Справа № 2а-5626/11/0170/15
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/52290/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.
Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Совєтському районі Автономної
Республіки Крим

на постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05 березня 2012 року

у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим
(далі - УПФУ в Совєтському районі АР
Крим) до Підприємства «Трест
«Кримспецагробуд-2» про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року УПФУ в Совєтському
районі АР Крим звернулося до суду з
позовом про стягнення з Підприємства
«Трест «Кримспецагробуд-2»
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 1111,66 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 05 липня 2011 року
позов задоволено. Стягнуто з
Підприємства «Трест
«Кримспецагробуд-2» на користь УПФУ в
Совєтському районі АР Крим
заборгованість у сумі 1111,66 грн.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05 березня 2012 року скасовано
постанову суду першої інстанції та
ухвалено нове судове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі УПФУ в Совєтському
районі АР Крим порушує питання про
скасування рішення суду апеляційної
інстанції та залишення в силі рішення
суду першої інстанції. Зазначає, що
апеляційним судом порушено норми
матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу
відповідач просить залишити її без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції - без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено, що
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Відповідно до частин 8, 12 статті 9
вказаного Закону платники єдиного
внеску зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за відповідний
базовий звітний період, не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом. Єдиний внесок
підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника.

Судами встановлено, що Підприємство
«Трест «Кримспецагробуд-2»
зареєстровано в УПФУ в Совєтському
районі АР Крим як платник єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Підприємство «Трест
«Кримспецагробуд-2» подало до УПФУ в
Совєтському районі АР Крим звіт про
нарахування єдиного внеску за березень
2011 року, в якому відповідачем
самостійно задекларовано єдиний
внесок, що підлягає сплаті у сумі 1111,66
грн, проте цей внесок не сплатило.

Отже, заборгованість відповідача
перед позивачем становить 1111,66 грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог про стягнення
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, апеляційний суд
виходив з того, що відповідно до ухвали
Господарського суду АР Крим від 25
травня 2009 року у справі № 2-19/2123-2009
відносно Підприємства «Трест
«Кримспецагробуд-2» введено в дію
процедуру санації та мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

Проте, такі висновки суду апеляційної
інстанції помилкові.

Відповідно до абзацу 24 статті 1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» мораторій на
задоволення вимог кредиторів - це
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію.

Згідно із частиною 4 статті 12 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
провадження у справі про банкрутство,
про що зазначається в ухвалі
господарського суду. Протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Наведені норми регулюють
правовідносини, які виникли між
боржником і кредиторами у зв'язку з
неспроможністю боржника виконати
після настання встановленого строку
існуючі зобов'язання і спрямовані на
відновлення платоспроможності
боржника або його ліквідації з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів.

Системний аналіз вказаних норм
свідчить, що з порушенням провадження у
справі про банкрутство не пов'язується
завершення діяльності боржника, він
має право укладати договори та вчиняти
інші правочини, у зв'язку з чим у нього
виникають права та обов'язки, виконання
яких забезпечується на загальних
засадах, а отже дія мораторію
поширюється лише на задоволення вимог
конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних
кредиторів, то за цими зобов'язаннями,
згідно із загальними правилами,
нараховуються неустойка (штраф, пеня),
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), в тому числі
єдиного внеску відповідно до Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що суму заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування має
бути стягнута з відповідача на користь
позивача.

Відповідно до статті 226 КАС України суд
касаційної інстанції має скасувати
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Враховуючи наведене, рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню,
а рішення суду першої інстанції
залишенню в силі.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим
задовольнити.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05 березня 2012 року скасувати, а
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 05
липня 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський М.І.
Мойсюк