Справа № 810/162/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/162/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

при секретарі - Пономаренко О.В,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Головного управління
Міндоходів у Київській області про
скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Головного Управління Міндоходів у
Київській області про скасування
рішень від 09.04.2013 № 33/0148, за яким
позивачеві нараховано фінансові
санкції у розмірі 8500,00 грн. та від
09.04.2013 №33/0149, за яким позивачеві
нараховано фінансові санкції у
розмірі 5000,00 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2014
року та ухвалити нову про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів знаходить, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 19
березня 2013 року посадовими особами
відповідача було проведено фактичну
перевірку магазину-кафе позивача, що
розташовано за адресою: АДРЕСА_1, з
питань додержання суб'єктами
господарювання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами.

За результатами фактичної перевірки
складено акт від 19.03.2013 № 112/21-0331/НОМЕР_1,
у якому зафіксовано, зокрема,
порушення позивачем вимог статей 11, 18
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995.

Так, перевіряючими у ході перевірки
позивача встановлено:

- реалізацію спиртних напоїв за ціною,
нижчою від мінімальних цін на окремі
види алкогольних напоїв, а саме:
відповідно до товарного чеку від 19.03.2013
позивачем реалізовано горілку
«Біленька» за ціною 54,00 грн. за 1 пляшку,
ємкістю 1 л.;

- зберігання алкогольних напоїв без
марок акцизного податку, а саме:
горілка «Златогор» «Чиста сльоза»,
об'ємом 1 л., 40% та горілка «Хортиця»
«Срібна» об'ємом 1 л., 40%.

На підтвердження вищевказаного
перевіряючими надано копію товарного
чеку від 19.03.2011 та фотоматеріали із
фіксацією факту відсутності марок
акцизного податку на пляшках
алкогольних напоїв.

На підставі висновків акта перевірки,
відповідачем прийнято рішеня від
09.04.2013 № 33/0148, за яким позивачеві
нараховано фінансові санкції у
розмірі 8500,00 грн. та від 09.04.2013
№33/0149, за яким ФОП ОСОБА_2
нараховано фінансові санкції у
розмірі 5000,00 грн.

Вважаючи вказані рішення відповідача
необґрунтованими та протиправними
позивач звернулась до суду із даним
позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що відповідач при винесенні
оскаржених рішень діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачений Конституцією та законами
України.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Статтею 75 Податкового кодексу України
встановлюється, що органи державної
податкової служби проводять фактичні
перевірки, якими вважаються перевірки,
що здійснюються за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної
перевірки встановлено статтею 80
Податкового кодексу України.

Згідно пункту 80.1. статті 80 Податкового
кодексу України, фактична перевірка
здійснюється без попередження
платника податків (особи). Пунктом 80.2
цієї статті встановлено, що фактична
перевірка може проводитися на підставі
рішення керівника контролюючого
органу, оформленого наказом, копія
якого вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності встановлених
законодавством обставин.

Умови та порядок допуску посадових
осіб органів державної податкової
служби до проведення документальних
виїзних та фактичних перевірок
визначено статтею 81 Податкового
кодексу України.

За приписами пункту 81.1 статті 81
Податкового кодексу України, посадові
особи контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу; копії наказу про
проведення перевірки; службового
посвідчення осіб, які зазначені в
направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Відмова платника податків
та/або посадових (службових) осіб
платника податків (його представників
або осіб, які фактично проводять
розрахункові операції) від допуску до
перевірки на інших підставах, ніж
визначені в абзаці п'ятому цього
пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення
платнику податків та/або посадовим
(службовим) особам платника податків
(його представникам або особам, які
фактично проводять розрахункові
операції) такі особи розписуються у
направленні із зазначенням свого
прізвища, імені, по батькові, посади,
дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника
податків та/або посадових (службових)
осіб платника податків (його
представників або осіб, які фактично
проводять розрахункові операції)
розписатися у направленні на перевірку
посадовими (службовими) особами
контролюючого органу складається акт,
який засвідчує факт відмови. У такому
випадку акт про відмову від підпису у
направленні на перевірку є підставою
для початку проведення такої
перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевірка позивача була проведена на
підставі наказу про проведення
фактичної перевірки № 156-к від 19.03.2013
та направлень на проведення перевірки
№ 257, № 258 від 19.03.2013.

Так, зі змісту акту перевірки
вбачається, що фактична перевірка
позивача проводилася у магазині-кафе,
що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 у
присутності представника суб'єкта
господарювання - продавчині ОСОБА_3.

Крім того, до матеріалів перевірки
відповідачем долучено матеріали
фотофіксації, зокрема, на яких
зображено і вищевказану особу, що також
було підтверджено показами свідка,
товарознавця ОСОБА_4, наданими суду
першої інстанції.

Таким чином, посилання апелянта на
відсутність його посадових осіб під
час проведення перевірки є
необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів вважає
безпідставними посилання позивача на
те, що перед початком проведення
перевірки посадовими особами
відповідача не було надано копії
наказу про проведення перевірки та
було позбавлено його права на
ознайомлення із направленнями на
перевірку з огляду на наступне.

Так, відповідно до акту відмови від
підпису у направленні на перевірку від
19.03.2014, посадова особа позивача, яка
фактично проводить розрахункові
операції, а саме: продавець ОСОБА_3,
після ознайомлення з направленнями на
перевірку від 19.03.2014 № 257 та № 258,
відмовилася від підпису у направленнях
на перевірку. Вказаний акт складено та
підписано перевіряючими завідувачем
сектору ОСОБА_5 та ГДПІ ОСОБА_6

Так, відповідно до ст. 81 Податкового
кодексу України складання акту про
відмову від підпису у направленні на
перевірку є підставою для початку
проведення такої перевірки.

Таким чином, посадові особи органу ДПС
приступили до проведення фактичної
перевірки відповідача за умови
пред'явлення для ознайомлення
направлення та копії наказу на
проведення такої перевірки
уповноваженій особі платника податків.

При цьому, як встановлено судом першої
інстанції, посадові особи позивача
відмовилися від підписання матеріалів
перевірки та від отримання акту
перевірки, на підтвердження чого до
матеріалів справи надано копії
відповідних актів відмови від 19.03.2013,
складених перевіряючими.

Щодо правомірності застосування до
позивача штрафних санкцій, колегія
суддів зазначає наступне.

Згідно Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995, торгівля
коньяком, алкогольними напоями,
виготовленими за коньячною
технологією, горілкою та
лікеро-горілчаними виробами може
здійснюватися лише за цінами, не
нижчими від установлених мінімальних
роздрібних цін. Право встановлювати
мінімальні оптово-відпускні та
роздрібні ціни на коньяк, алкогольні
напої, виготовлені за коньячною
технологією, горілку та
лікеро-горілчані вироби надано
Кабінету Міністрів України.

Відповідно до Додатку до Постанови
Кабінету Міністрів України "Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв" від 30
жовтня 2008 року №957 запроваджено
мінімальні роздрібні ціни, зокрема,
ціна на пляшку горілки становить 60,00
грн.

Факт реалізації горілки «Біленька» за
ціною 54,00 грн. за 1 пляшку, ємкістю 1 л
підтверджується копією товарного чеку
від 19.03.2013 без номеру із відтиском
печатки позивача, що є додатком до акту
перевірки

Відповідно до абз. 13 частини другої
статті 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" у разі оптової або роздрібної
торгівлі коньяком, алкогольними
напоями, горілкою, лікеро-горілчаними
виробами та вином за цінами, нижчими за
встановлені мінімальні
оптово-відпускні або роздрібні ціни на
такі напої, до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків
вартості отриманої партії товару,
розрахованої виходячи з мінімальних
оптово - відпускних або роздрібних цін,
але не менше 5000 гривень.

Крім того, відповідно до абзацу 3
частини четвертої статті 11 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів"
алкогольні напої та тютюнові вироби,
які виробляються в Україні, а також
такі, що імпортуються в Україну,
позначаються марками акцизного
податку в порядку, визначеному
законодавством.

Частиною 1 статті 11 вказаного Закону
встановлено, що маркування горілки та
лікеро-горілчаних виробів, які
реалізуються в Україні, здійснюється
таким чином: на лицьовій стороні
етикетки кожної пляшки або самої
пляшки (іншого посуду) горілки та
лікеро-горілчаних виробів, які
реалізуються через торговельну мережу,
в доступній для споживача формі згідно
з чинним законодавством про мови
вказуються: загальна та власна назви
виробу; найменування виробника; знак
для товарів і послуг; географічна назва
місця виготовлення виробу, якщо
найменування виробника не відображає
місця розташування суб'єкта
господарювання; вміст спирту (% об.);
місткість посуду; абзац дев'ятий
частини першої вміст цукру (якщо це
регламентується нормативними
документами); позначення нормативного
документа (для продукції вітчизняного
виробництва, призначеної для
реалізації на території України).
Штриховий код повинен бути нанесений
на видиму сторону етикетки, або
контретикетки, або пляшки (іншого
посуду).

Як вбачається з матеріалів справи, при
проведенні перевірки марки акцизного
податку безпосередньо на пляшках
горілки «Златогор» «Чиста сльоза»,
об'ємом 1 л., 40% та горілки «Хортиця»
«Срібна» об'ємом 1 л., 40% були відсутні,
що підтверджується відповідними
матеріалами фото фіксації.

На момент завершення перевірки ні
марки, ні частин марок для маркування
вказаної горілчаної продукції не було
надано.

Відповідно до абз. 15 частиною другою
ст.17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі виробництва,
зберігання, транспортування,
реалізації фальсифікованих
алкогольних напоїв чи тютюнових
виробів; алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів без марок акцизного
податку встановленого зразка або з
підробленими марками акцизного
податку - 200 відсотків вартості товару,
але не менше 8500 гривень.

З огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість оскаржуваних
рішень.

За ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладає на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, надав суду достатньо
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і довів правомірність
своїх дій та рішень.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не спростовують висновків суду першої
інстанції та встановлених обставин
справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 03
квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Ю.А. Ісаєнко

Судді:

І.В. Федотов

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.