Справа № 2а-1429/12/2170
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/74663/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І., Шипуліної
Т.М.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 27.04.2012

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31.10.2012

у справі № 2а-1429/12/2170

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про арешт майна платника податків,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 27.04.2012,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 31.10.2012, відмовлено у задоволенні
позовних вимог Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби
(надалі - позивач, ДПІ у м. Херсоні
Херсонської області ДПС) до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі -
відповідач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_4) про підтвердження
обґрунтованості адміністративного
арешту майна відповідача.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийнято з
порушенням норм матеріального права,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
27.04.2012 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31.10.2012 і
задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач надав письмові заперечення
на касаційну скаргу, в яких обґрунтовує
законність винесення оскаржуваних
судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Херсонської міської ради
28.12.2000 за № 0159003 і знаходиться на обліку
як платник податків в ДПІ у м. Херсоні
Херсонської області ДПС з 09.01.2001. На
виконання наказу Державної податкової
служби у Херсонській області від 09.04.2012
№ 133 та відповідно до направлень від
19.04.2012 № 449, № 450 працівниками
податкового органу 19.04.2012 було
здійснено виїзд на господарський
об'єкт кафе «Кураж» для проведення
фактичної перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

Під час здійснення своїх повноважень
працівники податкової інспекції не
були допущені до проведення вказаної
перевірки, про що складено акт відмови
№ 7 від 19.04.2012, копію якого вручено
відповідачеві, про що свідчить його
підпис на акті.

У зв'язку із недопуском працівників
податкового органу до проведення
перевірки 25.04.2012 начальником ДПІ у м.
Херсоні Херсонської області ДПС було
винесено рішення про застосування
умовного адміністративного арешту
майна платника податків фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

Переглянувши судові рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п.94.1 ст.94 Податкового
кодексу України, який вступив в дію з
01.01.2011, адміністративний арешт майна
платника податків є винятковим
способом забезпечення виконання
платником податків його обов'язків,
визначених законом.

Виходячи з положень п. 94.10 ст. 94
Податкового кодексу України, арешт на
майно може бути накладено рішенням
керівника податкового органу або його
заступником, обґрунтованість якого
протягом 96 годин має бути перевірена
судом.

Підстави для застосування
адміністративного арешту майна
визначено п.94.2 ст.94 Податкового кодексу
України, до яких, зокрема, віднесено
таку підставу, як відмова платника
податків від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб органу
державної податкової служби.
Визначений перелік підстав для
застосування адміністративного арешту
майна є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

В даному випадку підставою для
застосування адміністративного арешту
позивач зазначає відмову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 від проведення
фактичної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб органу
державної податкової служби.

Відповідно до ст.75 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться органами державної
податкової служби в межах їх
повноважень виключно у випадках та у
порядку, встановлених цим Кодексом, а
фактичні перевірки - цим Кодексом та
іншими законами України, контроль за
дотриманням яких покладено на органи
державної податкової служби.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється органом
державної податкової служби щодо
дотримання норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності документа,
що підтверджує державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців відповідно до закону,
ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому
числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Судова колегія погоджується з
висновком судів першої та апеляційної
інстанцій про те, що законодавець чітко
розмежував зазначені види перевірок з
огляду на те, що вони мають різну
правову природу.

Беручи до уваги, що застосування
адміністративного арешту може
відбуватись лише внаслідок відмови
платника податків від проведення
документальної перевірки, а не
фактичної перевірки, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку, що
відмова платника податків від
проведення фактичної перевірки за
наявності законних підстав для її
проведення або від допуску посадових
осіб органу державної податкової
служби не може бути підставою для
підтвердження судом застосування
адміністративного арешту майна
платника в силу обмежень ст. 94
Податкового кодексу України.

За таких обставин, вимоги податкового
органу щодо підтвердження
обґрунтованості адміністративного
арешту майна фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, застосованого рішенням
начальником ДПІ у м. Херсоні
Херсонської області ДПС від 25.04.2012, є
такими, що не ґрунтуються на положеннях
чинного законодавства.

Відтак, доводи касаційної скарги не
дають підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваних рішень судами першої та
апеляційної інстанцій було порушено
норми матеріального права.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

2. Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 27.04.2012 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31.10.2012 у
справі № 2а-1429/12/2170 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис)
Т.М. Шипуліна