Справа № 826/13364/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07 жовтня 2014 року 15 год. 45
хв. № 826/13364/14

Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Данилишин В.М.
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві про визнання протиправною
відмови та зняття арешту.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 08 вересня 2014 року надійшов
позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції Державної виконавчої служби
міста Києва (далі - відповідач) про
визнання протиправною відмови
відповідача про скасування арешту на
квартиру АДРЕСА_1 (далі - квартира), а
також зняття арешту з квартири, який
накладено постановою відповідача від
06 серпня 2007 року АА119659.

В обґрунтування позову представник
позивача зазначила, що заявлені вимоги
підлягають задоволенню, оскільки
діяння відповідача суперечать нормам
чинного законодавства.

Ухвалою суду від 11 вересня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні. Судом також уточнено
правильну назву відповідача, якою є
відділ державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві (далі -
відповідач).

У судовому засіданні 29 вересня 2014 року
представником позивача надано суду
уточнений позов про:

- визнання протиправною бездіяльності
відповідача щодо не зняття арешту з
нерухомого майна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
під час завершення виконавчого
провадження;

- зобов'язання відповідача зняти арешт
з майна, накладеного постановою
відповідача від 06 серпня 2007 року серії
АА № 119659, скасувати заборону на
відчуження майна, що належить ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов'язання відповідача у
передбаченому законом порядку
звернутись до Державної реєстраційної
служби України для внесення до
Державного реєстру прав запису про
припинення обтяження (зняття арешту з
майна - квартири), накладеного
постановою відповідача серії АА № 119659
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, прийнятою
06 серпня 2007 року на виконання
виконавчого листа Шевченківського
районного суду міста Києва від 06 червня
2006 року № 2-2793.

Уточнений позов судом, згідно з ч. 1 ст.
137 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України), прийнято до розгляду та
долучено до матеріалів справи для
врахування при прийнятті у справі
судового рішення по суті.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримала позов
та просила задовольнити його повністю.

Представник відповідача не визнав
позов та просив відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, наданих суду у судовому
засіданні 29 вересня 2014 року.

У судовому засіданні 29 вересня 2014 року
представниками позивача та
відповідача заявлено письмові
клопотання про подальший розгляд
справи за їх відсутності.

Враховуючи викладене та зважаючи на
достатність наявних у матеріалах
справи доказів для розгляду та
вирішення справи по суті, у судовому
засіданні 29 вересня 2014 року судом,
відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України,
прийнято рішення про подальший розгляд
та вирішення справи у порядку
письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи доказів, а саме копі витягу з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, Державного реєстру іпотек,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна у порядку
доступу нотаріусів від 06 серпня 2014 року
№ 65828380, на підставі постанови
відповідача від 06 серпня 2007 року АА 119659
накладено арешт на квартиру, у зв'язку з
чим позивач звернулася до відповідача
із письмовою заявою від 22 серпня 2014
року про зняття арешту з квартири.

Листом від 29 серпня 2014 року відповідач
повідомив позивача, що перевіркою книг
реєстрації виконавчих проваджень,
переданих державним виконавцям із 2011
року по теперішній час, та згідно з
відомостями, які містяться у Єдиному
державному реєстрі виконавчих
проваджень, виявлено, що виконавчий
документ, боржником відповідно до
якого є ОСОБА_2, на підставі якого
накладено арешт на квартиру, на
виконанні не перебуває.

Перевірити факт перебування на
виконанні виконавчого провадження, у
межах якого накладено арешт на
квартиру у 2007 році, не виявляється
можливим, оскільки, відповідно до
Порядку роботи з документами в органах
державної виконавчої служби, книги
реєстрації виконавчих проваджень,
переданих державним виконавцям, та
завершені виконавчі провадження за
період із 2007 року по 2010 рік знищено у
зв'язку із закінченням терміну
зберігання.

Зважаючи на викладене, зняття арешту з
майна можливе тільки у судовому
порядку.

Суд погоджується з доводами
представника позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів, а також аналізу
наступних норм та обставин.

Так, згідно з п. 8.19 розділу 8 Порядку
роботи з документами в органах
державної виконавчої служби,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 25 грудня 2008 року №
2274/5, завершені виконавчі провадження в
архів органу юстиції не передаються і
підлягають знищенню відповідно до
цього Порядку після закінчення строків
їх зберігання.

Тобто, знищенню підлягають завершені
виконавчі провадження.

Згідно зі ст. 1, ч. 1 ст. 30, ч.ч. 1-3 ст. 50, . 2
ст. 60 Закону України "Про виконавче
провадження", виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме: закінчення виконавчого
провадження - згідно із ст. 49 цього
Закону; повернення виконавчого
документа стягувачу - згідно із ст. 47
цього Закону; повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадовій особі), який його видав, -
згідно із ст. 48 цього Закону.

У разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний
виконавець видає йому додаткові копії
постанови, зазначеної в ч. 2 цієї статті,
для їх пред'явлення до органів, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження, для
зняття арешту, накладеного на майно.

У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

Тобто, з вище викладених норм
вбачається, що у разі завершення
виконавчого провадження арешт із майна
боржника повинен бути знятий, про що
повинно бути повідомлено орган, якому
направлялась для виконання постанова
про накладення арешту на майно
боржника. Також скасовуються інші
вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення та
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження.

Поряд з цим, як з'ясовано судом у ході
розгляду справи та підтверджується
наявними у матеріалах справи доказами,
дій (рішень) щодо зняття арешту із
квартири державним виконавцем
відповідача не вчинено (не прийнято),
чим, у свою чергу, порушено права та
законні інтереси позивача як
спадкоємця.

Суд зазначає, що арешт на квартиру
накладено на підставі постанови від 06
серпня 2007 року АА 119659 про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, прийнятої державним
виконавцем відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6
ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище
викладених норм та обставин суд
прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві про визнання
протиправною відмови та зняття арешту
є обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що з метою
повного та належного захисту прав та
законних інтересів позивача достатнім
є зобов'язання відповідача вчинити
передбачені законодавством дії,
направлені на зняття арешту із
квартири.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). У зв'язку з тим, що
представником позивача не заявлено
вимогу про стягнення судового збору за
рахунок бюджетних коштів, суд не
присуджує на користь позивача
здійснені ними судові витрати
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 181
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві щодо не зняття
арешту з нерухомого майна: квартири
АДРЕСА_1, накладеного на підставі
постанови державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві від 06 серпня 2007
року АА 119659 про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

3. Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві вчинити дії, направлені на зняття
арешту з нерухомого майна: квартири
АДРЕСА_1, накладеного на підставі
постанови державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві від 06 серпня 2007
року АА 119659 про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Копії постанови направити сторонам
(вручити їх уповноваженим
представникам) у порядку та строки,
встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин