Справа № 818/1054/14
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 р.Справа № 818/1054/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представників відповідача: Пасеки В.Є.,
Омельянюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Північно-Східного
територіального управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
10.06.2014р. по справі № 818/1054/14

за позовом Сумського обласного
військового комісаріату

до Північно-Східного
територіального управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю

про визнання неправомірними та
скасування вимог,

ВСТАНОВИЛА:

Сумський обласний військовий
комісаріат (далі по тексту - позивач),
звернувся до Сумського окружного
адміністративного суду з позовом до
Північно-Східного територіального
управління внутрішнього аудиту та
фінансового контролю (далі по тексту -
відповідач), в якому, з урахуванням
уточнень, просить суд:

- визнати неправомірною та скасувати
вимогу північно-східного
територіального управління
внутрішнього аудиту та контролю,
викладені в аудиторському звіті від
07.02.2014 р. № 234/1/31/6 про результати
внутрішнього аудиту
фінансово-господарської діяльності
Сумського обласного військового
комісаріату за період з 29.08.2011 р. по
09.01.2014 р. щодо відшкодування суми
компенсації утриманого податку з
доходів фізичних осіб в сумі 98453,93 грн.

- визнати неправомірними та скасувати
вимоги абзацу 3 пункту 2 розділу 3
"Аудиторський звіт" до аудиторського
звіту про результати внутрішнього
аудиту фінансово-господарської
діяльності Сумського обласного
військового комісаріату за період з
29.08.2011 р. по 09.01.2014 р. від 07.02.2014 р. № 234/1/31/6
щодо неправомірного відшкодування
податку з доходів фізичних осіб на суму
98453,93 грн.

- визнати неправомірною та скасувати
вимогу, викладену у висновку
Північно-Східного територіального
управління внутрішнього аудиту та
фінансового контролю на коментарі від
25.02.2014р. №697 до аудиторського звіту від
07.02.2014р. №234/1/31/6, які затверджені 06.03.2014р.
начальником Північно-Східного
територіального управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю полковником Чередниченком
О.П. щодо виконання (впровадження)
рекомендацій вказаного аудиторського
звіту.

Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014 року
закрито провадження у справі за
позовом Сумського обласного
військового комісаріату до
північно-східного територіального
управління внутрішнього аудиту та
контролю в частині позовних вимог про
визнання неправомірним та скасування
вимоги північно-східного
територіального управління
внутрішнього аудиту та контролю,
викладені в аудиторському звіті від
07.02.2014 р. № 234/1/31/6 про результати
внутрішнього аудиту
фінансово-господарської діяльності
Сумського обласного військового
комісаріату за період з 29.08.2011 р. по
09.01.2014 р. щодо відшкодування суми
компенсації утриманого податку з
доходів фізичних осіб в сумі 98453,93 грн.
та в частині визнання неправомірним та
скасування вимог абзацу 3 пункту 2
розділу 3 "Аудиторський звіт" до
аудиторського звіту про результати
внутрішнього аудиту
фінансово-господарської діяльності
Сумського обласного військового
комісаріату за період з 29.08.2011 р. по
09.01.2014 р. від 07.02.2014 р. № 234/1/31/6 щодо
неправомірного відшкодування податку
з доходів фізичних осіб на суму 98453,93
грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014 року
адміністративний позов Сумського
обласного військового комісаріату до
Північно-Східного територіального
управління внутрішнього аудиту та
контролю про визнання неправомірними
та скасування вимог - задоволено.

Визнано неправомірною вимогу про
зобов'язання Сумського обласного
військового комісаріату виконати п. 2
розділу IV рекомендацій аудиторського
звіту від 07.02.2014 р. № 234/1/31/6 про
прийняття рішення щодо відшкодування
суми компенсації утриманого податку з
доходів фізичних осіб в сумі 98453,93 грн.,
викладену у висновку Північно-Східного
територіального управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю від 25.02.2014 р. № 697 на коментарі
до аудиторського звіту від 07.02.2014 р.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Сумського обласного
військового комісаріату, сплачений
судовий збір в розмірі 24,36 грн.

Відповідач, не погодившись із вказаною
постановою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови норм
матеріального та процесуального права,
просив суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
10.06.2014 року по справі №818/1054/14 та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити у
повному обсязі або закрити провадження
у справі.

В апеляційній скарзі, а також його
представники у судовому засіданні,
зазначили, що відповідач не є органом,
який має право висувати вимоги.
Пояснив, що Управління не входило та не
входить до складу державної контрольно
- ревізійної служби (державного
фінансового контролю), та на нього не
розповсюджуються повноваження органів
державної контрольно-ревізійної
служби (державного фінансового
контролю). Зазначив, що Управління є
бюджетною установою, яка
підпорядкована Департаменту
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю Міністерства оборони України
і належить до сфери управління
Міністерства оборони України. Вказує
на відсутність в даному випадку
предмету спору. Вважає, що констатуючою
частиною аудиторського звіту є
"Рекомендації" Управління, які не
являються вимогами, а є лише
рекомендаціями (пропозиціями) для
керівника підконтрольного об'єкту і
суди не можуть вирішувати питання про
їх скасування, а будь-які вимоги на
адресу позивача не
направлялись.Стверджує, що висновки
Управління від 06.03.2014 року, які просить
скасувати позивач, фактично є лише
відповіддю на лист (коментарі до
аудиторського звіту) позивача. Вказав
на те, що ані аудиторський звіт
Управління, ані висновки на надані до
нього коментарі неможливо вважати його
рішенням, дією чи бездіяльністю, які
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин, оскільки
вони носять виключно рекомендаційний
та консультативний характер, а відтак
не є рішеннями суб'єкта владних
повноважень в розумінні пункту 1
частини другої статті 17 КАС України.
Отже, вважає, висновки на коментарі
жодним чином не порушують права,
свободи та інтереси позивача, оскільки
фактично являються лише відповіддю на
коментарі до аудиторського звіту та
мають на меті загострити увагу
керівника підконтрольного суб'єкта на
положеннях, змісті та рекомендаціях
аудиторського звіту з метою прийняття
керівником відповідного рішення (згоди
або не згоди).

Позивач, у надісланих запереченнях,
додаткових запереченнях та додаткових
поясненнях, просив суд апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін, справу розглянути за відсутності
його представника.

Зазначив, що відповідачем було
проведено дослідження окремих питань
фінансово-господарської діяльності
позивача. Вказав на те, що за висновками
аудиторського звіту та рекомендацій,
підготовлених за результатами
аудиторського звіту на сторінці 27
зазначено - вжити заходи щодо
відшкодування суми компенсації
утриманого податку з доходів фізичних
осіб в сумі 98453,93 грн. Вважає, що лист
державної податкової служби України
від 02.08.2012 року № 10980/5/17-1116 на запит
Департаменту фінансів Міністерства
оборони України від 03.07.2013 року №
248/3/9/1158 є таким, що не відповідає
вимогам діючого законодавства.
Стверджує, що розмір допомоги, а також
сума ПДФО з вимогою про проведення її
компенсації вказані у розпорядженні
Департаменту фінансів МО України, а
посадові особи Сумського ОВК,
відповідальні за стан
фінансово-господарської діяльності
установи, не уповноважені надавати
експертну чи правову оцінку
розпорядженням, чи іншим нормативним
актам, зменшувати суми виплат, які
визначені та цільово профінансовані
забезпечуючим фінансовим органом на
виконання рішень органів виконавчої
влади. Зокрема, звертає увагу на те, що
звільнені військовослужбовці на
момент набуття права на допомогу
виконували військовий обов'язок і на
них поширювалася дія п. 168.5 ст. 168
Податкового кодексу України, а
несвоєчасна виплата грошової допомоги
відбулася не з їхньої вини. Вказав на
те, що невиконання Сумським ОВК
аудиторського звіту в частині
відшкодування суми компенсації
утриманого податку з доходів фізичних
осіб в сумі 98453,93 гривень може призвести
до реалізації результатів
аудиторських завдань, визначених
розділом X Порядку проведення
внутрішнього аудиту підрозділами
Служби внутрішнього аудиту Збройних
сил України, який затверджено наказом
Міністра оборони України від 14.11.2012 №753.
Таким чином, вважає, що рекомендації в
даному випадку носять характер вимоги
і підлягають виконанню, а в разі
невиконання настають певні наслідки, у
зв`язку з чим, стверджує про порушення
відповідачем прийнятою вимогою
законних прав та інтересів позивача.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи,
що позивач по справі належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, а також наявне в
матеріалах справи клопотання про
розгляд справи у його відсутність,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути адміністративну справу без
участі представника позивача.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників відповідача,
перевіривши в межах апеляційної скарги
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 09 січня 2014 року по 07 лютого 2014 року
аудиторською групою Північно-Східного
територіального управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю було проведено дослідження
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Сумського ОВК, за результатами якого
складено аудиторський звіт від 07.02.2014
року №3234/1/31/6 (а.с. 119-166).

Під час аудиторського дослідження
встановлено, що 17-ти колишнім
військовослужбовцям було виплачено
грошове забезпечення та компенсовано
утриманий з нього податок з доходів
фізичних осіб вже після дня виключення
їх із списків особового складу
Сумського обласного військового
комісаріату. При цьому, фінансові
зобов'язання реєструвались у державній
казначейській службі після звільнення
військовослужбовців, в день проведення
розрахунків.

В зв`язку з чим відповідачем зроблено
висновок про те що податок з доходів
фізичних осіб на загальну суму 98453,93
грн. був відшкодований з порушенням
вимог чинного законодавства України,
оскільки відшкодування вказаного
податку громадянам України, які не
відносяться до категорії громадян, про
яких іде мова у ст.168 Податкового
кодексу України (не
військовослужбовці), чинним
законодавством не передбачено. Також в
зазначеному звіті відповідачем було
рекомендовано позивачу в термін до
04.03.2014 року прийняти рішення щодо
відшкодування суми компенсації
утриманого податку з доходів фізичних
осіб в сумі 98453,93 грн.

Не погоджуючись із вказаними
висновками аудиторського звіту
Сумським ОВК 25.02.2014 за №697 були
направлені до Північно-Східного
територіального управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю відповідні коментарі
(а.с.210-211). Висновком на зазначені
коментарі, затвердженим начальником
Північно - Східного територіального
управління внутрішнього аудиту та
фінансового контролю 06.03.2014 р.,
встановлено, що рекомендації внесені в
аудиторській звіт підлягають
виконанню (а.с. 178-179).

Не погодившись з вимогами відповідача
позивач звернувся до суду з даним
позовом про визнання їх неправомірними
та скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач при винесенні вимоги про
зобов'язання Сумського обласного
військового комісаріату виконати п. 2
розділу IV рекомендацій аудиторського
звіту від 07.02.2014 р. № 234/1/31/6 про
прийняття рішення щодо відшкодування
суми компенсації утриманого податку з
доходів фізичних осіб в сумі 98453,93 грн.,
викладеної у висновку
Північно-Східного територіального
управління внутрішнього аудиту та
фінансового контролю від 25.02.2014 р. № 697
на коментарі до аудиторського звіту
від 07.02.2014 р., діяв не в межах наданих
повноважень та не у спосіб,
передбачений Конституцією та Законами
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Основні засади державної політики у
сфері соціального захисту
військовослужбовців та членів їх сімей
визначаються Законом України "Про
соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" від 20.12.1991 року №2011 -XII (далі -
Закон №2011 -XII).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011-XII,
держава гарантує військовослужбовцям
достатнє матеріальне, грошове та інші
види забезпечення в обсязі, що
відповідає умовам військової служби,
стимулює закріплення кваліфікованих
військових кадрів.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону №2011-XII, до складу
грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим
званням; щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премія), одноразові додаткові
види грошового забезпечення.

Відповідно до п.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ,
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, які звільняються зі
служби за станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби. У разі
звільнення з військової служби за
віком, у зв'язку із скороченням штатів
або проведенням організаційних
заходів, закінченням строку контракту,
у зв'язку з безпосереднім
підпорядкуванням близькій особі,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
років і більше. Військовослужбовцям
при звільненні з військової служби за
власним бажанням, через сімейні
обставини або інші поважні причини,
перелік яких визначається Кабінетом
Міністрів України, які мають вислугу 10
років і більше виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 25 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 168.5 ст. 168 Податкового кодексу
України визначено, що суми податку на
доходи фізичних осіб, що утримуються з
грошового забезпечення, грошових
винагород та інших виплат, одержаних
військовослужбовцями, особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, Державної
кримінально-виконавчої служби України,
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації України,
державної пожежної охорони, органів і
підрозділів цивільного захисту,
податкової міліції у зв'язку з
виконанням обов'язків несення служби,
спрямовуються виключно на виплату
рівноцінної та повної компенсації
втрат доходів цієї категорії громадян.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи, 17
особам (перелік яких зазначено у
додатку до аудиторського звіту (а.с.9)
позивачем виплачувалась вихідна
допомога при звільненні відповідно до
ст.15 Закону №2011-ХІІ, при цьому
утриманий податок з доходів фізичних
осіб у відповідному розмірі був
компенсований, що підтверджуються
витягами з наказів та документами
бухгалтерського обліку (а.с. 10 - 97).

Колегія суддів зазначає, що вихідна
допомога при звільненні є складовою
частиною грошового забезпечення, яке
виплачується військовослужбовцям у
зв'язку з виконанням обов'язків несення
служби. Крім того, звільнені
військовослужбовці на момент набуття
права на допомогу виконували
військовий обов'язок і на них
поширювалася дія п.168.5 ст.168 Податкового
кодексу України.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що критерієм для
визначення питання компенсації
утриманого податку з доходів фізичних
осіб в даному випадку є ідентифікація
виплаченого доходу як грошового
забезпечення в зв`язку з виконанням
обов`язків несення служби. При цьому, що
у разі якщо виплачені суми є сумами
грошового забезпечення, то компенсація
утриманого з них податку повинна
здійснюватись незалежно від того чи
вони здійснені в день звільнення чи
пізніше. Несвоєчасна виплата (не в день
звільнення) позивачем належного
визначеним особам грошового
забезпечення не повинна позбавляти
останніх передбаченого законодавством
права на компенсацію утриманого
податку з доходів фізичних осіб.

За таких обставин, колегія судів вважає
що висновки відповідача, про те що
податок з доходів фізичних осіб на
загальну суму 98453,93 грн. був
відшкодований з порушенням вимог
чинного законодавства України є
безпідставним.

Щодо доводів відповідача про
необхідність закриття провадження у
справі, у зв`язку з відсутнім предметом
спору, колегія суддів зазначає
наступне.

Частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) передбачено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України,
справа адміністративної юрисдикції
(далі - адміністративна справа) -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, втому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно п.6 ч.1 ст.3 КАС України,
адміністративний позов - це звернення
до адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів у публічно -
правових відносинах.

Згідно з п.7 ч.1 ст.3 КАС України, суб'єкт
владних повноважень - орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України,
компетенція адміністративних судів
поширюється, зокрема, на спори фізичних
чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно - правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Основні вимоги організації і
функціонування підрозділів
внутрішнього аудиту визначені
Бюджетним кодексом України, Порядком
утворення структурних підрозділів
внутрішнього аудиту та проведення
такого аудиту в міністерствах, інших
центральних органах виконавчої влади,
їх територіальних органах та бюджетних
установах, які належать до сфери
управління міністерств, інших
центральних органів виконавчої влади
(далі - Порядок), затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.09.2011 року № 1001, Стандартами
внутрішнього аудиту (далі - Стандарти),
затвердженими наказом Міністерства
фінансів України від 04.10.2011 № 1247 та
наказом Міністра оборони України від
14.11.12 року №753 "Про організацію
діяльності з внутрішнього аудиту та
затвердження Порядку проведення
внутрішнього аудиту підрозділами
Служби внутрішнього аудиту Збройних
Сил України".

Відповідно до п. 3 Порядку, у
центральному органі виконавчої влади
для проведення внутрішнього аудиту
утворюється як самостійний підрозділ -
структурний підрозділ внутрішнього
аудиту. За рішенням керівника
центрального органу виконавчої влади
підрозділи утворюються в його
територіальних органах та бюджетних
установах в межах штатної чисельності
їх працівників.

Згідно п. 15 Порядку, керівник
центрального органу виконавчої влади,
його територіального органу та
бюджетної установи для проведення на
належному рівні внутрішнього аудиту,
зокрема, забезпечує вжиття відповідних
заходів реагування за результатами
проведення внутрішніх аудитів.

П.п. 1.1., 1.2. розділу ІІ Стандартів
визначено, що основні завдання та
функції підрозділу внутрішнього
аудиту, права, повноваження і обов'язки
керівника та працівників підрозділу
внутрішнього аудиту визначаються
відповідно до законодавства у
внутрішніх документах установи, що
затверджуються у встановленому
порядку. Основними внутрішніми
документами з питань внутрішнього
аудиту є положення про підрозділ
внутрішнього аудиту, посадові
інструкції працівників підрозділу
внутрішнього аудиту, внутрішні
документи з питань проведення
внутрішнього аудиту.

Відповідно до Положення про Північно -
Східне територіальне управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю (далі - Положення), управління,
є бюджетною установою і належить до
сфери управління Міністерства оборони
України. Управління призначене для
здійснення внутрішнього аудиту та
контролю за дотриманням чинного
законодавства України у фінансово -
господарській діяльності службовими
особами органів військового
управління, військових частин,
військових навчальних закладів,
установ, організацій та підприємств, що
належать до сфери управління
Міністерства оборони України та
генерального Штабу Збройних сил
України (далі - підконтрольні суб'єкти),
які дислокуються на території
Чернігівської, Сумської, Харківської,
Черкаської, Полтавської, Донецької та
Луганської областей (а.с.110-116).

Згідно п. 5 Положення, управління має
право, зокрема, вимагати від службових
(посадових) осіб підконтрольних
суб'єктів вжиття заходів щодо усунення
допущених ними порушень фінансової
дисципліни, відшкодування завданої
державі шкоди (збитків) та забезпечення
дотримання вимог чинного
законодавства України.

Також, п. 11 зазначеного Положення
визначено, що керівники підконтрольних
установ забезпечують, зокрема, вжиття
відповідних заходів реагування за
результатами проведення внутрішніх
аудитів, інших контрольних заходів,
усунення виявлених недоліків і
порушень фінансово - бюджетної
дисципліни, відшкодування збитків.

Аналізуючи наведені норми, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
підрозділи внутрішнього аудиту та
фінансового контролю Збройних сил
України під час здійснення своїх
повноважень діють як суб'єкти владних
повноважень, тому спори, які випливають
із функціональної діяльності
зазначених підрозділів належать до
юрисдикції адміністративних судів.

З приводу тверджень відповідача про те,
що , висновки на коментарі жодним чином
не порушують права, свободи та інтереси
позивача, оскільки фактично являються
лише відповіддю на коментарі до
аудиторського звіту та мають на меті
загострити увагу керівника
підконтрольного суб'єкта на
положеннях, змісті та рекомендаціях
аудиторського звіту з метою прийняття
керівником відповідного рішення (згоди
або не згоди), колегія суддів вказує на
таке.

Відповідно до п. 7.3 порядку проведення
внутрішнього аудиту підрозділами
Служби внутрішнього аудиту Збройних
сил України затвердженого наказом
Міністерства оборони України від 14.11.2012
року № 753 «Про організацію діяльності з
внутрішнього аудиту та затвердження
порядку проведення внутрішнього
аудиту підрозділами Служби
внутрішнього аудиту Збройних Сил
України» (далі - порядок) офіційними
документами є аудиторський звіт та
довідка. Аудиторський звіт складається
за результатами аудиту та містить
відомості про хід аудиторського
дослідження, стан системи внутрішнього
контролю, аудиторський висновок і
рекомендації щодо діяльності
підконтрольного суб`єкта залежно від
характеру виявлених проблем.

Згідно п. 7.20 порядку, за результатами
розгляду офіційного документа,
рекомендацій та, за наявності,
коментарів і висновків щодо них
керівник підрозділу Служби приймає
рішення про:

- прийняття та виконання
відповідальними за діяльність наданих
рекомендацій;

- направлення відповідальним за
рекомендацій або скасування чи
рекомендацій;

- призначення додаткового
аудиторського завдання.

Відповідно до п. 7.17 положення , у разі
якщо за результатами обговорення
відповідальний за діяльність не
погоджується з аудиторськими доказами,
висновки та /або рекомендаціями, він
письмово зазначає про це при
підписанні офіційного документа та
протягом 15 робочих днів надає
керівнику аудиторської групи через
керівника підрозділу служби
обґрунтовані коментарі за своїм
підписом.

Якщо протягом 15 робочих днів коментарі
до підрозділу Служби не надійшли, він
має право вжити заходів щодо
реалізації аудиторського завдання
відповідно до розділу X порядку.

Відповідно до розділу 10 Порядку,
реалізація результатів аудиторських
завдань може включати:

- у разі необхідності - усне або
письмове інформування (доповідь,
претензію) керівником підрозділу
служби про висновки та рекомендації,
напрацьовані за результатами
виконання аудиторського завдання,
керівника вищого за підпорядкованістю
органу військового (господарського)
управління, інших відповідальних за
діяльність з наданням конкретних
пропозицій щодо прийняття
управлінських рішень;

- письмове інформування
директором Департаменту Міністра
оборони України, начальника
Генерального штабу Головнокомандувача
Збройних Сил України, інших
відповідальних за діяльність на
центральному рівні про висновки та
рекомендації, напрацьовані за
результатами виконання аудиторського
завдання, з конкретних пропозицій щодо
прийняття управлінських рішень;

- ініціювання перед Міністром
Оборони України, начальником
Генерального штабу -
Головнокомандувачем Збройних Сил
України, іншими відповідальними за
діяльність: питання про притягнення до
відповідальності винних осіб,
включаючи ініціювання їх звільнення із
займаних посад, вжиття заходів за
порушення бюджетного законодавства,
звернення до суду з позовними заявами
про: стягнення в дохід держави коштів,
одержаних чи використаних з порушенням
законодавства, прихованих та занижених
платежів, заборгованості (та
нарахованих у встановленому порядку
штрафних санкцій) перед бюджетами і
державними фондами, тощо,
відшкодування (повернення) юридичними
особами чи фізичними особами -
підприємцями коштів, зайво сплачених
їм підконтрольними суб`єктами або
отриманих ними без встановлених
законодавством підстав, та коштів,
недоотриманих бюджетом чи
підконтрольними суб'єктами, визнання
угод недійсними і стягнення в дохід
держави коштів (майна), одержаних
(витрачених) за такими угодами, тощо, за
рішенням Міністра оборони України -
письмове інформування правоохоронних
органів про виявлені порушення
законодавства, а при встановленні
ознак шахрайства, корупційних діянь
або нецільового використання
бюджетних коштів, марнотратства,
зловживання службовим становищем та
інших порушень фінансово - бюджетної
дисципліни, які призвели до втрат чи
збитків (шкоди), - передачу таких
матеріалів до правоохоронних органів,
визначення умов і причин виникнення
порушень законодавства і відхилень,
розроблення пропозицій щодо
запобігання таким фактам у подальшому,
у тому числі шляхом надання пропозицій
нормативно - правового та
організаційно - методологічного
характеру, інші заходи, визначені
Міністром оборони України відповідно
до законодавства.

З аналізу наведених норм вбачається, що
невиконання Сумським обласним
військовим комісаріатом аудиторського
звіту в частині відшкодування суми
компенсації утриманого податку з
доходів фізичних осіб в сумі 98453,93 грн.
може призвести до реалізації
результатів аудиторських завдань
визначених розділом X порядку.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що рекомендації відповідача, в даному
випадку, носять характер вимоги і
підлягають виконанню. Невиконання
рекомендацій, які носять характер
вимоги, викладені у аудиторському
звіті, може привести до настання
зазначених у вищезазначеному порядку
наслідків (відповідальності).

Отже, колегія суддів відхиляє вказані
твердження відповідача про те, що
висновки та коментарі, в даному
випадку, не можуть породжувати,
змінювати або припиняти права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин.

Так, колегія суддів вказує на те, що на
підставі вищезазначених норм чинного
законодавства, відповідач має право
вимагати від підконтрольної установи
усунення встановлених органом
внутрішнього аудиту порушень, оскільки
вищенаведені норми передбачають
обов'язок керівника підконтрольної
установи виконати таку вимогу та
забезпечити вжиття відповідних
заходів реагування направлених на
усунення встановлених аудитом
порушень, що по суті спростовує
твердження відповідача про те, що його
вимоги є лише рекомендаціями та не
підлягають обов'язковому виконанню.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що вимога щодо
виконання рекомендацій внесених в
аудиторській звіт за встановленими по
справі обставинами може бути окремим
предметом розгляду в судовому порядку,
оскільки містить ознаки
публічно-правового спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів
відхиляє наведені доводи відповідача
та вказує на відсутність
підтвердження правомірності вимоги,
викладеної у висновку
Північно-Східного територіального
управління внутрішнього аудиту та
фінансового контролю на коментарі від
25.02.2014р. №697 до аудиторського звіту від
07.02.2014р. №234/1/31/6, які затверджені 06.03.2014р.
начальником Північно-Східного
територіального управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю полковником Чередниченком
О.П. щодо виконання (впровадження)
рекомендацій вказаного аудиторського
звіту.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів вважає, що
відповідач при прийнятті оскаржуваної
вимоги, діяв не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Податковим
кодексом України, з порушенням вимог ч.3
ст.2 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Північно-Східного
територіального управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014р. по
справі № 818/1054/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.Судді
Дюкарєва С.В. Перцова Т.С. Повний
текст ухвали виготовлений 20.10.2014 р.