Справа № 2а-13563/11/1370
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
зал судових засідань №8
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючої судді Братичак У.В.,
секретар судового засідання Бугара
представника позивача Соколова О.В.,
представника відповідача Слуцького
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Явір» до
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення, -
29.11.2011 року до суду надійшла позовна
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Явір» до ДПІ у
Мостиському районі Львівській області
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 19.04.2011 року
Протокольною ухвалою судового
засідання від 25.07.2014 року, суд в порядку
ст. 52 КАС України здійснив заміну
первинного відповідача ДПІ у
Мостиському районі Львівській області
на його правонаступника - Городоцьку
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Позовні вимоги мотивовані тим, що
податкове повідомлення рішення
прийняте з порушенням норм
законодавства, оскільки право позивача
на податковий кредит підтверджується
усіма необхідними первинними
документами, а висновки відповідача
стосовно неможливості реального
здійснення правочинів з контрагентом
позивача є необґрунтованими та не
підтвердженими доказами. Відтак
позивач вважає оскаржуване податкове
повідомлення-рішення нечинним та
просить його скасувати.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав, наведених у
позовній заяві, просить позов
задовольнити у повному обсязі.
Позиція відповідача викладена у
письмовому запереченні на позов від
12.12.2011р. (а.с.9-11), вважає оскаржуване
рішення правомірним та прийнятим з
дотриманням вимог чинного
законодавства. Представник
відповідача в судовому засіданні проти
позову заперечив, просить відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши думку представників сторін,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши докази, які
мають значення для справи, суд
встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у
Мостиському районі Львівської області
проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Явір» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період 01.07.2010 р. по
30.09.2010 р. в частині взаємовідносин з ТОВ
«Віктор і Ко» (ЄДРПОУ - 20799703) за
наслідками перевірки складено акт від
31.03.2011 року № 29/23-03761107. (далі - акт
перевірки).

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 7.4.1, п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР в
результаті чого занижено ПДВ всього на
суму 141793 грн.

На підставі акта перевірки
винесено податкове повідомлення -
рішення від 19.04.2011 року №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 177241 грн., в тому
числі за основним платежем у розмірі
141793 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) у розмірі 35448 грн.

Вирішуючи спір по суті суд врахував
наступні обставини справи та норми
чинного законодавства.

Згідно з п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР,
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у звязку з придбанням
товарів (робіт, послуг), вартість яких
відносить до складу валових витрат
виробництва (обігу) та основних фондів
чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації.

Відповідно до п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплачена у
звязку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Виходячи зі змісту п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
податковий кредит можуть мати лише
реально вчинені господарські операції
з придбання товарів, послуг чи основних
фондів із метою використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, а не саме
оформлення відповідних документів або
рух грошових коштів на поточних
рахунках платників податків.

Суд також вказує на те, що відповідно до
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» господарська
операція може бути підтверджена лише
тими документами, які свідчать про
реальність виконання договору, зміст і
обсяг наданих операцій та їх вартість.
З огляду на викладене, за відсутності
інших доказів, які б підтверджували
фактичне надання конкретних послуг,
податкові накладні, на підставі яких
сформований податковий кредит за
спірними господарськими операціями,
самі по собі не можуть беззаперечно
підтверджувати право позивача на його
формування.

В акті перевірки (а.с.31) зазначено: що
при проведенні перевірки використано
матеріали позапланової виїзної
перевірки ТзОВ «Віктор і Ко» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2009 р. по 04.11.2010 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.09.2009
року по 04.11.2010 року (акт перевірки від
30.12.2010 р. №3282/23-2/20799703).

Вищевказаним актом перевірки
встановлено, що у ТзОВ «Віктор і Ко»
відсутні основні фонди та виробничі
потужності, трудові ресурси,
транспортні засоби, що вказує про
неможливість фактичного здійснення
господарської діяльності між
підприємствами. В акті перевірки
зроблено висновок, що ТзОВ «Віктор і
Ко»здійснювало діяльність, спрямовану
на здійснення операцій пов'язаних з
наданням податкової вигоди третіх
осіб».

На підтвердження здійснення
господарської операції з ТзОВ «Віктор
Ко» позивач представив акти виконаних
робіт, податкові накладні згідно
таблиці № 1 (а.с.28-30).

Згідно з листом СВ ПМ ДПА у Львівській
області № 3977/09-1 від 27.05.2011 року
адресованого начальникам ДПІ у
Сихівському та Залізничному районах м.
Львова повідомлено, зокрема, що у
провадженні СВ ПМ ДПА у Львівській
області перебували кримінальні справи
№ 179-0467 про обвинувачення ОСОБА_3 у
вчиненні злочинів, передбачених, ч. 3 ст.
27, ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст.
212 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч.3 ст.
28, ч.2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст.
212, ч.2 ст. 27, ч.2 ст. 366 КК України, ОСОБА_5
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2
ст. 27 ч. 2 ст. 205 КК України, ОСОБА_6 -у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.
212, ч. 2 ст. 366 КК України, № 139-0071 про
обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст.
28, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 212,
ч. 2 ст. 27, ч.2 ст. 366 КК України, № 139-0100 про
обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст.
28, ч. 2 ст. 205 КК України, досудове
слідство у них завершено, а справи
направлено в Сихівський районний суд м.
Львова для розгляду по суті. Також
зазначено, що розслідуванням
встановлено, що вказані вище особи
упродовж 2009 -2010 років організували
реєстрацію, придбання та
перереєстрацію суб'єктів
господарювання на малозабезпечених
«підставних» осіб за грошову
винагороду, а саме ТОВ «Віктор Ко», ТОВ
«Екопласт Львів», ТОВ «Іртас», ПП
«Універсалбуд», ПП
«Західпрестижтрейд», ПП БФ «Віалекс»,
ПП «МААБ», ТОВ «Маюн», ТОВ «Львівський
спеціалізований комбінат № 2», ТОВ
«Миколаїв Авто». Від імені цих
підприємств документально оформлювали
неіснуючі операції купівлі -продажу
товарно -матеріальних цінностей,
послуг, робіт, після чого дані
документи передавались замовникам цих
послуг -реально діючим підприємствам
для їх відображення в бухгалтерському
та податковому обліку з метою
незаконного формування податкового
кредиту і валових витрат, заниження
своїх податкових зобов'язань з податку
на додану вартість та податку на
прибуток, а також здійснення операцій
щодо незаконного переказу
безготівкових коштів, перерахованих з
рахунків цих підприємств на рахунки
фіктивних суб'єктів підприємницької
діяльності для зняття готівкою.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 29.12.2011 року у справі №1-104/11
працівника ТзОВ «Віктор Ко» ОСОБА_6
(директора), звільнено від кримінальної
відповідальності, передбаченої
статтями 27 ч.2, 28 ч.3, 205 ч.2 КК
України на підставі п. «в»ст.1, ст. 6
Закону України «Про амністію у 2011
році»за злочин, передбачений ч.2 ст.205
КК України із закриттям кримінальної
справи у вказаних частинах. Закриття
кримінальної справи з нереабілітуючих
підстав свідчить про доведеність
вини вказаних осіб в організації,
реєстрації, придбанні та
перереєстрації суб'єктів
господарювання на малозабезпечених
«підставних»осіб за грошову
винагороду, а саме ТОВ «Віктор Ко»,
тобто у фіктивному підприємництві.

Таким чином, суд приходить до висновку
про фіктивний характер господарських
операцій між позивачем та ТзОВ «Віктор
Ко», тому такий правочин відповідно до
частини 1 ст.208 ГК України визнається
недійсним як такий, що завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства. Водночас зазначений
правочин порушує публічний порядок, у
зв'язку з чим є нікчемним згідно з
статтею 228 ЦК України. Оскільки
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю (ч.1 ст.216
ЦК України), у позивача не було правових
підстав для відображення в
бухгалтерському та податковому
обліках змін у зв'язку із відносинами
із ТзОВ «Віктор Ко», а отже, визначення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість податковим органом є
вірним.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на викладене вище, податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Мостиському
районі Львівській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 19.04.2011 року
№ є правомірним.

Таким чином, суд дійшов висновку про
безпідставність позовних вимог, а тому
адміністративний позов не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові
витрати зі сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст. 254
КАС України.

Повний текст постанови складений
та підписаний 26.10.2014 року.

Суддя
Братичак У.В.