Справа № 807/71/13-а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 р.
Справа № 876/8976/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Довгої О.І., Запотічного І.І.

за участю секретаря
Бєлкіної Н.І.

представника відповідача
Горінецького О.Й.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Чопської митниці Міндоходів на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 02.04.2013 р. у
справі №807/71/13-а за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Фрутс» до Чопської митниці Міндоходів,
третя особа - Головне управління
Державного казначейства України в
Закарпатській області, про визнання
протиправними дій,

встановив:

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 02.04.2013 р. у
справі №807/71/13-а уточнений позов ТзОВ
«Голден Фрутс» до Чопської митниці
Державної митної служби України, третя
особа - Головне управління Державної
казначейської служби України в
Закарпатській області, про визнання
протиправними дій суб'єкта владних
повноважень та повернення зайво
сплачених митних платежів був
задоволений частково. Постановлено
визнати протиправним та скасувати
рішення Чопської митниці Державної
митної служби України про коригування
заявленої митної вартості товарів
№305000003/2012/100337/2 від 27.06.2012 р.; визнати
протиправною та скасувати Картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску
товарів, транспортних засобів через
митний кордон України №305090000/2/10014 від
27.06.2012 р., стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Фрутс» надмірно сплаченого ввізного
мита у розмірі 4502,93 грн. та податку на
додану вартість у розмірі 18912,35 грн. В
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник просить
постанову суду скасувати та відмовити
у позові. Апеляційна скарга мотивована
тим, що митна вартість визначалась
відповідачем, враховуючи інформацію на
аналогічні товари, що містилась у базі
даних ДМСУ, недостатньою
документальною підтвердженістю митної
вартості, заявленої декларантом,
неможливістю застосування інших
методів визначення митної вартості
внаслідок відсутності інформації,
необхідної для їх застосування.
Посилається на неврахуваня позиції
Верховного Суду України у постанові
від 15.04.2014 р., згідно із якою у разі, якщо
після сплати декларантом податків і
зборів згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
буде прийнято рішення про застосування
митної вартості, заявленої
декларантом, сума надміру сплачених
податків і зборів повертається
декларанту у порядку, передбаченому
Порядком повернення та Порядком
взаємодії, на підставі його заяви та у
місячний термін з дня прийняття
висновку митного органу, що здійснював
оформлення митної декларації, про
повернення з Державного бюджету
України помилково та / або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи. Відтак,
стягнення відповідних платежів згідно
із судовим рішенням вважає неможливим.

В судових засіданнях представник
скаржника апеляційну скаргу підтримав
із зазначених у ній мотивів.

Представник відповідача апеляційну
скаргу заперечив за безпідставністю з
мотивів, зазначених у запереченнях.

В судовому засіданні в порядку ст. 55 КАС
України допущено заміну відповідача -
Чопської митниці Державної митної
служби України його правонаступником -
Чопською митницею Міндоходів.

Колегія суддів, заслухавши суддю -
доповідача, пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
в задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та
матеріалами справи підтверджується, що
17.02.2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Голден Фрутс»,
Україна (покупець) та фірмою Frutta C2 s.p.a
Італія (продавець), був укладений
Контракт № 12 щодо поставок свіжих
фруктів на загальну суму 1000000 Евро. У
відповідності до цього Контракту
продавець у червні 2012 року здійснював
продаж, а покупець купував свіжі
фрукти, Yellow Fleish, врожай 2012 року та
персики Yellow Fleish, врожай 2012 року,
придбаних за вказаним контрактом.
Поставки товару здійснювалися на
умовах EXW IT Rosegaferro di Villafranca (Італія).

У зв'язку із цим покупець повинен був
декларувати митну вартість товарів,
які переміщуються через митний кордон
України та подавав відомості,
необхідні для її підтвердження. 27.06.2012
р. позивач подав до митного органу
митну декларацію за №305090000/2012/009134 та
інші підтверджуючі вартість товару
документи, розрахувавши митну вартість
за першим методом (за ціною договору) на
товар: 1. «Продукти рослинного
походження: нектарини Yellow Fleish, свіжі,
врожай 2012 року, чиста вага 9600 кг.,
виробник - Frutta C2 s.p.a, країна виробництва
Італія, країна походження Італія,
торгівельна марка невідома». Митна
вартість товару, зазначалась у розмірі
93029,90 грн. (тобто за рівнем митної
вартості 0,9719 євро/кг); 2. «Продукти
рослинного походження: персики Yellow Fleish,
свіжі, врожай 2012 року, чиста вага 10400 кг.,
виробник - Frutta C2 s.p.a, країна виробництва
Італія, країна походження Італія,
торгівельна марка невідома». Митна
вартість товару, зазначалась у розмірі
89831,71 грн. (тобто за рівнем митної
вартості 0,8663 євро/кг).

Після прийняття митної декларації на
товар відбулось спрацювання
згенерованого автоматичною системою
управління ризиками профілю ризику про
заниження митної вартості товару, так
за наявною у митного органу цінової
інформації митне оформлення: товару
«нектарини» (країна походження Італія)
здійснювалось за рівнем митної
вартості 1,65-1,66 дол. США за 1 кг. (1,32-1,33
євро за 1 кг.); товару «персики» (країна
походження Італія) здійснювалась за
рівнем митної вартості 1, 77-1,76 дол. США
за 1 кг. (1,42-1,31 євро за 1 кг).

Відповідно до ч.1 ч. 2 ст. 361 МК України
управління ризиками - це робота митних
органів з аналізу ризиків, виявлення та
оцінки ризиків, розроблення та
практичної реалізації заходів,
спрямованих на мінімізацію ризиків,
оцінки ефективності та контролю
застосування цих заходів. Під ризиком
розуміється ймовірність недотримання
законодавства України з питань
державної митної справи. Митні органи
застосовують систему управління
ризиками для визначення товарів,
транспортних засобів, документів і
осіб, які підлягають митному контролю,
форм митного контролю, що
застосовуються до таких товарів,
транспортних засобів, документів і
осіб, а також обсягу митного контролю.
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.2012 року № 597, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 01 червня
2012 року за № 882/21194, затверджений
Порядок здійснення аналізу та оцінки
ризиків, розроблення і реалізації
заходів з управління ризиками в митній
службі України. Згідно з п. 71.1 Порядку
за результатами оцінки ризику у
конкретному випадку переміщення
товарів та транспортних засобі через
митний кордон України, в тому числі за
результатами контролю із
застосуванням СУР, що здійснюються
відповідно до статті 337 Митного кодексу
України, митні органи обирають форми та
обсяг митного контролю.

Посилання скаржника на неможливість
визначення митної вартості іншим
способом, ніж додатковим, підставно не
було прийнято до уваги судом першої
інстанції. Так, скаржник посилається на
те, що відомості, які містились у
поданому позивачем до митного
оформлення пакеті документів містили
розбіжності, які не дозволяли
достовірно визначити митну вартість
товару за першим (основним) методом,
оскільки позивачем не було подано у
пакеті документів рахунок-проформу від
20.06.2012 року за № 24, а натомість було
надано лише рахунок від 22.06.2012 року за №
26. У зв'язку з цим скаржник мав право
вимагати додаткові документи на
підтвердження задекларованої митної
вартості, а позивач зобов'язаний був
надати (у разі наявності) протягом 10
календарних днів додаткові документи
на підтвердження задекларованої
митної вартості, у наданні яких
позивачем було відмовлено.

Однак, відповідно до ст.49, ст. 51 МК
України, в редакції чинній на дату
виникнення спірних правовідносин,
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари; митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 57
МКУ визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний. Відповідно до
ч.2,ч.3 ст.57 МКУ основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 58 МКУ митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. Згідно з ч.2 ст.54
МКУ контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 58 МКУ метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.
Відтак, матеріали справи вказують на
відсутність наведених застережень
щодо застосування основного методу,
визначених у ч.1 ст.58 МКУ.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МКУ метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.
Посилання скаржника, що використані
декларантом відомості не підтверджені
документально, не були доведені суду у
встановленому порядку належними
доказами. Позивач придбав ввезений
товар відповідно до вільно сформованих
ринкових цін. У зв'язку із тим, що товар
«свіжі фрукти» характеризується
незначним строком придатності, ціни на
нього значною мірою формуються в
залежності від якості, та швидко
змінюються в часі. Таким чином,
відомості попередніх митних оформлень
не можуть бути беззаперечним доказом
заниження митної вартості. Крім того,
не було доведено співпадіння за
критеріями виробника, якістю та іншими
умовами поставок. Суд першої інстанції
підставно зіслався на позицію ВАС
України у Постанові від 19.01.2012 р. у
справі № К-4577/09: дані цінової бази
Державної митної служби України щодо
рівня митної вартості ідентичних або
подібних товарів з огляду на положення
частини другої статті 266 МКУ (чинного на
час виникнення правовідносин),
відповідно до яких перший метод
визначення митної вартості є основним,
за умови дотримання декларантом вимог
щодо порядку декларування митної
вартості товарів та документального
підтвердження розміру митної вартості,
визначеної за першим методом, не є
достатніми та визначальними для
висновку про недостовірність митної
вартості товару.

Згідно з ч.ч.1,3,4 ст.54 МКУ контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення митної
вартості товарів. Відповідно до ч.1 ст.55
МК України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів. Відповідно до
ст.256 МК України відмова у митному
оформленні - це письмове вмотивоване
рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом. У рішенні про
відмову у митному оформленні повинні
бути зазначені причини відмови та
наведені вичерпні роз'яснення вимог,
виконання яких забезпечує можливість
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення. Зазначене рішення повинно
також містити інформацію про порядок
його оскарження.

При цьому, скаржник при митному
оформленні товарів, здійснюючи митний
контроль, що полягав у вжитті заходів
щодо перевірки заявленої митної
вартості, в жодному документі не
зазначив відсутність у поданому
позивачем пакеті документів
рахунку-проформи від 20.06.2012 року № 24 як
причину відмови в митному оформленні
товару. Окрім того, відповідачем
відповідно до ст. 53 МК України було
витребувано додаткові документи для
підтвердження митної вартості товару,
але даний рахунок-проформа від 20.06.2012
року № 24 у витребуваних документах
також не значився.

Відтак, скаржником не доведено
неможливість застосування основного
методу визначення митної вартості і з
позиції аналізу приписів ч.2 ст. 54 МК
України. В даному випадку, скаржник
повинен був застосувати норми ч.1, ч.2
ст.54 МКУ, згідно з якими контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. Відповідно до п. 3 ч.5 ст.54 МКУ
митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів у разі
неможливості визнання митної вартості,
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою.

Згідно з ціною договору митна вартість
товару по ВМД №305090000/2012/009134 від 27.06.2012
року повинна була складати: по товару
«продукти рослинного походження:
нектарини Yellow Fleish, свіжі, врожай 2012
року, чиста вага 9600 кг., виробник - Frutta C2
s.p.a, країна виробництва Італія, країна
походження Італія, торгівельна марка
невідома» 93030 грн. (тобто за рівнем
митної вартості 0,9719 євро/кг)(що складає
вартість (ціну) товару 71310,05 грн. та
транспортні витрати - 21719,86 грн.), розмір
нарахованого та сплаченого ввізного
мита (5% від рівня заявленої митної
вартості) становив 4651,50 грн., розмір ПДВ,
який повинен був бути сплачений
позивачем становив 20% від визначеної
митної вартості з урахуванням ввізного
мита - у сумі 19536,28 грн.; по товару -
«продукти рослинного походження:
персики Yellow Fleish, свіжі, врожай 2012 року,
чиста вага 10400 кг., виробник - Frutta C2 s.p.a,
країна виробництва Італія, країна
походження Італія, торгівельна марка
невідома» у розмірі 89831,7 грн. (тобто за
рівнем митної вартості 0,8663 євро/кг) (що
складає вартість (ціну) товару 66683,67 грн.
та транспортні витрати - 23148,03 грн.),
розмір нарахованого та сплаченого
ввізного мита (5% від рівня заявленої
митної вартості) становив 4491,59 грн.,
розмір ПДВ, який повинен був бути
сплачений позивачем становив 20% від
визначеної митної вартості з
урахуванням ввізного мита - у сумі 18864,66
грн.

Згідно з рішенням митного органу митна
вартість була скоригована наступним
чином: по товару «продукти рослинного
походження: нектарини Yellow Fleish, свіжі,
врожай 2012 року, чиста вага 9600 кг.,
виробник - Frutta C2 s.p.a, країна виробництва
Італія, країна походження Італія,
торгівельна марка невідома» 126596,87 грн.
(тобто за рівнем митної вартості 1,3226
євро/кг), відтак розмір нарахованого та
сплаченого ввізного мита (5% від рівня
скоригованої митної вартості) було
сплачено у сумі 6329,84 грн., а розмір
сплаченого ПДВ з урахуванням ввізного
мита - у сумі 26585,34 грн.; при цьому
переплата ввізного мита встановлена як
різниця між заявленою розрахованою
сумою ввізного мита та визначеною
сумою ввізного мита, розрахованою
виходячи із скоригованої суми вартості
товару митним органом наступним чином:
6329,84 грн. - 4651,50 грн. та становить 1678,34
грн., а переплата ПДВ як різниця між
заявленою розрахованою сумою ПДВ та
визначеною сумою ПДВ, розрахованою
виходячи із скоригованої вартості
товару митним органом, а саме: 26585,34 грн.
- 19536,28 грн., що становить 7049,06 грн.; по
товару - «продукти рослинного
походження: персики Yellow Fleish, свіжі,
врожай 2012 року, чиста вага 10400 кг.,
виробник - Frutta C2 s.p.a, країна виробництва
Італія, країна походження Італія,
торгівельна марка невідома» у розмірі
146323,59 грн. (тобто за рівнем митної
вартості 1,4111 євро/кг), при цьому
переплата ввізного мита встановлена як
різниця між заявленою розрахованою
сумою ввізного мита та визначеною
сумою ввізного мита, розрахованою
виходячи із скоригованої суми вартості
товару митним органом наступним чином:
7316,18 грн. - 4491,59 грн. та становить 2824,59
грн., а переплата ПДВ як різниця між
заявленою розрахованою сумою ПДВ та
визначеною сумою ПДВ розрахованою
виходячи із скоригованої вартості
товару митним органом, а саме: 30727,95 грн.
- 18864,66 грн., що становить 11863,29 грн.

Відповідно до пп. 14.1.115 ПКУ надміру
сплачені грошові зобов'язання - це суми
коштів, які на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань, граничний
строк сплати яких настав на таку дату.

Умови повернення помилково та/або
надміру сплачених грошових зобов'язань
передбачені ст. 43 ПКУ. Відповідно до п.
43.3 ПКУ обов'язковою умовою для
здійснення повернення сум грошового
зобов'язання є подання платником
податків заяви про таке повернення.
Така заява подається в довільній формі.

Не заслуговує на увагу й посилання
скаржника на позицію Верховного Суду
України у постанові від 15.04.2014 р., згідно
із якою у разі, якщо після сплати
декларантом податків і зборів згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
митним органом, буде прийнято рішення
про застосування митної вартості,
заявленої декларантом, сума надміру
сплачених податків і зборів
повертається декларанту у порядку,
передбаченому Порядком повернення та
Порядком взаємодії, на підставі його
заяви та у місячний термін з дня
прийняття висновку митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації, про повернення з
державного бюджету України помилково
та / або надмірно зарахованих до
бюджету митних та інших платежів,
контроль за справлянням яких
покладається на митні органи.
Зазначені висновки стосуються
відносин щодо повернення надміру
сплачених платежів у добровільному
порядку, - за заявою уповноваженого
суб'єкта, однак, не впливає на положення
закону щодо обов'язкового виконання
судового рішення у примусовому
порядку.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. У відповідності до
вимог ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Чопської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 02.04.2013 р. у
справі №807/71/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Довга О.І.

Запотічний І.І.

Повний текст ухвали складений 20.10.2014
року.