Справа № 872/6133/13
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2014 рокусправа № 2а/0470/15251/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Пасічник А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «ЄВРАЗРЕСУРС «Україна» в особі ПАТ
«Євраз Суха балка» на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року

у адміністративній справі №
2а/0470/15251/12 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «ЄВРАЗРЕСУРС «Україна» до
Дніпропетровської митниці, та третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та
скасування карток відмови в прийнятті
митної декларації та рішень про
визнання митної вартості товарів та
зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2013 року відмовлено у
задоволенні позову ТОВ «Торговий дім
«ЄВРАЗРЕСУРС «Україна» до
Дніпропетровської митниці та третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Головного управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області
щодо визнання протиправними та
скасування карток відмови в прийнятті
митної декларації, пропуску або
оформленні товарів та транспортних
засобів через митний кордон України
№110010000/2012/01531 від 09.11.2012 року, №
110010000/2012/01537 від 12.11.2012 року, №110010000/2012/01539
від 13.11.2012 року, №110010000/2012/01584 від 19.11.2012
року, та рішення Дніпропетровської
митниці про визначення митної вартості
товарів № 110010000/2012/601172/1 від 09.11.2012 року,
№110010000/2012/601180/1 від 12.11.2012 року, №
110010000/2012/601183/1 від 13.11.2012 року, №
110010000/2012/601218/1 від 19.11.2012 року, а також
стосовно зобов'язання
Дніпропетровської митниці здійснити
митне оформлення вантажу за ціною
контракту та надати висновок до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Дніпропетровській області про
повернення ТОВ "Торговий дім
"ЄВРАЗРЕСУРС "Україна" надмірно
сплаченої суми ПДВ у розмірі 282 304,77 грн.,
шляхом її зарахування на поточний
рахунок позивача.

Зазначена постанова суду першої
інстанції оскаржена позивачем з
підстав порушення норм матеріального
права, та не врахування обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору по суті, у зв'язку з чим
просить її скасувати та прийняти нову
постанову про задоволення вимог
позивача у повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
протягом листопада 2012 року ТОВ
"Торговий Дім "ЄвразРесурс" Україна"
зверталось до Дніпропетровської
митниці для оформлення вантажу,
отриманого на умовах СРТ ст.Баглей
Придніпровської залізниці за
укладеним з ВАТ "Об'єднана вугільна
компанія "Южкузбасуголь" (Росія)
контрактом № 58/2010/ОУК-1169 14.07.2010 року на
купівлю-продаж вугілля з урахуванням
додаткової угоди №31 від 23.10.2012 року (яка
є невід'ємною частиною контракту),
шляхом подання вантажно-митних
декларацій: -09.11.2012 року вантажно-митна
декларація № 110010000/2012/009592, разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД; -12.11.2012 року
вантажно-митна декларація №
110010000/2012/009441, разом з документами
зазначеними в графі 44 вказаної ВМД;
-13.11.2012 року вантажно-митна декларація
№ 110010000/2012/009479, разом з документами
зазначеними в графі 44 вказаної ВМД;
-19.11.2012 року вантажно-митна декларація
№ 110010000/2012/009659, разом з документами
зазначеними в графі 44 вказаної ВМД.

В кожному випадку подання декларації
митної вартості, митна вартість товару
позивачем заявлялася за ціною договору
№58/2010/ОУК-1169 14.07.2010 року з урахуванням
додаткової угоди №31 від 23.10.2012 року
(основний метод), тобто відповідно до
статті 58 Митного кодексу України, а
саме: 113, 50 дол.США за одну метричну тону
(0,113 доларів США/кг), а для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товару позивачем за кожною
ВМД позивачем надавалися: картка
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами від 13.10.2010 р. №11000/1/115503;
накладна ЦІМ/УМВС; рахунок-фактура
(інвойс) від 29.10.2012 р. №25;
зовнішньоекономічний договір від
14.07.2010 р. № 58/2010/ОУК-1169 із доповненнями
від 23.10.2012 року №30, №31; внутрішній
договір (контракт) доручення від 01.12.2009
р. №2009/12-01/03; довідка про декларування
валютних цінностей від 22.10.2012 р.;
сертифікат якості; копії ВМД країни
відправлення.

При проведенні митного контролю у
митного органу виник сумнів щодо
правильності заявленої митної
вартості товару, зокрема, виявлені
розбіжності, які унеможливили
обчислення митної вартості, заявленої
позивачем, а саме: у графі 33 митної
декларації країни відправлення
зазначено код товару "270112100", проте у
митних деклараціях ІМ.40 зазначено код
товару " 270112900"; у графі 44 митної
декларації країни відправлення
зазначені рахунки-фактури з іншим
номером та датою ніж ті, що надані до
митного оформлення разом із митними
деклараціями ІМ.40, рахунок-фактуру №25
від 29.10.2012 р. в декларації країни
відправлення взагалі не зазначено. З
зазначених питань була проведена
процедура консультацій між
відповідачем і декларантом, та
витребувані додаткові документи:
рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця, якщо такі
платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (контрактом,
угодою); каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; виписку з бухгалтерської
документації; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціальними експертними
органами, та/або інформація біржової
організацій про вартість товару або
сировини, з чим декларант був
ознайомлений та в письмовому вигляді
та вчинив запис: "ознайомлений. Надати
додаткові документи на даний час немає
можливості. Процедура консультацій
проведена. Документи будуть надані в
установлений законом строк. (п.8 ст.55
Митного кодексу України). Консультація
з приводу обрання методу визначення
митної вартості проведена».

З урахуванням позиції позивача,
відсутності додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару,
посадова особа митного органу,
відповідно до ст.55 МКУ, винесла рішення
про коригування заявленої митної
вартості товару, на підставах наявних у
митниці відомостей із застосуваннями
методу 2(б), відповідно до ст.60 МКУ,
відповідно до якого митну вартість
було скориговано до 0,2100 доларів США/кг.
У зв'язку з тим, що позивачем на вимогу
митного органу відповідні додаткові
документи надані не були,
Дніпропетровською митницею було
відмовлено у митному оформленні та
видано картки відмови: № 110010000/2012/01531
від 09.11.2012 року, №110010000/2012/01537 від 12.11.2012
року, № 110010000/2012/01539 від 13.11.2012 року, №
110010000/2012/01584 від 19.11.2012 року. На підставі
вищевказаного, відповідачем були
прийняті рішення про визначення митної
вартості товарів №110010000/2012/601172/1 від
09.11.2012 року, №110010000/2012/601180/1 від 12.11.2012
року, №110010000/2012/601183/1 від 13.11.2012 року,
№110010000/2012/601218/1 від 19.11.2012 року.

Відмовляючи у задоволенні вимог
позивача, суд першої інстанції виходив
з того, що приймаючи спірні картки
відмови в митному оформлені та рішення
про визначення митної вартості товару,
відповідач діяв в межах повноважень та
на підставі вимог чинного
законодавства, а тому вони не можуть
бути визнані протиправними та
скасовані, що свідчить про відсутність
підстав для задоволення вимог позивача
про зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення суми.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо законності карток
відмови митного органу: № 110010000/2012/01531
від 09.11.2012 року, №110010000/2012/01537 від 12.11.2012
року, № 110010000/2012/01539 від 13.11.2012 року, №
110010000/2012/01584 від 19.11.2012 року, та рішень
митного органу про визначення митної
вартості товару №110010000/2012/601172/1 від
09.11.2012 року, №110010000/2012/601180/1 від 12.11.2012
року, №110010000/2012/601183/1 від 13.11.2012 року,
№110010000/2012/601218/1 від 19.11.2012 року.

Відповідно ч.4 ст.7 Митного кодексу
України безпосереднє керівництво
здійсненням державної митної справи
покладається на центральний орган
виконавчої влади в галузі державної
митної справи.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи
позивачу у митному оформлені товарів
за визначеною декларантом митною
вартістю товару за основним методом
відповідач діяв відповідно вимог
митного законодавства, діючого на час
спірних правовідносин, з наступних
підстав.

Відповідно ч.1 ст.54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Згідно ст.257 Митного кодексу України
декларування товару здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії. Умови та порядок
декларування, перелік відомостей,
необхідних для здійснення митного
контролю та митного оформлення,
визначаються цим Кодексом. Положення
про митні декларації та форми цих
декларацій затверджуються Кабінетом
Міністрів України, а порядок
заповнення таких декларацій та інших
документів, що застосовуються під час
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, - центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику. Перелік
відомостей, що підлягають внесенню до
митних декларацій, обмежується лише
тими відомостями, які є необхідними для
цілей справляння митних платежів,
формування митної статистики, а також
для забезпечення додержання вимог
цього Кодексу та інших законодавчих
актів. Митне оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення здійснюється органами
доходів і зборів на підставі митної
декларації, до якої декларантом
залежно від митних формальностей,
установлених цим Кодексом для митних
режимів, та заявленої мети переміщення
вносяться встановлені вказаною
статтею відомості.

Тобто, особи, які переміщують товари
через митний кордон України
зобов'язані подавати митним органам
документи та відомості, необхідні для
здійснення митного контролю.

Відповідно п.15, п.16 Положення про митні
декларації, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р.
№ 450, під час здійснення митного
оформлення товарів із застосуванням
митних декларацій на бланку єдиного
адміністративного документа факт
виконання окремих митних
формальностей підтверджується шляхом
внесення посадовою особою митного
органу, яка виконала таку формальність,
за допомогою автоматизованої системи
митного оформлення відповідної
відмітки до електронної митної
декларації або електронної копії
митної декларації, поданої на
паперовому носії. Митна декларація на
паперовому носії вважається
оформленою за наявності на всіх її
аркушах відбитка особистої номерної
печатки посадової особи митного
органу, яка завершила митне оформлення.

Згідно ч.6 ст.264 МК України факт
прийняття митної декларації
засвідчується посадовою особою
митного органу, яка її прийняла, шляхом
проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
технологій.

Виходячи з наведеного засвідчення
митним органом прийняття товарів,
транспортних засобів та документів на
них до митного контролю та митного
оформлення здійснюється шляхом
проставлення відповідних відміток на
митній декларації.

Відповідно ст.51,ст.257 Митного кодексу
України митна вартість товарів і метод
її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання митної декларації.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України
встановлені Положенням про митні
декларації, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р.
№ 450.

Згідно вимог ст.52 МК України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

Стаття 53 МК України визначає перелік
документів, що подаються декларантом
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів, а саме: декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Вищенаведений перелік документів є
обов'язковим для надання при митному
оформленні товару.

Частина 3 ст.53 встановлює, якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Заявлена митна вартість товару
визначається у відповідності з
ст.ст.58-64 МК України.

Згідно ст.57 Митного кодексу України
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюється за методами: основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості;г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний. Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції). При митному
оформленні товару позивачем у митного
органу виник сумнів щодо правильності
заявленої митної вартості товару за
ціною контракту з підстав наявності
розбіжностей та документального не
підтвердження всіх складових митної
вартості.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
норми відповідач має повноваження
витребувати додаткові документи для
перевірки правильності зазначеної
митної вартості товару, за наявності
підстав сумніву митної оцінки товару,
що переміщується через митний кордон
України. В даних спірних
правовідносинах у митниці виник
обґрунтований сумнів щодо
правильності заявленої митної
вартості товару. З урахуванням
наведеного колегія суддів вважає, що в
даних спірних правовідносинах митниця
мала підстави для витребування
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товару.

У зв'язку із обґрунтованими сумнівами
щодо заявленої митної вартості товару
митний орган витребував у декларанта
додаткові документи, передбачені
законодавством, з проведенням
процедури консультацій з декларантом.

Заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення мають базуватися на
достовірній, документально
підтвердженій інформації, що подається
у кількісному виразі.

Згідно ч.3 ст.54 Митного кодексу України
митний орган, що здійснює контроль за
правильністю митної оцінки товарів з
урахуванням положень цього Кодексу,
має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів шляхом
коригування митної вартості товару у
відповідності ст. 55 МК.

У разі відсутності даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товарів, або за наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей митний орган може
самостійно визначити митну вартість
товарів, що декларуються, послідовно
застосовуючи методи визначення митної
вартості, встановлені цим Кодексом, на
підставі наявних у нього відомостей.

Митним органом під час здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товару були перевірені
документи, подані для митного
оформлення, після перевірки
відповідності заявленої митної
вартості та наявності обґрунтованих
сумнівів у правильності визначення
митної вартості товару відповідачем у
відповідності з чинним законодавством
були витребувані додаткові документи,
у наданні яких декларантом
безпідставно і без обґрунтувань було
відмовлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає правильними дії відповідача, що
неподання декларантом витребуваних
митним органом додаткових документів
надає право митному органу визначити
митну вартість задекларованого товару
на підставі наявних відомостей,
документів, наданих позивачем
відповідно вимог ст.57 МК України,
оскільки, заявлені позивачем відомості
щодо митної вартості імпортованого
товару є документально не
підтвердженими; документи, подані
декларантом до митного контролю та
митного оформлення ставлять під сумнів
достовірність інформації про заявлену
митну вартість товарів за ціною
господарської операції.

Стосовно наявності підстав для
застосування митним органом
додаткового методу (2б) для визначення
митної вартості оцінюваних товарів,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ч.3 ст.58 Митного кодексу
України у разі, якщо митна вартість не
може бути визначена за основним згідно
з положеннями статті 57 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 59-64 МК
України.

У ході таких консультацій митний орган
та декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод
застосовується послідовно, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Аналізуючи зміст наведених вище
правових норм митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю за правильністю
обчислення декларантом митної
вартості товару.

Виходячи з наведеного та ненадання
позивачем при митному оформленні
митному органу належних та допустимих
доказів щодо об'єктивно підтвердженої
митної вартості товару, а також
проведення Дніпропетровською митницею
консультацій з декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості товарів,
відповідач мав підстави для визначення
митної вартості товару за наявними
документами, при визначені митної
вартості товару за методом 2б митний
орган мотивував неможливість
застосування заявленого позивачем
методу визначення митної вартості, про
що було зазначено у спірних рішеннях
про визначення митної вартості товару.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що використовуючи владні
управлінські функції при визначенні
митної вартості товару, митний орган
діяв в порядку черговості послідовного
використання методів, передбачених
статтями 59-64 Митного кодексу України.

Посилання позивача щодо надання
необхідних документів для
підтвердження правильності визначення
митної вартості товару за основним
методом не ґрунтуються на матеріалах
справи.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги дають підстави для
висновку, що судом першої інстанції при
ухваленні рішення не порушені норми
матеріального та процесуального права

З огляду на зазначене, беручи до уваги
достатній і взаємний зв'язок доказів у
їх сукупності колегія суддів вважає, що
висновки до Дніпропетровської митниці
стосовно неможливості визначення
митної вартості товару,
задекларованого позивачем за ціною
договору, є обґрунтованими та такими,
що відповідають основним засадам
митного контролю, і відповідачем
доведено правомірність своїх дій, що
стосуються предмету позову.

Надані позивачем докази та
обґрунтування позову не доведені в
судовому засіданні. Відповідачем
Факти, встановлені судом, та відповідні
їм правовідносини підтверджуються
наявними та дослідженими в судовому
засіданні доказами. Вказане є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

За вказаних обставин щодо відмови
позивачу в задоволені його вимог про
протиправність карток відмови та
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив також
позивачу у задоволені його вимог про
зобов'язання Дніпропетровської
митниці здійснити митне оформлення
вантажу за ціною контракту та надати
висновок до Головного управління
Державної казначейської служби
України в Дніпропетровській області
про повернення ТОВ "Торговий дім
"ЄВРАЗРЕСУРС "Україна" надмірно
сплаченої суми ПДВ у розмірі 282 304,77 грн.,
шляхом її зарахування на поточний
рахунок позивача.

Враховуючи наведене постанова суду
першої інстанції повинна бути залишена
без змін, а апеляційна скарга позивача
без задоволення

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.205, ст.206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «ЄВРАЗРЕСУРС «Україна» в особі ПАТ
«Євраз Суха балка» - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судового рішення
апеляційної інстанції

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов