Справа № 308/22308/13-а
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області в особі

головуючої судді
Сарай А.І.

при секретарі
Козар Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Ужгород
адміністративну справу за позовом
Чопського прикордонного загону
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
до ОСОБА_1 про примусове видворення,

В С Т А Н О В И В:

Чопський прикордонний загін Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України звернувся
в суд з адміністративним позовом до
ОСОБА_1 про примусове видворення.

Позов обґрунтовано тим, що 14.12.2013 р.
громадянка Сомалі ОСОБА_1 була повторно
затримана прикордонним нарядом за
спробу незаконного перетину
державного кордону України із
Словаччиною поза межами пункту
пропуску, без документів, що
посвідчують особу. Рішення про
примусове повернення за межі України
від 17.12.2013 р. відповідач не виконала у
зв'язку з відсутністю в неї документів,
що дають право на перетин державного
кордону як України, так і інших країн,
та достатніх коштів. Наведене, за
доводами позивача, є підставою для
примусового видворення відповідача в
судовому порядку.

27.12.2013 р. позивач подав заяву про
уточнення позовних вимог, в якій просив
розглядати справу за новими
установчими даними, згідно з якими
відповідач є громадянкою Кенії ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. Надіслав
клопотання про розгляд справи у його
відсутності у зв'язку з перебуванням у
відряджені. Позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, просить задовольнити
позов.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилася. Представник відповідачки
подав клопотання про розгляд справи у
його та відповідачки відсутності на
підставі наявних у матеріалах справи
матеріалів. Одночасно подав письмові
заперечення на адміністративний позов
у яких просить повністю відмовити в
задоволенні позовних вимог Чопського
прикордонного загону Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України до ОСОБА_1
про її примусове видворення.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється. З
огляду на викладене та те, що сторони у
судове засідання не з'явилися,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити виходячи з
наступного.

Людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави (ст. 3
Конституції України).

Судом встановлено, що 14.12.2013 р.
відповідачка була повторно затримана
прикордонним нарядом Чопського
прикордонного загону за спробу
незаконного перетину державного
кордону України із Словаччиною поза
межами пункту пропуску, без документів,
що посвідчують особу.

17.12.2013 р. начальником відділу по роботі
з іноземцями та адміністративного
провадження штабу Чопського
прикордонного загону прийнято рішення
про примусове повернення за межі
України громадянки Сомалі ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, із зобов'язанням її
покинути територію України у строк до
19.12.2013 р.

У встановлений строк відповідачка
територію України не покинула.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України
від 22.09.2011 р. № 3773-VI «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органи
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

В письмових запереченнях на
адміністративний позов представник
відповідачки посилається на те, що
відносно громадянки Сомалі ОСОБА_1
Державною міграційною службою України
прийнято рішення про визнання її
особою, яка потребує додаткового
захисту (згідно рішення ДМС України -
ОСОБА_1), та що факт отримання нею з
метою залишення країни походження
паспорту громадянки Кенії на ім'я
ОСОБА_4 був врахований при прийнятті
вказаного рішення.

Зазначена інформація міститься у
зверненні Регіонального
представництва УВКБ ООН в Білорусі,
Молдові та Україні на ім'я Першого
заступника Голови ДМС України від
16.01.2014 р. (а.с. 45) та підтверджується
копією рішення Державної міграційної
служби України від 22.05.2012 р. № 148-12 про
визнання громадянки Сомалі ОСОБА_1 та
її неповнолітньої дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, особою, яка потребує
додаткового захисту (а.с. 80).

Згідно ч. 8 ст. 30 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» положення цієї статті не
застосовуються до іноземців та осіб
без громадянства, на яких поширюється
дія Закону України «Про біженців та
осіб, які потребують додаткового або
тимчасового захисту», а ст. 3 Закону
України «Про біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту» містить пряму
заборону вислання або примусового
повернення біженця чи особи, яка
потребує додаткового або тимчасового
захисту, до країни, з якої вони прибули
та де їх життю або свободі загрожує
небезпека.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в пункті 26 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
судову практику розгляду спорів щодо
статусу біженців та особи, яка потребує
додаткового або тимчасового захисту,
примусового повернення та примусового
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України та спорів,
повезених із перебуванням іноземців та
особи без громадянства в Україні» № 1
від 25.06.2009 р., примусове видворення не
застосовується до іноземців та осіб
без громадянства, на яких поширюється
дія Закону України «Про біженців та
осіб, які потребують додаткового та
тимчасового захисту».

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
підстав для задоволення
адміністративного позову немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 70, 71, 86, 160-163, 183-5 КАС України, ст.
30 Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»,
ст. 3 Закону України «Про біженців та
осіб, які потребують додаткового або
тимчасового захисту» суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Чопського прикордонного загону
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
до ОСОБА_1 про примусове видворення -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Ужгородський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня її
проголошення, а особами які брали
участь у справі, але не були присутні
під час її проголошення, - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Головуюча
Сарай А.І.