рокусправа № 2а/0470/550/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання:
Антіпової В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
червня 2012 року

у адміністративній справі № 2а/0470/550/12
за позовом Орджонікідзевського
міського центру зайнятості до
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області про
визнання неправомірними дій та
визнання незаконними довідки -
розрахунку № 94 та вимоги, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
червня 2012 року адміністративний позов
Орджонікідзевського міського центру
зайнятості задоволено частково,
визнано незаконною вимогу
Південно-Західного об'єднаного
контрольно-ревізійного відділу
контрольно-ревізійного управління в
Дніпропетровській області № 28/2303 від
10.12.2011 року в частині відшкодування
незаконних витрат на організацію
оплачуваних громадських робіт на
загальну суму 2297,62 грн.

Зазначена постанова суду першої
інстанції оскаржена відповідачем по
справі з підстав не врахування судом
обставин, які мають суттєве значення
для правильного вирішення спору по
суті, та неправильного застосування до
спірних правовідносин норм
матеріального права, у зв'язку з чим
просить її скасувати та прийняти нове
рішення про відмову у задоволені вимог
позивача.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Предметом спору у цій справі є дії
Південно-Західного об'єднаного
контрольно-ревізійного відділу КРУ в
Дніпропетровській області при
складанні довідки - розрахунку № 94 до
акту ревізії № 970-19/34 від 21.11.2011 року,
оформленого за результатом проведеної
в Орджонікідзевському міському центрі
зайнятості ревізії з питань цільового
та законного використання коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, а також сформована
за результатами планової ревізії і
пред'явлена відповідачем міському
центру зайнятості вимога в частині
відшкодування незаконних витрат на
організацію оплачуваних громадських
робіт.

Судом першої інстанції встановлено та
під час апеляційного перегляду даної
справи підтверджено, що за результатом
проведеної відповідачем ревізії
цільового та законного використання
коштів Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в
Орджонікідзевському міському центрі
зайнятості за період з 01.01.2009 року по
30.09.2011 року, було складено акт ревізії №
970-19/34 від 21.11.2011 року в якому
зафіксовано порушення позивачем вимог
п.1.2, п.1.3 Порядку складання річного
звіту від 02.04.2010 року № 115 за 2010 рік та п.1
ст.3 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» в частині внесення
недостовірних даних до фінансової
звітності, шляхом завищення у формі №
2д «Звіт про надходження і використання
коштів загального фонду» касових та
фактичних видатків за КЕКВ 1172
«Організація громадських робіт для
безробітних» за 9 місяців 2011 року. За
висновком зазначеного акту ревізії,
Орджонікідзевським міським центром
зайнятості було порушено п.5 ст.8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» шляхом
перерахування в період з 01.01.2011 року по
30.09.2011 року підприємствам, які
організовували громадські оплачувані
роботи, зайвих коштів розмір яких з
урахуванням єдиного соціального
внеску в розмірі 34,7 % становить суму
2297,62 грн.

На зазначений акт ревізії № 970-19/34
позивачем 07.12.2011 року подавалися
письмові заперечення, які контролюючим
органом за змістом складеного
відповідачем 19.12.2011 року висновку на
заперечення до акту ревізії, прийняті
не були, а за результатами ревізії було
сформовано вимогу № 28/2303 від 19.12.2011 року
про усунення виявлених ревізією
порушень, згідно якої
Оржонікідзевський міський центр
зайнятості було зобов'язано в термін до
21.12.2011 року: відобразити дебіторську
заборгованість в сумі 2297,62 грн. за
роботодавцями, що безпідставно
отримали кошти на організацію
оплачуваних громадських робіт; та
провести претензійно - позовну роботу з
одержувачами коштів на організацію
оплачуваних робіт щодо їх повернення,
або і іншому випадку стягнути з осіб,
винних у безпідставному перерахуванні
коштів на суму 2297,62 грн., шкоду у порядку
та розмірі встановленому ст. 130 - 136
Кодексу Законів про працю України.

За змістом акту ревізії, перевіряючими
було виявлено, що Орджонікідзевським
міським центром зайнятості, за рахунок
коштів Фонду, на виконання громадських
робіт до підприємств, установ,
організацій на підставі рішення
виконавчого комітету
Орджонікідзевської міської ради
Дніпропетровської області № 445 від
26.11.2010 року, направлялися безробітні
особи, які в час направлення отримували
допомогу по безробіттю. Роботодавцями
оформлялися накази про зарахування
безробітних на роботу на термін
виконання громадських робіт та їх
звільнення. На підставі виданих
наказів роботодавці з кожним
безробітним укладали трудові договори
на участь в оплачуваних громадських
роботах; заробітна плата безробітним
нараховувалась на підставі табелів
обліку робочого часу та актів
виконаних робіт. При цьому, відповідно
до наказів керівників підприємств,
установ та організацій «Про створення
тимчасових робочих місць», безробітні
особи, які направлялись для участі в
оплачуваних громадських роботах, не
зараховувалися до штату підприємств,
для виконання певної роботи (певних
функцій) за конкретною кваліфікацією,
професією, посадою як це передбачено
при укладанні трудового договору.

Під час перевірки, контролюючий орган
звернув увагу на те, що безробітні
особи, залучені в громадських роботах,
приймалися на додатково створені
підприємствами та установами робочі
місця замість посад, які включені до
штатних розписів, а також отримували
заробітну плату не за процес, а за
результат робіт, у зв'язку з чим
роботодавцями було порушено вимоги
пункту 10 Постанови №839 в частині
укладання цивільно-правових договорів
з безробітними замість трудових. Крім
того, в ході ревізії було досліджено
питання щодо правильності нарахування
відсотку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. В акті ревізії також
зазначено, що з урахуванням укладення
Центром зайнятості договорів з
підприємствами та установами про
організацію оплачуваних громадських
робіт, які у свою чергу уклали з
безробітними не трудові, а
цивільно-правові договори, порушено
вимоги пункту 10 Постанови №839, і
роботодавці повинні сплачувати до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
єдиний внесок у розмірі 34,7% винагороди.

За вказаних у попередньому абзаці
обставин, відповідач в акті ревізії
вказує, що позивачем в 2011 році
незаконно було перераховано кошти по
підприємствам: Орджонікідзевське
міське комунальне підприємство
«Саночистка» - 419 грн. 30 коп.,
Орджонікідзевське міське комунальне
підприємство «Благоустрій» - 1468 грн. 67
коп., Орджонікідзевське міське
комунальне підприємство «Міськсвітло»
- 11 грн. 33 коп., Орджонікідзевське міське
житлово - експлуатаційне об'єднання - 398
грн. 32 коп., що загальним розміром
складає суму 2297 грн. 62 коп. безпідставно
перерахованих коштів підприємствам на
оплачувані громадські роботи .

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої
інстанції встановивши фактичні
обставини по спірним у цій справі
правовідносинам, детально
проаналізував положення пунктів 3, 6, 8,
10, 14 Постанови Кабінету Міністрів
України від 10 вересня 2008 року № 839 «Про
затвердження Положення про порядок
організації та проведення оплачуваних
громадських робіт», дійшов правильного
висновку, що чинним законодавством
чітко передбачено, що з особами, які
бажають брати участь у громадських
роботах, укладається строковий
трудовий договір з правом продовжити
його дію за згодою сторін до вирішення
питання про працевлаштування особи на
підходящу роботу, відносини між
роботодавцем та працівником
регулюються трудовим законодавством.

Оскільки, на підприємствах з метою
створення робочих місцях було видано
відповідні накази, для роботи на
тимчасових робочих місцях
підприємствами приймалися особи з
дотриманням п.6 Положення №839, які
згідно графіків роботи та
платіжно-розрахункових відомостей
громадяни працювали на підприємстві та
отримували заробітну плату, з кожним
працівником окремо укладався
строковий трудовий договір на участь в
оплачуваних громадських роботах, копії
яких долучені до матеріалів справи,
прийняття на роботу та звільнення з
роботи на підприємстві оформлювалося
наказами, суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку, що викладені в
акті ревізії висновки не відповідають
обставинам, які виявлені у ході
ревізії.

На підставі вищенаведеного, та
спираючись на затверджений Постановою
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття від 16
жовтня 2008 року №69 і зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 5
листопада 2008 року №1077/15768 «Порядок
використання коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття та здійснення
контролю під час організації
оплачуваних громадських робіт для
безробітних» (зокрема п.3), суд першої
інстанції з урахуванням змісту
долучених до матеріалів справи копій
актів виконаних робіт безробітними та
трудових договорів, за якими особи
отримували заробітну плату за фактично
виконану роботу згідно договору,
обґрунтовано визнав помилковою
позицію контрольного органу про те, що
наявність актів свідчить про
цивільно-правовий характер
правовідносин, оскільки відповідач не
взяв до уваги, що наявність таких актів
передбачена Порядком №69, а їх
необхідність обумовлена процедурою
підтвердження факту проведення
громадських робіт та є підставою для
проведення платежів між центром
зайнятості та роботодавцями.

Наведені висновки суду першої
інстанції узгоджуються х п.4 Порядку
№69, яким визначено, що перерахування
коштів Фонду роботодавцям, з якими
укладено договори про організацію та
проведення оплачуваних громадських
робіт, здійснюється на підставі акта
виконаних робіт і відомостей щодо
витрат роботодавця, визначених
відповідно до пункту 3 цього Порядку.

Суд також зазначає, що наявні в
матеріалах справи трудові договори
містять положення про найменування
професії, спеціальності за якій
прийняті особи на роботу підсобні
робітники, отже, посилання відповідача
про відсутність посади, на яку прийняті
робітники, є також помилковим.

Погоджується судова колегія з
висновками суду першої інстанції також
в частині безпідставності висновків
ревізії про те, що єдиний внесок
винагороди за цивільно-правовими
договорами встановлюється у розмірі
34,7%, оскільки підприємствами фактично
були укладені трудові, а не
цивільно-правові договори, тому на дані
правовідносини не поширюється
вказаний розмір єдиного внеску, а
підприємствами правомірно були
встановлені суми внеску виходячи із
відсотків до бази нарахування, про що
також зазначається в направленому на
адресу начальника Південно - Західного
об'єднання контрольно - ревізійного
відділу листі Управління Пенсійного
фонду України в м. Орджонікідзе
Дніпропетровської області № 8357/02-30 від
21.11.2011 року щодо надання пояснень про
визначення розміру єдиного внеску для
підприємств при укладанні ними
трудового договору з безробітними
особами.

Отже, узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову у вищевикладеній частині.

Суд апеляційної інстанції визнає, що
судом першої інстанції, при вирішенні
даного публічно-правового спору,
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
її не спростовують, тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
Кодексу адміністративного судочинства
України, судова колегія, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
червня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
Кодексу адміністративного судочинства
України .

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов