Справа № 2а-2570/598/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/41572/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Прилуки Чернігівської області на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2012
року у справі за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Прилуки
Чернігівської області до Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області про визнання дій незаконними
та скасування вимоги, -в с т а н о в и л
а:Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Прилуки
Чернігівської області звернулось до
суду з позовом до Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області про
визнання дій незаконними та скасування
вимоги.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2012
року постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 22
лютого 2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій, відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Прилуки
Чернігівської області звернулось до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій
посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню за таких
підстав.

Судами встановлено, що відповідно до
плану контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції
України на IV квартал 2011 року та на
підставі направлення на проведення
ревізії від 28 жовтня 2011 року №120
контрольно-ревізійним відділом в м.
Прилуки та Прилуцькому районі з 28
жовтня 2011 року по 16 грудня 2011 року
проведено планову ревізію цільового та
законного використання коштів позовом
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Прилуки
Чернігівської області за ІІ півріччя
2010 року та завершений період

2011 року, за результатами якої складено
акт від 16 грудня 2011 року №15-21/26.

Відповідно до висновків
вищезазначеного акту, внаслідок
невірного встановлення базового
місяця для проведення індексації та
встановлення доплати фіксованої суми
індексації відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Прилуки
Чернігівської області протягом
періоду, який підлягав ревізії,
проводилось нарахування та виплата
суми індексації щомісячних страхових
виплат фізичним особам (потерпілим) в
занижених розмірах - 25 фізичним особам
(потерпілим) на загальну суму 17519, 96 грн.
за перевіряємий період.

Не погоджуючись з висновками,
викладеними в акті ревізії, позивач 27
грудня 2011 року надав до
контрольно-ревізійного відділу в м.
Прилуки та Прилуцькому районі
заперечення, які відповідачем не були
взяті до уваги.

У зв'язку із виявленими порушеннями,
викладеними в акті перевірки,
відповідачем винесено вимогу від 20
січня 2012 року №2-17/118 про усунення
виявлених ревізією порушень шляхом
проведення донарахування та виплати
індексації страхових виплат
потерпілим в сумі

17519, 96 грн.

Не погоджуючись із винесеною
відповідачем вимогою від 20 січня 2012
року №2-17/118, позивач оскаржив її до
суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що оскаржувана вимога про проведення
донарахування та виплати сум
індексації страхових виплат є
правомірною.

З таким висновком судів попередніх
інстанцій погодитись не можна з огляду
на таке.

Положеннями статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з пунктом 1 Указу Президента
України від 09 грудня 2010 року №1085/2010
«Про оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади» утворена
Державна фінансова інспекція України
шляхом реорганізації Головного
контрольно-ревізійного управління
України.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Державну фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23 квітня 2011 року №499/2011
Державна фінансова інспекція України
(Держфінінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України (далі - Міністр), входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Статтею 2 Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» Головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 квітня 2006 року №550 затверджений
Порядок проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами.

Відповідно до пункту 19 вищенаведеного
Порядку якщо під час ревізії виявлено
факти порушення законодавства, вжиття
заходів щодо яких не належить до
компетенції контролюючого органу
(зокрема, з питань обігу готівки,
валютних операцій, формування об'єкта
та/або бази оподаткування,
ціноутворення, управління державним
майном, дотримання антимонопольного
законодавства та інших), посадові особи
контролюючого органу невідкладно
письмово повідомляють про це керівнику
контролюючого органу чи його
заступнику, які забезпечують
інформування відповідних державних
органів про такі факти.

Згідно з пунктом 45 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами у міру виявлення ревізією
порушень законодавства посадові особи
контролюючого органу, не чекаючи
закінчення ревізії, мають право усно
рекомендувати керівникам об'єкта
контролю невідкладно вжити заходів для
їх усунення та запобігання у
подальшому.

Пунктом 46 вищезазначеного Порядку
передбачено, що якщо вжитими в період
ревізії заходами не забезпечено повне
усунення виявлених порушень,
контролюючим органом у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Пунктом 1 Порядку здійснення
державного нагляду у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 листопада 2003 року №1845 визначено,
що державний нагляд у сфері
соціального страхування від нещасного
випадку (далі - державний нагляд)
здійснюють Мінпраці,
Держпромгірнагляд, Держфінінспекція
(далі - органи державного нагляду).
Здійснення державного нагляду в
Автономній Республіці Крим та областях
може бути покладено органами
державного нагляду на відповідні
територіальні органи.

Державний нагляд здійснюється шляхом
контролю за додержанням
страхувальниками та Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань (далі - Фонд) законодавства
про страхування від нещасного випадку.

Мінпраці є головним органом у системі
органів державного нагляду щодо
забезпечення здійснення державного
нагляду за додержанням Фондом
законодавства про страхування від
нещасного випадку.

Згідно з пунктом 3 вищенаведеного
Порядку контроль за додержанням
страхувальниками законодавства про
страхування від нещасного випадку
здійснюється органами державного
нагляду відповідно до законодавства та
їх компетенції.

Відповідно до пункту 6 Порядку
здійснення державного нагляду у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності Мінпраці перевіряє
питання додержання встановленого
порядку щодо: управління страхуванням
від нещасних випадків; здійснення
страхування від нещасних випадків та
проведення реєстрації
страхувальників; розрахунку розміру,
збирання та акумулювання страхових
внесків страхувальників, у тому числі
щодо обґрунтованості встановлення
знижки до страхових внесків (за низький
рівень травматизму, професійної
захворюваності та належний стан
охорони праці) чи надбавки (за високий
рівень травматизму, професійної
захворюваності та неналежний стан
охорони праці) страхувальників;
здійснення застрахованим та особам,
які перебувають на їх утриманні,
страхових виплат і надання соціальних
послуг; виконання обов'язків,
пов'язаних з координацією страхової
діяльності.

Пунктом 8 вищезазначеного Порядку
визначено, що Держфінінспекція
перевіряє фінансову діяльність
виконавчої дирекції Фонду та її
робочих органів, а саме: перерахування,
облік і цільове використання страхових
коштів, матеріальних цінностей, їх
збереження, стан і достовірність
бухгалтерського обліку та фінансової
звітності; розміщення тимчасово
вільних коштів, у тому числі резерву
коштів Фонду; використання і
збереження державного та комунального
майна, в тому числі переданого в
користування.

Згідно з пунктом 14 вищенаведеного
Порядку у разі виявлення під час
перевірки порушень законодавства про
страхування від нещасного випадку
посадові особи органів державного
нагляду відповідно до компетенції:
надають посадовим особам виконавчої
дирекції Фонду або її робочого органу
обов'язкові до виконання подання щодо
усунення порушень.

Таким чином, повноваженнями Державної
фінансової інспекції України є
здійснення контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності.

Разом з тим, Міністерство праці та
соціальної політики України визначене
як головний контролюючий орган щодо
забезпечення здійснення державного
нагляду за додержанням законодавства
про страхування від нещасного випадку.

Відтак, у відповідача відсутні
повноваження щодо заявлення вимоги про
усунення виявлених при проведенні
ревізії законного та цільового
використання коштів відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Прилуки
Чернігівської області порушень
порядку індексації страхових виплат
шляхом перерахунку і донарахування сум
індексації.

Так, суди, встановивши що оскаржуваною
вимогою Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області від
20 січня 2012 року №2-17/118 позивача
зобов'язано здійснити нарахування та
виплату сум індексації страхових
виплат особам (потерпілим), дійшли
помилкового висновку, що у відповідача
наявні повноваження заявляти таку
вимогу.

Згідно зі статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Зважаючи на те, що судами при розгляді
справи правильно та повно встановлені
фактичні обставини справи, однак при
прийнятті рішення допущені порушення
норм матеріального права, які призвели
до помилки при постановленні судових
рішень, а також те, що у справі не
вимагається збирання або додаткова
перевірка доказів, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку про доцільність
скасування постановлених у справі
рішень та постановлення нового рішення
у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Прилуки
Чернігівської області задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2012
року у справі за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Прилуки
Чернігівської області до Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області про визнання дій незаконними
та скасування вимоги - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Скасувати вимогу Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області

від 20 січня 2012 року №2-17/118.

Постанова оскарженню не підлягає, але
може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: