Справа № 826/15198/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2014 року 08:50
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Кузьменка В.А., за
участю секретаря Калужського Д.О.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1доСлужби зовнішньої
розвідки Українипростягнення
грошового забезпечення, зобов'язання
вчинити діїОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Служби зовнішньої
розвідки України (далі по тексту -
відповідач), в якій, з урахуванням
подальшого уточнення, просить: 1)
стягнути з відповідача не нараховане
грошове забезпечення за період з 01
січня 2008 року по 14 листопада 2008 року у
розмірі 53 332,50 грн.; 2) зобов'язати голову
Служби зовнішньої розвідки України
видати наказ про призначення позивачу
за період з 01 січня 2008 року по 14
листопада 2008 року: надбавки за
виконання особливо важливих завдань
під час проходження служби за
безпосереднє виконання функцій з
добування інформації, забезпечення та
взяття участі у спеціальних заходах,
спрямованих на підтримку національних
інтересів у розмірі 2 909,25 грн. щомісяця;
надбавки за безпосереднє зайняття
виконанням спеціальних завдань із
забезпечення державної безпеки у
розмірі 1 414,00 грн. щомісяця; надбавки за
провадження оперативно-розшукової чи
розвідувальної діяльності та
інформаційно-аналітичного
забезпечення органів державної влади і
оперативно-службову діяльність у
розмірі 1 010,00 грн. щомісяця.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 жовтня 2014 року
відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
В судовому засіданні 16 жовтня 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, представники відповідача
проти задоволення позовних вимог
заперечили; сторонами заявлено спільне
клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження.
Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
Враховуючи викладене, суд ухвалив
здійснити розгляд справи у порядку
письмового провадження.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
ОСОБА_1 проходив військову службу в
Службі зовнішньої розвідки України та
звільнений з військової служби за
підпунктом "є" пункту 66 (за станом
здоров я - обмежено придатний до
військової служби) у запас згідно
наказу командира Голови Служби
зовнішньої розвідки України від 07
листопада 2008 року №524-ос.
Сторонами визнається, що за період з 01
січня 2008 року по 14 листопада 2008 року на
ОСОБА_1 обіймав посаду заступника
директора департаменту у званні
У листі Служби зовнішньої розвідки
України від 12 вересня 2014 року №5/3/5052/П
повідомлено позивача, що під час
проходження ним військової служби у
Службі зовнішньої розвідки України,
зокрема у період з 01 січня 2008 року по 14
листопада 2008 року, займана ним посада
заступника директора департаменту
відносилась до посад кадрового складу
співробітників Служби зовнішньої
розвідки України, зайняття якої
передбачало безпосереднє провадження
оперативно-розшукової та
розвідувальної діяльності.
Відповідач також повідомив, що
відповідно до положення про
структурний підрозділ Служби
зовнішньої розвідки України, у якому
позивач проходи військову службу за
вказаний період, і згідно з
функціональними обов'язками за посадою
заступник директора департаменту в
цьому підрозділі передбачалося
безпосереднє виконання функцій з
добування і аналізу інформації та
матеріалів, забезпечення та взяття
участі у спеціальних заходах,
спрямованих на підтримку національних
інтересів, виконання визначених
керівництвом спеціальних завдань,
безпосереднє виконання інших
спеціальних завдань із забезпечення
державної безпеки, провадження
оперативно-розшукової і
розвідувальної діяльності, а також
здійснення інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державно влади та Голови Служби
зовнішньої розвідки України
Позивач вказує, що згідно відповіді
Служби зовнішньої розвідки України
вбачається, що, не зважаючи на
виконання ним функцій з добування і
аналізу інформації та матеріалів,
забезпечення та взяття участі у
спеціальних заходах, спрямованих на
підтримку національних інтересів та
інших завдань, за період з 01 січня 2008
року по 14 листопада 2008 року відповідач
не призначав та не виплачував надбавки
за виконання особливо важливих завдань
під час проходження служби за
безпосереднє виконання функцій з
добування інформації, забезпечення та
взяття участі у спеціальних заходах,
спрямованих на підтримку національних
інтересів, за безпосереднє зайняття
виконанням спеціальних завдань із
забезпечення державної безпеки та за
провадження оперативно-розшукової чи
розвідувальної діяльності та
інформаційно-аналітичного
забезпечення органів державної влади і
оперативно-службову діяльність, які
визначено Інструкцією про виплату
грошового забезпечення
військовослужбовцям Служби зовнішньої
розвідки України, затвердженою наказом
Служби зовнішньої розвідки України від
28 лютого 2008 року №45.
Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечив, зазначивши про
відсутність правових підстав для
здійснення доплат грошового
Окружний адміністративний суд міста
Києва, виходячи зі змісту пред'явлених
позовних вимог, звертає увагу на
Відповідно до статті 8 Закону України
"Про Службу зовнішньої розвідки
України" передбачено, що соціальний
захист співробітників Служби
зовнішньої розвідки України та членів
їхніх сімей здійснюється відповідно до
законів України "Про розвідувальні
органи України" та "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей".
Згідно з частиною першою статті 9
Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" держава гарантує
військовослужбовцям достатнє
матеріальне, грошове та інші види
забезпечення в обсязі, що відповідає
умовам військової служби, стимулює
закріплення кваліфікованих військових
Частина друга статті 9 Закону України
"Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" визначає, що до складу грошового
забезпечення входять: посадовий оклад,
оклад за військовим званням; щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового
Відповідно до частини четвертої статті
9 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" грошове
забезпечення виплачується у розмірах,
що встановлюються Кабінетом Міністрів
України, та повинно забезпечувати
достатні матеріальні умови для
комплектування Збройних Сил України,
інших утворених відповідно до законів
України військових формувань та
правоохоронних органів кваліфікованим
особовим складом, враховувати
характер, умови служби, стимулювати
досягнення високих результатів у
службовій діяльності.
Порядок виплати грошового
забезпечення визначається Міністром
оборони України, керівниками
центральних органів виконавчої влади,
що мають у своєму підпорядкуванні
утворені відповідно до законів України
військові формування та правоохоронні
органи, керівниками розвідувальних
З 01 січня 2008 року набрала чинності
постанова Кабінету Міністрів України
від 07 листопада 2007 року №1294 "Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб" (далі по тексту - Постанова №1294),
відповідно до пунктів 1, 2 якої
установлено, що грошове забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу складається з
посадового окладу, окладу за
військовим (спеціальним) званням,
щомісячних (підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер, премії)
та одноразових додаткових видів
грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу здійснюється в
порядку, що затверджується
Міністерством оборони, Міністерством
внутрішніх справ, Міністерством
інфраструктури, Державною службою з
надзвичайних ситуацій, Службою
безпеки, Адміністрацією Державної
прикордонної служби, Управлінням
державної охорони, Службою зовнішньої
розвідки, Державною пенітенціарною
службою, Адміністрацією Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації (далі - державні органи).

Наказом Служби зовнішньої розвідки
України від 28 лютого 2008 року №45
затверджено Інструкцію про виплату
грошового забезпечення
військовослужбовцям Служби зовнішньої
розвідки України (далі по тексту -
Інструкція).

Пункт 1.3 Інструкції встановлює, що
грошове забезпечення
військовослужбовців СЗР України
визначається залежно від посади,
військового звання, тривалості,
інтенсивності та умов військової
служби, кваліфікації, наукового
ступеня і вченого звання.

Відповідно до пунктів 1.5, 1.6 Інструкції
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
грошове забезпечення згідно з цією
Інструкцією виплачується
військовослужбовцям, які: призначені
на штатні посади у СЗР України;
зараховані у розпорядження
відповідних начальників; перебувають у
діючому (особливому) резерві.

Грошове забезпечення
військовослужбовцям виплачується за
місцем служби виключно в межах
асигнувань, затверджених кошторисами
доходів і видатків на грошове
забезпечення військовослужбовців СЗР
України.

Вказаною Інструкцією передбачено
виплату щомісячного додаткового
грошового забезпечення, зокрема
надбавки за виконання особливо
важливих завдань під час проходження
служби, виконання служби з добування
інформації, забезпечення та участь у
спеціальних заходах, спрямованих на
підтримку національних інтересів,
надбавки на виконання спеціальних
завдань із забезпечення державної
безпеки та надбавки
військовослужбовцям, які провадять
оперативно-розшукову, розвідувальну
діяльність чи здійснюють
контррозвідувальні заходи та
інформаційно-аналітичне забезпечення
органів державної влади і
оперативно-службову діяльність.

Як визначає підпункт 4.2.1 пункту 4.2
Інструкції, надбавка за виконання
особливо важливих завдань під час
проходження служби виплачується
військовослужбовцям СЗР України у
розмірі до 50 відсотків посадового
окладу з урахуванням окладу за
військовим званням та надбавки за
вислугу років, а військовослужбовцям,
які безпосередньо розробляють,
проводять експертизу проектів
нормативно-правових актів, що
передбачено положеннями про
відповідні структурні підрозділи,
безпосередньо виконують функції з
добування інформації, забезпечують та
беруть участь у спеціальних заходах,
спрямованих на підтримку національних
інтересів, виконують спеціальні
завдання, пов'язані з
антитерористичною діяльністю, - у
розмірі до 100 відсотків посадового
окладу з урахуванням окладу за
військовим званням та надбавки за
вислугу років.

Відповідно до підпункту 4.2.2 пункту 4.2
Інструкції персональний розмір
надбавки за виконання особливо
важливих завдань під час проходження
служби встановлюється (змінюється) або
виплата її припиняється наказами
Голови СЗР України (у розмірі понад 50
відсотків), його заступників згідно із
розподілом функціональних обов'язків
та керівників, яким Головою СЗР України
надано відповідні права (у розмірі до 50
відсотків), за мотивованими рапортами
керівників відповідних підрозділів,
погодженими з фінансовими
підрозділами. Рапорти про встановлення
надбавки у розмірі понад 50 відсотків
погоджуються з Фінансово-економічним
управлінням, а у разі, якщо підставою
для встановлення надбавки у
відповідному розмірі є безпосередня
розробка, проведення експертизи
проектів нормативно-правових актів, що
передбачено положеннями про
відповідні структурні підрозділи, -
також з Юридичною службою.

Підпункт 4.2.3 пункту 4.2 Інструкції
встановлює, що надбавка за виконання
особливо важливих завдань під час
проходження служби виплачується з дня
видання наказу або дати, вказаної у
наказі.

Відповідно до підпунктів 4.6.1, 4.6.2 та 4.6.3
пункту 4.6 Інструкції передбачено, що
військовослужбовцям, які
безпосередньо займаються виконанням
спеціальних завдань із забезпечення
державної безпеки, виплачується
щомісячна надбавка у розмірі до 70
відсотків посадового окладу.

Надбавка за виконання спеціальних
завдань із забезпечення державної
безпеки встановлюється (змінюється її
розмір) або виплата її припиняється
наказами Голови СЗР України за
мотивованими рапортами керівників
структурних підрозділів, погодженими з
Фінансово-економічним управлінням.

У мотивованих рапортах клопотання про
встановлення (зміну розміру,
припинення виплати)
військовослужбовцям надбавки
обґрунтовується, виходячи із їх
особистої участі у виконанні
спеціальних завдань із забезпечення
державної безпеки з урахуванням обсягу
та складності завдань, якості їх
виконання та отриманих результатів.

Надбавка за виконання спеціальних
завдань із забезпечення державної
безпеки виплачується з дня видання
наказу або дати, вказаної у наказі.

Згідно положень підпунктів 4.7.1-4.7.3
пункту 4.7 Інструкції надбавка
військовослужбовцям, які провадять
оперативно-розшукову, розвідувальну
діяльність чи здійснюють
контррозвідувальні заходи та
інформаційно-аналітичне забезпечення
органів державної влади і
оперативно-службову діяльність, у
розмірі до 50 відсотків посадового
окладу встановлюється: а)
військовослужбовцям, які проходять
службу в оперативних підрозділах,
підрозділах технічної розвідки або
перебувають у діючому (особливому)
резерві та провадять
оперативно-розшукову, розвідувальну
діяльність чи здійснюють
контррозвідувальні заходи; б)
військовослужбовцям, які відповідно до
функціональних обов'язків здійснюють
інформаційно-аналітичне забезпечення
діяльності органів державної влади,
Голови СЗР України, його заступників,
керівників підрозділів, закладів чи
установ СЗР України; в)
військовослужбовцям, які мають високі
показники оперативно-службової
діяльності.

Граничний розмір зазначеної надбавки
для одного військовослужбовця не
повинен перевищувати 50 відсотків
посадового окладу.

Надбавка військовослужбовцям, які
провадять оперативно-розшукову,
розвідувальну діяльність чи
здійснюють контррозвідувальні заходи
та інформаційно-аналітичне
забезпечення органів державної влади і
оперативно-службову діяльність,
установлюється (змінюється її розмір)
або виплата її припиняється наказами
Голови СЗР України, його заступників
згідно із розподілом функціональних
обов'язків або керівників, яким Головою
СЗР України надано відповідні права, за
мотивованими рапортами керівників
відповідних підрозділів, погодженими з
фінансовими підрозділами.

У мотивованих рапортах клопотання про
встановлення (підвищення розміру)
військовослужбовцям надбавки
обґрунтовується, виходячи із обсягів
та складності завдань, якості їх
виконання та отриманих результатів,
високих показників
оперативно-розшукової, розвідувальної,
оперативно-службової діяльності,
контррозвідувальних заходів та
інформаційно-аналітичного
забезпечення, що провадяться
військовослужбовцями.

Надбавка військовослужбовцям, які
провадять оперативно-розшукову,
розвідувальну діяльність чи
здійснюють контррозвідувальні заходи
та інформаційно-аналітичне
забезпечення органів державної влади і
оперативно-службову діяльність,
виплачується з дня видання наказу або
дати, вказаної у наказі.

У разі неналежного виконання завдань,
погіршення якості роботи і порушення
військової дисципліни розмір надбавки
зменшується або виплата її
припиняється.

З аналізу наведених норм законодавства
суд приходить до висновку, що виплата
зазначених вище надбавок може бути
здійснена військовослужбовцям Служби
зовнішньої розвідки України, які
виконують відповідні функції, на
підставі відповідного наказу Голови
СЗР України або його першого
заступника, заступників Голови СЗР
України згідно із розподілом
функціональних обов'язків та
керівників, яким Головою СЗР України
надано відповідні права, та за
мотивованими рапортами керівників
відповідних підрозділів, погодженими з
фінансовими підрозділами.

При цьому розмір належних надбавок
визначається виходячи від посади,
військового звання, тривалості,
інтенсивності та умов військової
служби, кваліфікації, наукового
ступеня і вченого звання та виключно у
межах асигнувань, затверджених
кошторисами доходів і видатків на
грошове забезпечення
військовослужбовців СЗР України.

Як вбачається із листа Служби
зовнішньої розвідки України від 12
вересня 2014 року №5/3/5052/П, займана
позивачем посада передбачала
безпосереднє провадження
оперативно-розшукової та
розвідувальної діяльності, у
структурному підрозділі, у якому
позивач проходи військову службу,
передбачалося безпосереднє виконання
функцій з добування і аналізу
інформації та матеріалів, забезпечення
та взяття участі у спеціальних заходах,
спрямованих на підтримку національних
інтересів, виконання визначених
керівництвом спеціальних завдань,
безпосереднє виконання інших
спеціальних завдань із забезпечення
державної безпеки, провадження
оперативно-розшукової і
розвідувальної діяльності, а також
здійснення інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державно влади та Голови Служби
зовнішньої розвідки України, тобто на
момент проходження військової служби у
період з 01 січня 2008 року по 14 листопада
2008 року позивач відповідав критеріям
Інструкції щодо отримання вказаних
вище надбавок.

З наданої відповідачем довідки про
грошове забезпечення ОСОБА_1
вбачається, що за січень 2008 року
позивачу нараховане грошове
забезпечення у розмірі 3 414,25 грн., з
яких: посадовий оклад - 2 020,00 грн.,
надбавка за вислугу років - 754,25 грн.;
надбавка за службу в умовах режимних
обмежень - 303,00 грн., премія - 202,00 грн.;
аналогічний розмір грошового
забезпечення позивач отримував і до
часу звільнення, що не заперечується
відповідачем.

Наведене вказує, що за спірний період
відповідач не виплачував ОСОБА_1
надбавку за виконання особливо
важливих завдань під час проходження
служби, виконання служби з добування
інформації, забезпечення та участь у
спеціальних заходах, спрямованих на
підтримку національних інтересів,
надбавку на виконання спеціальних
завдань із забезпечення державної
безпеки та надбавку
військовослужбовцям, які провадять
оперативно-розшукову, розвідувальну
діяльність чи здійснюють
контррозвідувальні заходи та
інформаційно-аналітичне забезпечення
органів державної влади і
оперативно-службову діяльність.

Разом з тим, суд звертає увагу, що
виплата спірних надбавок могла б бути
здійснена позивачу лише на підставі
відповідного наказу Голови СЗР України
або його першого заступника,
заступників Голови СЗР України згідно
із розподілом функціональних
обов'язків та керівників, яким Головою
СЗР України надано відповідні права, та
за наявності мотивованих рапортів
керівника підрозділу, в якому проходив
службу позивач.

Однак, матеріали справи не містять
копій відповідних наказів Голови СЗР
України або його першого заступника,
заступників Голови СЗР України згідно
із розподілом функціональних
обов'язків та керівників, яким Головою
СЗР України надано відповідні права,
про виплату ОСОБА_1 надбавок та
мотивованих рапортів керівника
підрозділу, в якому проходив службу
позивач.

Вирішуючи даний спір суд враховує, що
відповідно до пункту 1.9 Інструкції
грошове забезпечення, що належить
військовослужбовцю і своєчасно не
виплачене йому або виплачене в меншому,
ніж належало, розмірі, виплачується за
весь період, протягом якого
військовослужбовець мав право на
нього, однак зауважує, що призначення
надбавок, передбачених Інструкцією, не
є імперативним обов'язком відповідних
посадових осіб Служби зовнішньої
розвідки України, виплата здійснюється
виключно щодо належних надбавок, у свою
чергу така належність визначається
виходячи з показників роботи
конкретного військовослужбовця та у
межах бюджетних асигнувань,
затверджених кошторисами доходів і
видатків на грошове забезпечення
військовослужбовців СЗР України.

У свою чергу позивач не довів, що спірні
надбавки за період з 01 січня 2008 року по
14 листопада 2008 року належали йому до
виплати; доказів на підтвердження
зворотного до суду не надано.

Крім того, висування позовних вимог про
стягнення з відповідача сум не
нарахованого грошового забезпечення у
конкретному розмірі, що визначений,
виходячи із середніх розмірів
додаткових видів грошового
забезпечення за січень-жовтень 2008 року
військовослужбовців Служби зовнішньої
розвідки України за посадою "заступник
директора департаменту", є
безпідставним, оскільки норми
Інструкції передбачають виплату
додаткових видів грошового
забезпечення не у твердих розмірах, а
встановлюють лише граничні розмірі у
відсотковому співвідношенні до
посадового окладу; розмір надбавок
визначається залежно від посади,
військового звання, тривалості,
інтенсивності та умов військової
служби, кваліфікації, наукового
ступеня і вченого звання, а також у
межах затверджених асигнувань, що
належить до виключних повноважень
Служби зовнішньої розвідки України.

Суд звертає також звертає увагу, що
Інструкція набрала чинності лише 05
квітня 2008 року, а тому застосовувати її
норми щодо виплати надбавок за період
до 05 квітня 2008 року є неприпустимим.

За таких підстав позовні вимоги про
стягнення з відповідача не
нарахованого грошового забезпечення
за період з 01 січня 2008 року по 14
листопада 2008 року у розмірі 53 332,50 грн.
нормативно та документально не
підтверджуються.

Необґрунтованими є також позовні
вимоги про зобов'язання Голови Служби
зовнішньої розвідки України видати
наказ про призначення позивачу за
період з 01 січня 2008 року по 14 листопада
2008 року відповідних надбавок, оскільки
видання наказів щодо виплати
додаткових видів грошового
забезпечення можливе лише відносно
військовослужбовців, які проходять
військову службу в Службі зовнішньої
розвідки України, однак, як встановлено
вище, позивач звільнений з військової
служби.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, Службою зовнішньої
розвідки України доведено
правомірність та обґрунтованість
своїх дій щодо виплати додаткових
видів грошового забезпечення, а тому,
виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та доказів,
наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.А. Кузьменко