Справа № 810/2200/14
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року 810/2200/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лисенко В.І.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Управління пенсійного
фонду України у Києво-Святошинському
районі

Київської області

до відкритого акціонерного
товариства "Іскра"

про стягнення заборгованості
з відшкодування витрат на виплату

та доставку пенсій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України у
Києво-Святошинському районі Київської
області з позовом до відкритого
акціонерного товариства "Іскра" про
стягнення заборгованості з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій за період з грудня 2013
по січень 2014 року у розмірі
47515,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ВАТ
«Іскра» має перед позивачем
заборгованість з фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів «а»
та «б» - «з» статті 13 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» за грудень 2013 та січень
2014 у розмірі 47515,93 грн.

Територіальні органи Пенсійного фонду
України в силу закону здійснюють
функції з контролю за правильністю,
повнотою нарахування і своєчасністю
сплати страхувальниками внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а також стягнення
заборгованості за страховими внесками,
тому позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
сум вищезазначеної заборгованості.

Відповідач проти позову заперечував з
підстав, викладених у письмових
запереченнях. Стверджував, що ним
самостійно частково погашено суму
заборгованості у розмірі 8397,85 грн.
Проте, наголосив, що заборгованість по
гр. ОСОБА_1 підприємство відшкодовувати
не має наміру, оскільки будь-які
розрахунки за попередні періоди на
підприємство не надсилались, що є
порушенням процедури визначення та
надіслання розрахунків, яку
встановлено в Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України. Крім того зазначив, що у нього
не має обов'язку перед відповідачем по
відшкодуванню витрат гр. ОСОБА_2,
оскільки вказана громадянка досягла
пенсійного віку відповідно до вимог
Закону України " Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Зазначив, що дані
обставини встановлені постановою КОАС
від 07.08.2824/14 у справі №810/2824/14.

У судове засідання сторони,
повідомлені належним чином про дату,
час та місце судового засідання, не
з'явились. Через канцелярію суду від
них надійшли клопотання про розгляд
справи за їх відсутності у порядку
письмового провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку
розглядати справу в порядку письмового
провадження за наявними у матеріалах
справи доказами, відповідно до частини
четвертої статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з таких
підстав.

Відкрите акціонерне товариство "Іскра"
є юридичною особою, яке перебуває на
обліку в органах Пенсійного фонду з
01.01.1991 року (а.с.11).

Як убачається з матеріалів справи,
працівникам підприємства ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були
призначені пенсії на пільгових умовах
за списком №1 та №2. За період із грудня
2013 по січень 2014 року позивач поніс
витрати на їх виплату та доставку у
розмірі 47515,93 грн.

Із розрахунку фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів «а»
та «б» - «з» статті 13 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», за грудень 2013 року
відповідач мав відшкодувати такі суми:
за списком №1 по ОСОБА_7 у розмірі - 1858,99
грн; за списком №1 по ОСОБА_8 - 1291,88 грн;
за списком №2 по ОСОБА_11 - 706,87 грн; за
списком №2 по ОСОБА_4 - 971,45 грн; за
списком №2 по ОСОБА_10 - 1050,91 грн; за
списком №2 по ОСОБА_5 - 937,62 грн.

Загальна сума, що підлягає
відшкодуванню за грудень 2013 року
позивачем вказана у розмірі 3631,54
грн.(а.с. 16)

Як убачається із платіжного доручення
№45 від 23.12.2013, відповідачем було
сплачено розмір витрат за грудень 2013
року у розмірі 7309,81 грн. (пояснюється
помилкою бугалтера, у звязку з чим була
здійснена переплата у розмірі 3678,27 грн.
(а.с. 46).

При цьому, позивач незрозуміло чому
вказує суму проплати у розрахунку суми
позову, доданого до позовної заяви, у
розмірі 2590,85 грн., та встановлює, що
заборгованість за грудень 2013 року у
відповідача існує у розмірі 1040,69 грн.
(а.с. 4).

Із розрахунку фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів «а»
та «б» - «з» статті 13 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», за січень 2014 року
відповідач мав відшкодувати такі суми:
за списком №1 по ОСОБА_7 у розмірі - 846,13
грн; за списком №1 по ОСОБА_8 - 1356,52 грн;
за списком №2 по ОСОБА_11 - 706,87 грн; за
списком №2 по ОСОБА_4 - 971,45 грн; за
списком №2 по ОСОБА_10 - 1050,91 грн; за
списком №2 по ОСОБА_5 - 937,62 грн; за
списком №2 по ОСОБА_3 - 3,74 грн; за списком
№2 по ОСОБА_1 - 1049,00 грн. (а.с.17).

Загальна сума, що підлягає
відшкодуванню за січень 2014 року
становить 47255,63 грн. з урахуванням
недоїмки за попередній рік по гр.
ОСОБА_12 у розмірі 41755,66грн. (а.с.17-18).

При цьому, у розрахунку суми позову,
доданого до позовної заяви, позивач
вказує, що заборгованість за січень 2014
року у відповідача становить 47515,93 грн.
(а.с. 4).

У січні відповідачем було сплачено
суму витрат за січень у розмірі 4719,58
грн., що підтверджується платіжним
дорученням від 31.01.2014 №3 (а.с.47).

Судом встановлено, що за січень 2014 року
з урахуванням переплати за грудень 2013
року, відповідачем сплачено суму 8397,85
грн.

Заборгованість відповідача за січень
2014 року становить 38857,78 грн.

Зокрема, відповідач вказує, що ним не
відшкодовувалась заборгованість з
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій по гр. ОСОБА_1 за
попередній рік.

При цьому, у розрахунках за лютий 2014
року позивач чомусь вказує вже
переплату по вказаній громадянці у 17380,
00 грн. (а.с.50).

Наведене свідчить про той факт, що
посадові особи пенсійного фонду у
своїх розрахунках вказують дані, які не
відповідають дійсності. Будь-яких
обгрунтованих пояснень з цього приводу
суду надано не було.

Суд звертає увагу, що у вказаній справі
за клопотанням відповідача було
зупинено провадження до отримання від
сторін звірки розрахунків за спірні
періоди з ВАТ "Іскра". Проте, протягом
достатнього часу пенсійний орган так і
не надав до суду будь-яких актів звірки,
з яких би убачалась загальна сума
заборгованості, дати погашення
заборгованості та фактичні витрати,
які поніс пенсійний фонд.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
доказами.

Позивач в позовній заяві вказує, що
сума заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій у розмірі 47515,93 грн. відповідачем
самостійно сплачена не була.

Вважаючи, що відповідач несплатою
страхових внесків до Пенсійного фонду
позбавляє позивача можливості
належним чином здійснювати реалізацію
державної політики у сфері пенсійного
забезпечення, позивач звернувся з
даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначались
Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон України від
09.07.2003 № 1058-ІV), зокрема: принципи та
структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками тощо.

Крім того, правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначаються
Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України від 09.07.2003
№1058-ІV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи, визначено,
зокрема підпунктами "б"- "з" частини
першої статті 13 Закону України від
05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення".

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV "Прикінцеві положення"
Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що вказаним
особам пенсії призначаються за нормами
цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (статті 27 та 28).

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" підприємства зобов'язані
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", до
досягнення працівниками
загальновстановленого пенсійного
віку. Витрати відшкодовують
підприємства незалежно від форми
власності та господарювання. Якщо
особа має стаж, що дає право на
призначення цих пенсій на кількох
підприємствах, витрати покриваються
цими підприємствами пропорційно стажу
роботи. При цьому стаж роботи на
останньому підприємстві враховується
для визначення частки в повному
розмірі, а з попередніх місць роботи
він додається до стажу, необхідного для
призначення пенсії на пільгових
умовах.

Як убачається із матеріалів справи, а
саме із довідки від 05.03.2010, ОСОБА_1
працювала на Боярському
машинобудівному заводі «Іскра»
травильником з 16.09.1980 року до 13.10.1981 року
та гальваніком з 13.10.1981 до 21.10.1993 і
виконувала роботу по покриттю деталей
гальванічним способом,
електрохімічною та хімічною
поліровкою. Зазначені професії
включені до списку №2, які дають право
на пільгове пенсійне забезпечення.

Розпорядженням Управління пенсійного
фонду України у Києво - Святошинському
районі №190228 від 21.06.2010 із 26.02.2010, по
досягненню ОСОБА_1 49-го віку, їй була
призначена пенсія за віком на
пільгових умовах довічно відповідно до
ЗУ « Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Протягом 2010 року підприємство
відшкодовувало позивачу витрати на
виплату та доставку пільгової пенсії
зазначеній особі на підставі
розрахунків, що підтверджується
наданими платіжними дорученнями та
розрахунками за кожний місяць (а.с. 62-78).

У той же час, як убачається з розрахунку
позивача за січень 2014 року, у
відповідача існує заборгованість по
гр. ОСОБА_1 у розмірі 41755,66 за попередній
рік.

ВАТ "Іскра " вказує, що починаючи з 2011
року позивачем, всупереч положенням
Інструкції, не надсилалось на їх адресу
будь-яких розрахунків, а відтак,
товариство не зобовязано
відшкодовувати суму заборгованості по
вказаним витратам.

Суд вважає обґрунтованими посилання
представника відповідача на порушення
посадовими особами Управління
Пенсійного фонду України у Києво -
Святошинському районі Київської
області процедури надіслання
розрахунків по відшкодуванню витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій, з
огляду на наступне.

Так, порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції Пенсійний фонд
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, які надсилає
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій, визначає
розмір сум до відшкодування на
поточний рік.

Це означає, що витрати Пенсійного фонду
України на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюються щомісячно, тому мають
періодичний характер. В залежності від
певних обставин (досягнення
пенсіонером пенсійного віку, появлення
нових пенсіонерів, зміна розміру
пенсії внаслідок надбавок, доплат тощо)
розмір зобов'язань страхувальників з
відшкодування витрат Пенсійного фонду
кожного місяця може змінюватися, а тому
ці зобов'язання мають обліковуватися
окремо.

При цьому, даною Інстукцією не
передбачено визначення суми витрат на
виплату та доставку пенсій за декілька
років єдиним платежем в одному
розрахунку.

Як убачається з розрахунку суми
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгової пенсії, за
відповідачем рахується заборгованість
у розмірі 41755,66 грн., при цьому, в
розрахунку не вказано за який період
виникла заборгованість.

Наявні матеріали справи дають суду
підстави вважати, що сума
заборгованості, визначена позивачем в
розрахунку витрат по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгової пенсії у розмірі
41755,66 грн. є сумою недоїмки, яка
утворилась з 01.01.2011, а не сумою боргу за
період з 01.01.2014 по 27.01.2014, як то вказує
позивач у позовній заяві.

Будь -яких доказів на підтвердження
надсилання відповідачу розрахунків по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгової пенсії,
виплаченої пенсіонеру ОСОБА_1,
Управлінням не надано.

Тобто, заборгованість з відшкодування
фактичних витрат у розмірі 41755,66 грн.
утворилась у зв'язку з неналежним
виконанням посадовими особами
позивача покладених на них обов'язків
через порушення процедури надіслання
відповідачу розрахунків, на підставі
яких здійснюється виплата пенсій.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З урахуванням того, що заборгованість з
відшкодування фактичних витрат у
розмірі 41755,66 грн. утворилась у ВАТ
"Іскра" у зв'язку з не надсиланням
відповідачу відповідних розрахунків
починаючи з 01.01.2011, тобто, з вини
позивача, та беручи до уваги часткову
самостійну погашеність боргу
відповідачем, суд не вбачає підстав для
стягнення з підприємства даних витрат.

При цьому, суд звертає увагу, що
розрахунки витрат по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгової пенсії позивача
містять суттєві неточності, а тому суду
не вдається за можливе самостійно
визначити суму недоїмки на день
розгляду справи. А відтак, позовні
вимоги Управління Пенсійного фонду
України у Києво - Святошинському районі
Київської області є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідач не надав суду доказів
понесення судових витрат, тому судові
витрати присудженню з державного
бюджету на його користь не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лисенко В.І.