Справа № 826/14601/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві до Відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві про скасування постанови,
зобов'язання вчинити дії
22 вересня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Інспекція Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві (далі по тексту - позивач)
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві (далі по тексту - відповідач) в
якому просить суд: скасувати постанову
в.о. начальника відділу державної
виконавчої служби Дніпровського у м.
Києві Кирик А.О. від 25 липня 2014 року щодо
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
27 лютого 2014 року ВП № 42150811 та постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження, винесену 27 лютого 2014 року
головним державним виконавцем
Мироненко Н.М. за виконавчим
провадженням ВП № 42150811; зобов'язати
державного виконавця у відповідності
до вимог чинного законодавства України
вирішити питання про відкриття
виконавчого провадження по виконанню
постанови Інспекції № 448/13 про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від 11
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 вересня 2014 року
відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 02 жовтня 2014 року, яке
відкладалось на 21 жовтня 2014 року.
При цьому, замінено неналежного
відповідача Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві на
належного Відділ державної виконавчої
служби Дніпровського районного
управління юстиції у місті Києві.
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Постановою Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 11 жовтня 2013 року № 448/13 на
Виробничо-комерційну фірму «Антарес»
накладено штраф за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності у
За наслідком звернення із
вищевказаною постановою до виконавчої
служби, постановою Відділу державною
виконавчою служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві від 27 лютого 2014 року відмовлено у
відкритті виконавчого провадження.
Як підставу для відмови у
відкритті виконавчого провадження,
відповідачем у оскаржуваній постанові,
зазначено пункт 1 частини 1 статті 26
Закону України "Про виконавче
провадження", а саме: пропуску
встановленого строку пред'явлення
документів до виконання.
Не погоджуючись із таким
рішенням, 25 квітня 2014 року позивач
звернувся до Начальника відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві зі Скаргою від 11
квітня 2014 року №7/26-57/1104/05 на Постанову
від 27 лютого 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що
Начальник відділу державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві Вольф О.Л. листом від 28 квітня 2014
року № 10859 надав позивачу відповідь на
Скаргу № 7/26-57/1104/05, у якій повідомив, що
підстави для скасування постанови від
27 лютого 2014 року відсутні.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 червня 2014 року у справі № 826/6519/14
адміністративний позов Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві задоволено
повністю. Визнано розгляд Начальником
відділу державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві Скарги т.в.о.
начальника Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві Трайно Н.А. від 11 квітня 2014
року №7/26-57/1104/05 на постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмови в прийнятті
виконавчого документа), в порядку,
встановленому Законом України "Про
звернення громадян" неправомірним.
Зобов'язано Начальника відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві розглянути
Скаргу т.в.о. начальника Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві Трайно Н.А. від 11
квітня 2014 року №7/26-57/1104/05 на постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмови в прийнятті
виконавчого документа) та винести
відповідну постанову за результатами
її розгляду.

Розглянувши скаргу т.в.о.
начальника Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві Трайно Н.А. від 11 квітня 2014
року № 7/26-57/1104/05 на виконання
зазначеного вище рішення суду, в.о.
начальником відділу державної
виконавчої служби Дніпровського у м.
Києві Кирик А.О. винесено постанову від
25 липня 2014 року, якою в задоволені
скарги відмовлено.

Вищезазначену відповідь
позивачем отримано 15 вересня 2014 року
(відповідно до відмітки про вхідну
кореспонденцію), що в свою чергу
свідчить про поважність причин
пропуску строку звернення до суду із
позовом про скасування постанови
Відділу державною виконавчою служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві від 27 лютого 2014
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

Відтак, враховуючи оскарження в
даному провадженні постанови Відділу
державною виконавчою служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві від 27
лютого 2014 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження та її
підставу, а саме пункт 1 частини 1 статті
26 Закону України "Про виконавче
провадження" - пропуск встановленого
строку пред'явлення документів до
виконання, суду слід встановити чи
відповідають оскаржувані дії та
рішення відповідача приписам Закону
України «Про виконавче провадження».

Стаття 26 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлює перелік
підстав у разі яких державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження: пропуску
встановленого строку пред'явлення
документів до виконання; неподання
виконавчого документа, зазначеного у
статті 17 цього Закону, та неподання
заяви про відкриття виконавчого
провадження у випадках, передбачених
цим Законом; якщо рішення, на підставі
якого видано виконавчий документ, не
набрало законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення;
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; невідповідності
виконавчого документа вимогам,
передбаченим статтею 18 цього Закону;
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури;
якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів; наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

Відмовляючи у відкритті
виконавчого провадження, відповідачем
в спірній постанові зазначено про
пропуск встановленого трьохмісячного
строку пред'явлення документів до
виконання, проте суд не погоджується із
такими доводами з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

В свою чергу, статтею 9 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення встановлено, що
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Адміністративне правопорушення
визнається вчиненим умисно, коли особа,
яка його вчинила, усвідомлювала
протиправний характер своєї дії чи
бездіяльності, передбачала її шкідливі
наслідки і бажала їх або свідомо
допускала настання цих наслідків
(стаття 10 Кодексу України про
адміністративні правопорушення).

Аналіз наведених норм свідчить, що
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності не є адміністративним
правопорушенням, а накладення штрафу
на підставі Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» не є
адміністративним стягненням.

Стаття 22 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлює, що
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:
посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців; інші виконавчі
документи - протягом року, якщо інше не
передбачено законом.

При цьому, частиною 2 статті 22
Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що строки,
зазначені у частині першій цієї статті,
встановлюються для: виконання судових
рішень - з наступного дня після
набрання рішенням законної сили чи
закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а в разі якщо судове
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення; виконання рішень
комісій по трудових спорах - з дня
видачі посвідчення на примусове
виконання рішення; інших виконавчих
документів з наступного дня після
набрання ними юридичної сили, якщо інше
не передбачено законом.

Таким чином, Закон України «Про
виконавче провадження» встановлює
загальний річний строк пред'явлення до
виконання виконавчих документів,
трьохмісячний строк для пред'явлення
постанов органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, при
цьому не виключає встановлення іншими
законами спеціальних строків
звернення до виконання.

Статтею 4 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
встановлено, що штраф підлягає сплаті у
п'ятнадцятиденний строк з дня вручення
або надіслання постанови. Копія
завіреного банком платіжного
документа, що засвідчує факт сплати
суми штрафу в повному обсязі,
надсилається центральному органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю. У
разі несплати штрафу в зазначений
строк другий примірник постанови
надсилається органу державної
виконавчої служби для виконання
постанови в примусовому порядку. Не
підлягає виконанню постанова, яку не
було звернуто до виконання протягом
двох років з дня винесення.

Відтак, постанови про штраф,
винесені за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності підлягають
пред'явленню до виконання протягом
двох років.

Згідно постанови Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві від 11 жовтня 2013 року
№ 448/13, зазначений документ набрав
законної сили 25 жовтня 2013 року.

За загальним правилом, перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Відтак, дворічний строк для
пред'явлення постанови Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві від 11 жовтня 2013 року
№ 448/13 починається з наступного дня
після набрання законної сили , відтак з
28 жовтня 2013 року (26, 27 жовтня 2013 року -
вихідні дні) та закінчується 28 жовтня
2015 року.

Позивач зазначає, що 12 лютого 2014 року на
адресу відповідача направлено
постанову № 448/13 від 11 жовтня 2014 року,
яка отримана відповідачем 17 лютого
2014 року.

Наведене свідчить, що позивачем
пред'явлено до виконання постанову
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 11 жовтня 2013 року
№ 448/13 в межах встановленого як Законом
України «Про виконавче провадження»
так і Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
строку.

Відтак, постанова Відділу державною
виконавчою служби Дніпровського
районного управління юстиції у місті
Києві від 27 лютого 2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження з
підстав, передбачених пунктом 1 частини
1 статті 26 Закону України "Про виконавче
провадження" - пропуск встановленого
строку пред'явлення документів до
виконання є необгрнунтованою та
підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про скасування постанови
в.о. начальника відділу державної
виконавчої служби Дніпровського у м.
Києві Кирик А.О. від 25 липня 2014 року щодо
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
27 лютого 2014 року ВП № 42150811 суд
зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.1, 3-7 ст.82 Закону
України «Про виконавче провадження»
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Скарга на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
подається начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець. Рішення, дії чи
бездіяльність начальника відділу
можуть бути оскаржені до вищестоящого
органу державної виконавчої служби.
Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
розглядає виключно скарги на рішення,
дії чи бездіяльність начальників
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі (ч.3 ст.82 Закону).

Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом (ч.4 ст.82 Закону).

Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання рішень інших
органів (посадових осіб) можуть бути
оскаржені до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом (ч.5 ст.82 Закону).

Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені до
керівництва органів державної
виконавчої служби, якщо їх оскарження
передбачено цим Законом (ч.6 ст.82
Закону).

Скарга у виконавчому провадженні
подається у письмовій формі та має
містити: 1) найменування органу
державної виконавчої служби, до якого
вона подається; 2) повне найменування
(ім'я) стягувача та боржника, їх місце
проживання чи перебування (для
фізичних осіб) або місцезнаходження
(для юридичних осіб), а також
найменування (ім'я) представника
сторони виконавчого провадження, якщо
скарга подається представником; 3)
реквізити виконавчого документа (вид
документа, найменування органу, що його
видав, день видачі та номер документа,
його резолютивна частина); 4) зміст
оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності та норму закону, яку
порушено; 5) викладення обставин, якими
скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6)
підпис скаржника або його представника
із зазначенням дня подання скарги (ч.7
ст.82 Закону).

Згідно вимог ч.8 ст.82 Закону України
„Про виконавче провадження", скарга,
подана у виконавчому провадженні
начальнику відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, розглядається у
десятиденний строк з дня її
надходження. За результатами розгляду
скарги начальник відділу виносить
постанову про її задоволення чи
відмову, яка в десятиденний строк може
бути оскаржена до вищестоящого органу
державної виконавчої служби або до
суду. Скарга, подана без додержання
вимог, викладених у частині шостій цієї
статті, розглядається начальником
відділу в порядку, встановленому
Законом України "Про звернення
громадян".

Матеріали справи свідчать, що на
виконання постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 червня 2014 року у справі № 826/6519/14,
відповідачем розглянуто скаргу
позивача від 23 квітня 2014 року та
постановою відділу державної
виконавчої служби Дніпровського у м.
Києві Кирик А.О. від 25 липня 2014 року
відмолено в задоволенні скарги Т.в.о
начальника Інспекції Трайпо Н.А. щодо
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
27 лютого 2014 року ВП № 42150811.

Суд звертає увагу, що різне трактування
приписів закону не може бути підставою
для визнання протиправним та
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень за результатом звернення
із скаргою.

Вирішуючи адміністративну справу,
судом не встановлено порушень порядку
розгляду скарги позивача від 23 квітня
2014 року на виконання постанови
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 20 червня 2014 року у
справі № 826/6519/14, відтак вимога про
скасування постанови в.о. начальника
відділу державної виконавчої служби
Дніпровського у м. Києві Кирик А.О. від 25
липня 2014 року не підлягає задоволенню.

При цьому, мотивуючи необхідність
відмовити у задоволенні позовних вимог
в частині зобов'язання державного
виконавця у відповідності до вимог
чинного законодавства України
вирішити питання про відкриття
виконавчого провадження по виконанню
постанови Інспекції № 448/13 про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від 11
жовтня 2013 року суд зазначає.

За своєю правовою природою, відповідно
до норм чинного законодавства,
повноваження відповідача щодо
примусового виконання рішень є
дискреційними повноваженнями та
виключною компетенцією уповноваженого
органу, в даному випадку - державної
виконавчої служби, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України.

Як випливає зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Відповідно до статті 25 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Наведене свідчить, що в разі
пред'явлення виконавчого документу,
якщо не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби, державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження.

Враховуючи встановлену в даному
провадженні протиправність дій
відповідача щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження, скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження, винесену 27
лютого 2014 року та принцип розподілу
влади, який заперечує надання
адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень, ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя, позовна
вимога зобов'язання державного
виконавця у відповідності до вимог
чинного законодавства України
вирішити питання про відкриття
виконавчого провадження по виконанню
постанови Інспекції № 448/13 про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від 11
жовтня 2013 року розцінюється Окружним
адміністративним судом м. Києва саме як
втручання в дискреційні повноваження
відповідача та виходить за межі
завдань адміністративного
судочинства, а тому, задоволена бути не
може.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства та доказів,
наявних у матеріалах справи, вважає
адміністративний позов таким, що
підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві задовольнити
частково.

2.Скасувати постанову головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у місті Києві
Мироненка Н.М. від 27 лютого 2014 року ВП №
42150811 про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

3. В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник