Справа № 826/10072/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.

Суддів
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі
Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 18 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ДПІ у Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
серпня 2014 року адміністративний позов -
задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Дарницькому районі м. Києва ДПС №
від 27 квітня 2012 року, № від 30
квітня 2013 року та ДПІ у Дарницькому у
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві № від 25
лютого 2014 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач - ДПІ у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві, звернувся з апеляційною скаргою,
в якій просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 06 травня 2010 року є
власником нежилих будівель, що
знаходяться за адресою АДРЕСА_1, літ А,
Б, В, Г. загальною площею 428,50 кв. м. та
користувачем земельної ділянки 60:103:089
по АДРЕСА_2 загальною площею 738,71 кв. м.,
що підтверджується технічним звітом.

Згідно акту Головного управління
земельних ресурсів № 888/02 від 29 липня 2010
року щодо перевірки дотримання вимог
земельного законодавства встановлено,
що 98 % площі земельної ділянки, що
належить ОСОБА_3 відноситься до
природно-заповідних земель,
кадастровий номер 63:103:089 по АДРЕСА_2
загальною площею 738,71 кв.м.

В зв»язку з чим ДПІ у Дарницькому
районі м. Києва ДПС було прийнято
податкові повідомлення-рішення №
від 27 квітня 2012 року та №
від 30 квітня 2013 року, якими ОСОБА_3
нараховано земельний податок у розмірі
74 392, 12 грн. за кожним рішенням
відповідно.

24 лютого 2014 року відповідачем
проведено перевірку дотримання вимог
податкового законодавства в частині
своєчасності сплати земельного
податку винесеного на підставі п. п. 2
ст. 276 ПК України про що складено акт №
1496/1530/ від 24 лютого 2014 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
ДПІ у Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 25
лютого 2014 року яким позивачу
нараховано штраф у розмірі 22 499, 25 грн за
порушення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання.

Не погоджуючись з вищевказаними
рішеннями податкового органу, позивач
звернувся до суду за захистом своїх
прав та законних інтересів.

Відповідно до ст. 206 ЗК України -
використання землі в Україні є платним.
Об'єктом плати за землю є земельна
ділянка. Плата за землю справляється
відповідно до закону.

Згідно до п. 269.1 ст. 269 ПК України -
платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі.

За правилами п. п. 286.1, 286.5 ст. 286 ПК
України підставою для нарахування
земельного податку є дані державного
земельного кадастру.

Відповідно до ст. 43 ЗК України - до
земель природно-заповідного фонду
належать ділянки суші і водного
простору з природними комплексами та
об'єктами, що мають особливу
природоохоронну, екологічну, наукову,
естетичну, рекреаційну та іншу
цінність, яким відповідно до закону
надано статус територій та об'єктів
природно-заповідного фонду.

Згідно до п. 276.2 ст. 276 ПК України -
податок за земельні ділянки (в межах
населених пунктів) на територіях та
об'єктах природоохоронного,
оздоровчого та рекреаційного
призначення, використання яких не
пов'язано з функціональним
призначенням цих територій та об'єктів,
справляється у п'ятикратному розмірі
податку, обчисленого відповідно до
статей 274 і 275 цього Кодексу, дії
стосовно чого і були проведені
відповідачем, що є предметом даного
спору.

Нарахування фізичним особам сум
податку проводиться контролюючими
органами, які видають платникові до 01
липня поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному ст. 58 ПК України.

Відповідно до п. 287.8 ст. 287 ПК України -
власник нежилого приміщення (його
частини) у багатоквартирному жилому
будинку сплачує до бюджету податок за
площі під такими приміщеннями (їх
частинами) з урахуванням пропорційної
частки прибудинкової території з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно.

Отже, власник нежилого приміщення (його
частини) у багатоквартирному жилому
будинку сплачує до бюджету земельний
податок за площі під такими
приміщеннями (їх частинами) з
урахуванням пропорційної частки
прибудинкової території згідно
нарахувань контролюючого органу та на
підставі відповідного податкового
повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_3 перебуває на
спрощеній системі оподаткування і є
платником єдиного податку, що
підтверджується Витягом з реєстру
платників єдиного податку № 2028 від 29
липня 2014 року.

Відповідно до п. 297.1 ст. 297 ПК України -
платники єдиного податку звільняються
від обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності з таких
податків і зборів, зокрема, земельного
податку, крім земельного податку за
земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності.

Отже, у разі якщо особа перебуває на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності і використовує
належні йому на праві власності
земельні ділянки для провадження
господарської діяльності, а тому вона
звільняється від обов'язку
нарахування, сплати та подання
податкової звітності з земельного
податку.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач використовує земельну ділянку
60:103:089 по АДРЕСА_2, загальною площею 738, 71
кв. м., виключно для господарської
діяльності, а саме під автоматику та
шино сервіс. Цільове використання
земельної ділянки - землі
промисловості.

Вказане підтверджується копією витягу
з Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб - підприємців станом
на 25 січня 2012 року, із зазначенням виду
діяльності - надання в оренду та
експлуатація власного чи орендованого
нерухомого майна, ремонт і технічне
обслуговування інших транспортних
засобів; постановою про накладання
штрафу від 09 серпня 2010 року № 646 за
відсутність обладнаного місця для
зберігання відпрацьованих
люмінесцентних ламп на авто мийці
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2; актом
заборони та протоколом від 12 вересня 2011
року.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що оскільки позивач є
платником єдиного податку і
використовує нежилі приміщення, що
знаходяться за адресою АДРЕСА_2 для
провадження господарської діяльності,
а тому нарахування податкового
зобов»язання із земельного податку на
земельну ділянку, яка знаходиться під
таким приміщенням, є протиправним та
суперечить п. 297.1 ст. 297 ПК України.

Не заслуговують на увагу й доводи
апелянта з приводу того, що 98 % площі
земельної ділянки, що належить ОСОБА_3
відноситься до природно-заповідних
земель, а тому позивач зобов»язаний
сплачувати земельний податок у розмірі
10 % від грошової оцінки землі.

Згідно витягу з технічної документації
№ 3146 від 03 серпня 2013 року, виданого
Головним управлінням Держземагенства
у м. Києві, нормативно грошова оцінка
земельної ділянки позивача становить
725 773, 49 грн.

Відповідно до ст. 274 ПК України - ставка
податку за земельні ділянки,
нормативну грошову оцінку яких
проведено, встановлюється у розмірі 1
відсотка від їх нормативної грошової
оцінки, за винятком земельних ділянок,
зазначених у ст. ст. 272, 273, 276 цього
Кодексу.

Так, рішенням Київської міської ради №
806/3381 від 19 липня 2005 року «Про
затвердження програми розвитку
зеленої зони м. Києва до 2010 року та
концепції формування зелених
насаджень в центральній частині міста»
визначені зелені зони м. Києва (дію
вказаної програми продовжено на період
2010 - 2015 років).

На підставі рішень Київської міської
ради № 592/649 від 28 грудня 2006 року та №
244/2313 від 17 вересня 2009 року Комунальному
підприємству по утриманню зелених
насаджень Дарницького району м. Києва
виданий державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою :63:103:0082) для
реконструкції, експлуатації та
обслуговування регіонального
ландшафтного парку «Партизанської
слави», який зареєстрований Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) 24 травня 2012 року за №
10-9-00067.

Згідно публічної кадастрової карти
України та листа № від 18 червня
2014 року, виданого Департаментом
земельних ресурсів Виконавчого органу
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація),
вбачається, що земельна ділянка
загальною площею 783, 71 кв.м. по АДРЕСА_2
обліковий код № 60:103:089, яка знаходиться
в користуванні ОСОБА_3 не перетинається
з земельною ділянкою з кадастровим
номером :63:103:0082, яка належить
Комунальному підприємству по
утриманню зелених насаджень
Дарницького району м. Києва (а. с. 14).

Таким чином, колегія суддів вважає
безпідставними доводи апелянта з
приводу того, що земельна ділянка
відноситься до природно-заповідних
земель, а тому спірні рішення про
нарахування земельного податку є
незаконні та підлягають скасуванню.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
серпня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Літвіна Н.М.

Судді
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 28
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
Літвіна Н. М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.