Справа № 756/5574/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 756/5574/14
інстанції: Камбулов Д.Г.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 21.07.2014 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання
протиправною бездіяльності та виплати
щорічної допомоги на оздоровлення,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність та
зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
статті 48 Закону України від 28.02.1991 №
796-ХІІ, за період починаючи з 1996 по 2013
включно, що дорівнює п'ятдесят одному
розміру мінімальних заробітних плат;
зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат, в порядку та на умовах, визначених
положеннями статті 48 Закону України
від 28.02.1991 № 796-ХІІ.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 25.04.2014, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.06.2014,
позовні вимоги за період з 1996 по 2012
залишено без розгляду.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 21.07.2014 у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити повністю.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що зазначена апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач є особою який був евакуйований
із зони відчуження у 1986 році, та
відноситься до 2 категорії, що
підтверджується відповідним
посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

ОСОБА_2 звернувся до управління праці
та соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації з заявою, в
якій просив: надати довідку про розмір
щорічної допомоги на оздоровлення яку
заявник повинен отримувати як
евакуйований у 1986 році із зони
відчуження в розмірі трьох мінімальних
заробітних плат за період починаючи 1996
по 2013 включно, окремо за кожен рік; у
разі якщо заявник отримував щорічну
допомогу на оздоровлення в значно
меншому розмірі ніж це встановлено
чинним законодавством України,
призначити, нарахувати й виплатити
різницю у компенсаціях за період
починаючи з 1996 по 2013 включно, окремо за
кожен рік; згідно ст. 20 Закону України
від 02.10.1996 № 393/96-ВР та ст. 20 Закону
України від 13.01.2011 № 2939-VI надіслати
відповідь у визначений Законом України
термін (а.с. 3).

Управлінням праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації позивачу надано
відповідь від 09.04.2014 за № 1617/4091, в якій
вказано, що при нарахуванні даної
допомоги управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації керувалось і
керується чинною на момент виникнення
спірних правовідносин постановою КМ
України «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 562 від 12.07.2005 (а.с. 4).

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації правомірно
відмовило позивачу в призначенні,
нарахуванні та виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення, особі яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи у відповідності до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації відмовляючи у
перерахунку, нарахуванні та виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення,
особі яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи у
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» діяло
протиправно, порушуючи норми чинного
законодавства.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до абз. 6 ч. 4 ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 № 796, щорічна допомога на
оздоровлення евакуйованим із зони
відчуження в 1986 році, включаючи дітей -
три мінімальні заробітні плати на
момент виплати допомоги.

Згідно з ч. 4 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про державний бюджет
України на 2013 рік» від 06.12.2012 № 5515-VI,
зокрема, встановлено, що у 2013 норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними
змінами) застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Пунктами 2 та 3 рішення Конституційного
Суду України від 13.01.2012 № 3-рп/2012
вирішено, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України».

Згідно з приписами ст. 150 Конституції
України, рішення Конституційного суду
України є обов'язковими до виконання на
території України.

Постановою КМ України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 562 від
12.07.2005 установлено розмір щорічної
допомоги на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, а саме:
інвалідам І-ІІ групи - 120 грн., учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 грн.,
інвалідам ІІІ групи та дітям-інвалідам
- 90 грн., учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 3
категорії, кожній дитині, яка втратила
внаслідок Чорнобильської катастрофи
одного з батьків, та евакуйованим із
зони відчуження у 1986 році, включаючи
дітей, - 75 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що
відповідачем правомірно призначена та
нарахована щорічна допомога на
оздоровлення, особі яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, у
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в порядку
та розмірах, передбачених постановою
КМ України, а тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що
відповідачем правомірно призначена та
виплачується ОСОБА_2 щорічна допомога
на оздоровлення, особі яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, у
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в порядку
та розмірах, передбачених постановою
КМ України, а тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Оболонського
районного суду м. Києва від 21.07.2014 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.