Справа № 823/2751/14
Суддя: Т.М. Чубар
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Черкаси

27 жовтня 2014 року
Справа № 823/2751/14

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Чубар Т.М.,

при секретарі - Шепель А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області про визнання дій
протиправними,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_1, в якому просить визнати
протиправними дії інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Черкаській області в
частині зазначення в акті перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
11.03.2014р. по АДРЕСА_1 «…візуально було
встановлено, що проводились будівельні
роботи щодо сараю-гаражу (літ.Б),
внаслідок чого частина конструкції
сараю знаходиться на земельній ділянці
ОСОБА_2, а саме на 1,2 м шириною та на 14,2 м
довжиною, що є порушенням п. 325 ДБН 360-92**
«Планування і забудова міських і
сільських поселень».

Ухвалою Черкаського окружного
адміністративного суду від 13.10.2014р.
відкрито провадження в
адміністративній справі № 823/2751/14 за
позовом ОСОБА_1 до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області про визнання дій
протиправними.

Представник позивача, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
направив клопотання, в якому просить
суд провести засідання без його участі.

Представник відповідача, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду справи, в
судове засідання не з'явився, про
причину своєї неявки не повідомив,
заперечення на позов не надав.

Вивчивши матеріали адміністративної
справи суд вважає, що дана справа не
підвідомча Черкаському окружному
адміністративному суду, а заявлений
позов не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
справою адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією з сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду спір,
який виник між двома (кількома)
конкретними суб'єктами суспільства
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти відповідно зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

Згідно із п. 1 ч. 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Рішенням в розумінні статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
є офіційний письмовий документ
державного чи іншого органу (посадової
особи), виданий в межах його
компетенції, визначеної законом, який
має точно визначені зовнішні
реквізити, породжує певні правові
наслідки, створює юридичний стан,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин, має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин та поширює свою чинність на
певний час, територію, коло суб'єктів.

Акт перевірки не є рішенням суб'єкта
владних повноважень у розумінні статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України, не зумовлює
виникнення будь-яких прав і обов'язків
для осіб, робота (діяльність) яких
перевірялася, тому його висновки не
можуть бути предметом спору.
Відсутність спірних відносин, в свою
чергу, виключає можливість звернення
до суду, оскільки відсутнє право, що
підлягає судовому захисту. Акт
перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені суб'єктом
владних повноважень порушення вимог
чинного законодавства фізичними чи
юридичними особами, документом, на
підставі якого приймається відповідне
рішення суб'єкта владних повноважень, а
тому оцінка акта, в тому числі й оцінка
дій службових осіб суб'єкта владних
повноважень щодо його складання,
викладення у ньому висновків
перевірки, може бути надана судом при
вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі такого
акта.

Діями в розумінні статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
є активна поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
права, свободи та інтереси фізичних та
юридичних осіб.

З огляду на зазначені приписи справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду спір щодо
оскарження рішення суб'єкта владних
повноважень, прийнятого на підставі
акту перевірки суб'єкта владних
повноважень.

Натомість дії по викладенню в акті
перевірки фактів порушень чинного
законодавства не створюють правових
наслідків для осіб, відносно яких
проведено перевірку, у формі прав чи
обов'язків (їх зміну чи припинення), а
отже не містять обов'язкових ознак дій
суб'єкта владних повноважень, які
підлягають оскарженню в суді і не
можуть бути предметом спору.

Відповідно до ч. 2 статті 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі. Отже, суди розглядають
виключно спори, які виникають між
учасниками певних правовідносин.
Виходячи з наведеного, відсутність
правовідносин виключає можливість
звернення до суду, оскільки відсутнє
право, що підлягає судовому захисту.

Відтак, суд не повинен розглядати
справу в тому разі, якщо пред'явлені
позивачем вимоги не випливають із
певних правовідносин, а отже, не
відносяться до судової юрисдикції.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до ч. 1 статті 7 Закону
України «Про судовий збір» № 3674-VI від
08.07.2011р. сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі:
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом;
повернення заяви або скарги; відмови у
відкритті провадження у справі;
залишення заяви або скарги без
розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням);
закриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 157, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, п. 5 ч. 1 статті 7 Закону України
«Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в
адміністративній справі № 823/2751/14 за
позовом ОСОБА_1 до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області про визнання дій
протиправними.

Повернути ОСОБА_1 73 (сімдесят три) грн. 08
коп. судового збору.

Ухвала набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. Якщо ухвалу було
постановлено у письмовому провадженні
або без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Т.М. Чубар