Справа № 562/2248/14-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"23" жовтня 2014 р.
Справа № 562/2248/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області на постанову Здолбунівського
районного суду Рівненської області від
"05" вересня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного
фонду України в Здолбунівському
районі Рівненської області про
перерахунок розміру пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 05 вересня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено.

Дії управління Пенсійного Фонду
України у Здолбунівському районі
Рівненської області щодо відмови
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4
згідно поданої заяви від 17 грудня 2013
року - визнано протиправними.

Зобов'язано управління Пенсійного
Фонду України у Здолбунівському районі
Рівненської області провести
перерахунок та виплату призначеної
ОСОБА_4 пенсії за віком у розмірі 90%
заробітної плати з урахуванням
матеріальної допомоги на вирішення
соціально побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення,
індексації заробітної плати за період
з 01.01.2005 р. по 31.12.2009 р. відповідно до
довідки Здолбунівського ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області від 11.12.2013 р. № 29-05-26
починаючи з 01 лютого 2014 року.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 призначено пенсію відповідно до
Закону України "Про державну службу".

17 грудня 2013 року позивачка звернулася
до відповідача з заявою про надання
інформації щодо врахуванням суми
індексації заробітної плати,
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових, які входять до
структури заробітної плати державного
службовця при нарахуванні пенсії.

З листа відповідача від 26.12.2013 року
вбачається, що ОСОБА_4 було відмовлено в
перерахунку пенсії.

Також, відповідачем повідомлено, що до
заробітку, який враховується при
обчисленні пенсії державним
службовцям не включається матеріальна
допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога на вирішення
соціально-побутових питань, індексація
доходів громадян - оскільки ці види
грошового забезпечення не є складовою
частиною заробітної плати, і не
зазначені в переліку складових
заробітної плати, передбачених
частиною другою статті 33 Закону
України "Про державну службу".

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги дійшов висновків, що
відповідач неправомірно не врахував
при призначенні пенсії позивачу усі
види грошового забезпечення згідно
наданої довідки від 11.12.2013 року про усі
складові заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком, виходячи з наступного.

Заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу (ч.1 ст.1 Закону України "Про
оплату праці").

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Згідно зі ст.41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", до виплат (доходу), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, враховуються:

- суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески;

- суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про
державну службу" (в редакції, чинній на
час призначення пенсії позивачу) на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі. За кожен
повний рік роботи понад 10 років на
державній службі пенсія збільшується
на один відсоток заробітку, але не
менше 90 відсотків заробітної плати.

Статтею 33 вказаного Закону визначено,
що заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій, доплати за ранги,
надбавки за вислугу років на державній
службі та інших надбавок. Також,
державним службовцям надається
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань та допомога
на оздоровлення, яка відповідно до
статей 1 та 2 Закону України " Про оплату
праці" входить до системи оплати праці,
а тому має бути враховано при
призначенні пенсії чи її перерахунку.

Згідно Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення" індексації
підлягають грошові доходи громадян,
одержані ними в гривнях на території
України і які не мають разового
характеру, зокрема, об'єктом індексації
є оплата праці (грошове забезпечення),
тобто заробітна плата.

Законом України "Про індексацію
грошових доходів населення"
встановлено, що індексація грошових
доходів населення проводиться за
основним місцем роботи в разі, коли
величина індексу споживчих цін
перевищила поріг індексації, який
установлюється в розмірі 101 відсотка.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони в структуру заробітної
плати.

Таким чином, доводи управління
Пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області про те, що матеріальна допомога
на оздоровлення, матеріальна допомога
на вирішення соціально-побутових
питань та суми виплат, пов'язаних з
індексацією заробітної плати
працівників, не є складовими частинами
заробітної плати та не можуть бути
враховані при обчисленні розміру його
пенсії не узгоджуються з приписами
вищезазначених Законів.

Також, є безпідставними доводи
управління Пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області про пропущення позивачем
строку звернення до суду з позовом.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини (у справах "Осман
проти Сполученого королівства" від
28.10.1998 р. та "Креуз проти Польщі" від
19.06.2001 р.) виходить з того, що реалізуючи
п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод щодо
доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух, а право на право на доступ до суду,
закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є
абсолютним: воно може бути піддане
допустимим обмеженням, оскільки
вимагає за своєю природою державного
регулювання. Держави-учасниці
користуються у цьому питанні певною
свободою розсуду.

Однак, Суд повинен прийняти в останній
інстанції рішення щодо дотримання
вимог Конвенції; він повинен
переконатись у тому, що право доступу
до суду не обмежується таким чином чи
такою мірою, що сама суть права буде
зведена нанівець. Крім того, подібне
обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1,
якщо воно не переслідує легітимної
мети та не існує розумної
пропорційності між використаними
засобами та поставленою метою (див. Prince
Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Окрім того, відповідно до ст.8 КАС
України - суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого зокрема
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

Як убачається з матеріалів справи,
позивачка не втратила право на
перерахунок пенсії у зв"язку з відмовою
у такому перерахунку в грудні 2013 року,
оскільки отримувала пенсію в меншому
розмірі і на час звернення до суду, що
свідчить про порушене право на
отримання належного розміру пенсії.

З наданих позивачкою пояснень
вбачається, що на час отримання
відповіді вона сподівалася, що
відповідач діяв правомірно, однак
після ознайомлення з практикою
розгляду вказаної категорії справ та
отримання відомостей від колишніх
колег у липні 2014 року зрозуміла про
протиправність дій відповідача, а тому
звернулася до суду з вказаним позовом
про захист порушеного права не з часу
звернення з відповідною заявою, а в
межах шестимісячного строку звернення
до суду з вказаним позовом.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог, не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 202 КАС України,
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області залишити без задоволення, а
постанову Здолбунівського районного
суду Рівненської області від "05"
вересня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,35700

3- відповідачу Управління Пенсійного
фонду України в Здолбунівському
районі Рівненської області вул.
Мазепи, 2,м.Здолбунів,Рівненська
область,35705

- ,