Справа № 810/4815/14
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 жовтня 2014 року 810/4815/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання
технічними засобами та ведення журналу
забезпечував секретар судового
засідання Луценко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті у Київській
області про визнання протиправною та
скасування постанови про накладення
штрафу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до Управління
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті у Київській
області про визнання протиправним та
скасування постанови від 10.07.2014 № 048078,
згідно з якою на позивача накладено
адміністративно-господарський штраф у
сумі 1700,00 грн. за порушення статті 39
Закону України "Про автомобільний
транспорт", що виявилось у наданні
послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що має усі необхідні
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення
автомобільним транспортом. Посадові
особи контролюючого органу перевірку
транспортного засобу позивача не
проводили, акт перевірки містить
неправдиві відомості про відмову водія
представити документи для перевірки,
про відсутність у позивача (не
оформлення) таких документів, адже у
день, що зазначений в акті як день
перевірки, до транспортного засобу
позивача жодна з посадових осіб
відповідача для здійснення перевірки
не з'являлась, вимог щодо пред'явленя
документів не заявляла. Позивач також
стверджував, що акт перевірки йому в
установленому порядку не надсилався,
його не було викликано до
Укртрансінспекції для розгляду справи
про правопорушення на автомобільному
транспорті, а про притягнення його до
адміністративно-господарської
відповідальності він дізнався лише
отримавши постанову про накладення
штрафу.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач позову не визнав, в
обґрунтування заперечень зазначив, що
вважає постанову про застосування до
позивача
адміністративно-господарських санкцій
законною і обґрунтованою, просив суд
відмовити в задоволені позову.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем,
основним видом діяльності якого є
надання послуг з перевезення пасажирів
і небезпечних вантажів автомобільним
транспортом.

У матеріалах справи наявний акт від
14.05.2014 № 004367, відповідно до якого 14
травня 2014 року о 10 год. 50 хв. посадові
особи Управління Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті у Київській області
здійснили перевірку транспортного
засобу позивача (автобус марки IVAN A07,
реєстраційний номер НОМЕР_1) на предмет
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом.

Як убачається з акта перевірки, позивач
надавав послуги з регулярних
пасажирських перевезень за маршрутом
«Переяслав-Хмельницький АС - Ковалин».
Такий висновок зроблено на підставі
трафарету з назвою маршруту на
лобовому склі транспортного засобу.
Водій автобуса (прізвище в акті не
зазначено), не надав державному
інспектору документ, що посвідчує
особу водія та інші документи
(ліцензійну картку, схему маршруту,
таблицю вартості проїзду,
квитково-касовий лист), на підставі
яких виконуються пасажирські
перевезення, чим порушив вимоги статті
39 Закону України «Про автомобільний
транспорт».

За результатами перевірки Управлінням
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті у Київській
області прийнято постанову від 10.07.2014 №
048078, згідно з якою на позивача
накладено
адміністративно-господарський штраф у
сумі 1700,00 грн. за порушення вимог статті
39 Закону України «Про автомобільний
транспорт».

Позивач заявив суду, що має усі
необхідні документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення
автомобільним транспортом, та надав
суду їх копії, а саме: ліцензію на
надання послуг з перевезення пасажирів
автомобільним транспортом, ліцензійну
картку, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, протокол перевірки технічного
стану транспортного засобу, паспорт
автобусного маршруту регулярних
перевезень «Переяслав-Хмельницький АС
- Ковалин», схему маршруту та його
характеристику, розклад руху, графік
режиму праці та відпочинку водіїв,
таблицю вартості проїзду, акт
відповідності паспорту маршруту.

Позивач також пояснив, що усі водії
мають необхідний пакет документів і
проінструктовані щодо обов'язку
представляти такі документи посадовим
особам Укртрансінспекції у випадку
проведення перевірки.

Однак, факт проведення перевірки його
транспортного засобу 14 травня 2014 року
позивач заперечував. Позивач також
повідомив, що у цей день до
транспортного засобу позивача жодна з
посадових осіб відповідача для
здійснення перевірки не входила,
жодних вимог водію не заявляла.

Представлене відповідачем і оглянуте
судом фото не доводить факту
проведення перевірки, адже зображення
містить лише фронтальне фото автобусу
позивача, відсутні відомості про дату і
місце проведення фотозйомки.

Жодних доказів на підтвердження
процесу перевірки та відмови водія
надати документи, окрім акта перевірки,
складеного самими ж посадовими особами
відповідача без участі сторонніх осіб
чи свідків, суду не надано. В акті
відсутні відомості про особу водія.
Жодних доказів, які б фіксували
відсутність у позивача документів, на
підставі яких виконуються пасажирські
перевезення автомобільним
транспортом, відповідач суду також не
представив.

Відповідач також не представив суду
жодних доказів на підтвердження факту
надсилання позивачу копії акта
перевірки та виклику його для розгляду
справи про правопорушення на
автомобільному транспорті .

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
добросовісно; розсудливо; з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення тощо.

В силу статей 11,71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
але в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даній справі відповідачем до
доведено факту проведення перевірки,
вчинення позивачем правопорушення на
автомобільному транспорті, надсилання
акта перевірки позивачу та виклику
його для участі в розгляді справи про
правопорушення на автомобільному
транспорті.

Висновок посадових осіб відповідача
про відсутність у позивача документів,
на підставі яких виконуються
пасажирські перевезення автомобільним
транспортом, спростовний позивачем у
судовому засіданні.

Таким чином, твердження відповідача
про порушення позивачем вимог статті 39
Закону України «Про автомобільний
транспорт» є безпідставними, а
постанова від 10.07.2014 № 048078 про
накладення на позивача
адміністративно-господарського штрафу
у сумі 1700,00 грн. підлягає скасуванню.

За наведених обставин позов підлягає
задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір. Доказів
понесення інших судових витрат позивач
суду не надав. Таким чином, судові
витрати по сплаті судового збору
підлягають присудженню з державного
бюджету на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Управління Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті у Київській
області від 10.07.2014 № 048078, згідно з якою
на ОСОБА_1 накладено
адміністративно-господарський штраф у
сумі 1700,00 грн. за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі
182 (сто вісімдесят дві) гривень 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - "21" жовтня 2014 р.