Справа № 1570/3451/2012
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/33952/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Державної податкової служби
(далі -ДПІ)

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23.10.2012

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.02.2013

у справі № 1570/3451/2012

за позовом ДПІ

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ВСТК" (далі -
Товариство)

про визнання недійсними установчих
документів.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року ДПІ звернулася до
Одеського окружного адміністративного
суду з позовом, в якому (з урахуванням
подальшого уточнення до нього) просила
визнати недійсними установчі
документи Товариства з моменту
реєстрації.

Постановою названого суду від 23.10.2012 у
позові відмовлено з посиланням на
недоведеність податковим органом
існування обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує недійсність
установчих документів юридичної особи.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.02.2013
зазначене рішення суду першої
інстанції скасовано; провадження у
справі закрито з тих мотивів, що даний
спір не пов'язаний із захистом прав,
свобод чи інтересів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, а тому не належить до юрисдикції
адміністративного суду.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів вимогам чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи, ДПІ звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалені у справі судові
акти та задовольнити позов. На
обґрунтування касаційних вимог
скаржник зазначає, що право позивача на
звернення з цим позовом прямо
передбачено підпунктом 20.1.12 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України,
тоді як наявні у справі докази
підтверджують недостовірність
відомостей у статуті Товариства щодо
його засновників та керівників та
наявність ознак фіктивного
підприємництва у діяльності
відповідача.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
розглядувані касаційні вимоги з
урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що 16.06.2007
Товариство було зареєстровано
виконавчим комітетом Одеської міської
ради; засновниками Товариства
значилися громадяни ОСОБА_1 з часткою у
статутному фонді відповідача 51% та
ОСОБА_2 з часткою у статутному фонді
Товариства 49%.

За договором купівлі-продажу від 17.03.2011
вказані засновники відчужили належні
їх частки Товариства ОСОБА_3; за
рішенням загальних зборів Товариства
від 17.03.2011 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вийшли зі
складу учасників Товариства; ОСОБА_3
було обрано директором відповідача.

За посиланням ДПІ, у ході проведення
слідчих дій у рамках кримінальної
справи, порушеної відносно ОСОБА_4 за
фактом організації фіктивного
підприємництва та ухилення від
оподаткування, було встановлено, що
ОСОБА_3 є номінальним керівником
Товариства та не має будь-якого
відношення до його
фінансово-господарської діяльності.

ОСОБА_3 під час її допиту у судовому
засіданні як свідка зазначила про
передачу усієї документації
Товариства ОСОБА_4 для фактичного
вчинення дій у процесі провадження
відповідачем його господарської
діяльності.

Суд першої інстанції розцінив вказані
обставини як недостатні для визнання
недійсними установчих документів
Товариства.

Апеляційний суд, у свою чергу, послався
на неналежність цього спору до
юрисдикції адміністративного суду.

За змістом частини другої статті 4
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС) юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Вирішуючи питання про визначення
юрисдикції адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ,
КАС встановлює такі правила
відмежування адміністративної
юрисдикції від інших видів юрисдикцій:

понятійно-функціональне, тобто
визначення адміністративної справи, що
наведене у пункті 1 частини першої
статті 3 КАС;

визначення видів публічних
правовідносин (управлінські
правовідносини та правовідносини,
пов'язані з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень),
зазначених у частині першій статті 17
КАС;

встановлення переліку
публічно-правових спорів, що
підпадають під юрисдикцію
адміністративних судів (частина друга
статті 17 КАС);

встановлення переліку
публічно-правових справ, що не належать
до предмета адміністративної
юрисдикції (частина третя статті 17 КАС).

У пункті 1 частини першої статті 3 КАС
справу адміністративної юрисдикції
(адміністративну справу) визначено як
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень,
відповідно до пункту 7 частини першої
зазначеної статті, - це орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 5 частини другої
статті 17 КАС юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Підпунктом 20.1.12 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
передбачено право органів державної
податкової служби у випадках,
встановлених законом, звертатися до
суду щодо припинення юридичної особи
та підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця про
визнання недійсними установчих
(засновницьких) документів суб'єктів
господарювання.

Системний аналіз наведених
законодавчих приписів свідчить на
користь висновку про те, що вказаний
спір підлягає розгляду
адміністративним судом в порядку
адміністративного судочинства.

Висновок апеляційного суду про
відсутність у цього спору ознак
публічно-правового спору не відповідає
сутності розглядуваних правовідносин.
Адже ознакою суб'єкта владних
повноважень, як сторони в
адміністративному процесі, є
здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій у
правовідносинах, щодо яких виник спір.

У даному разі, звертаючись до
адміністративного суду з даними
позовними вимогами, податковий орган
фактично реалізує притаманні йому
владні функції щодо застосування до
суб'єкта господарювання заходів
відповідальності у вигляді
позбавлення установчих документів
такого суб'єкта правової сили; наведене
обумовлює виконання органом державної
податкової служби владних
управлінських функцій щодо
відповідача у спірних правовідносинах.

З урахуванням викладеного у
апеляційного суду були відсутні
процесуальні підстави для скасування
рішення суду першої інстанції із
закриттям провадження у справі, у
зв'язку з чим Вищий адміністративний
суд України вважає за необхідне
скасувати оскаржувану ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду та направити
справу до цього ж суду на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Державної податкової
служби задовольнити частково.

2. Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23.10.2012 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27.02.2013 у
справі № 1570/3451/2012 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько