Справа № 826/5862/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5862/14
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Мельничука В.П., Мацедонської
В.Е., при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
Чернігівської митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 червня 2014 року
адміністративну справу за позовом
командитного товариства
«Донтрансгарант і Компанія» до
Чернігівської митниці Міндоходів про
визнання дій протиправними, скасування
актів та вимог,

ВСТАНОВИВ

Командитне товариство «Донтрансгарант
і Компанія» (надалі за текстом - «КТ
«ДТГ») звернулось до суду з позовом про
визнання протиправними дій
Чернігівської митниці Міндоходів щодо
складання та направлення товариству
Вимоги про сплату коштів за
гарантійним документом від 11 березня
2014 р. № 1 та Акту про настання
гарантійного випадку від 11 березня 2014
р. № 1; Вимоги про сплату коштів за
гарантійним документом від 11 березня
2014 р. № 2 та Акту про настання
гарантійного випадку від 11 березня 2014
р. № 2; Вимоги про сплату коштів за
гарантійним документом від 11 березня
2014 р. № 3 та Акту про настання
гарантійного випадку від 11 березня 2014
р. № 3. Позивач просив також скасувати
зазначені Вимоги та Акти.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
червня 2014 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії Чернігівської
митниці Міндоходів щодо направлення
позивачеві спірних Вимог та Актів, а
також визнано протиправними та
скасовано Вимоги про сплату коштів за
гарантійними документами № 1 від 11
березня 2014 р., № 2 від 11 березня 2014 р. та
№ 3 від 11 березня 2014 р. В іншій частині
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Чернігівська
митниця Міндоходів, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати вказане
судове рішення і прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позову.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
КТ «ДТГ» є незалежним фінансовим
посередником (гарантом), уповноваженим
видавати органам доходів і зборів
України фінансові гарантії з метою
забезпечення сплати митних платежів
особами, відповідальними за їх сплату,
в порядку та на умовах, визначених
Митним кодексом України.

22.11.2012 р. між Державною митною службою
України та позивачем укладено Угоду
про надання фінансових гарантій митним
органам незалежним фінансовим
посередником (надалі за текстом -
«Угода»).

За умовами цієї Угоди КТ «ДТГ»
зобов'язалось за зверненням
декларантів вирішувати питання про
надання митним органам у встановлених
Митним кодексом України випадках
фінансових гарантій та у строк не
більше трьох банківських днів,
наступних за днем отримання Вимоги та
Акту про настання гарантійного випадку
безумовно перерахувати суму митного
боргу за вказаними у Вимозі
реквізитами.

Пунктом 1.3 Угоди сторони за нею
визначили, що гарантійним випадком є
факт невиконання особою,
відповідальною за сплату митних
платежів, взятого на себе зобов'язання,
що підтверджується Актом про настання
гарантійного випадку, у зв'язку з
настанням якого Гарант зобов'язується
сплатити митному органу кошти в сумі
митного боргу за відповідною
гарантією.

27 листопада 2013 р. позивач уклав з
компанією Ksandro Enterprise Ltd. Договір № 333ЕН
про надання послуг з видачі фінансових
гарантій у вигляді документу для
забезпечення сплати митних платежів.

На підставі названого Договору ТОВ
«ДТГ» видано гарантійний документ №
00085482 код 10211/14/1902/Т/121 від 19.02.2014 р. на 1 178
038 грн. митного боргу; гарантійний
документ № 00085642 код 10211/14/2102/Т/121 від
21.02.2014 р. на 696 520 грн. митного боргу;
гарантійний документ № 00085643 код
10211/14/2102/Т/121 від 21.02.2014 р. на 587 683 грн.
митного боргу.

За даними названих гарантійних
документів та митних декларації №
102110000/2014/010671 від 20.02.2014 р., № 102110000/2014/010728
від 21.02.2014 р., № 102110000/2014/010729 від 20.02.2014 р.
гарантіями забезпечувалось дотримання
вимог митного режиму транзиту світлих
нафтопродуктів (дизельного палива) із
терміном вивезення за межі митної
території України, відповідно, 02.03.2014 р.
та 03.03.2014 р.

11 квітня 2014 року позивачем отримано від
Чернігівської митниці:

1) Акт про настання гарантійного
випадку № 1 від 11 березня 2014 р. та Вимогу
про сплату коштів за гарантійним
документом № 1 від 11 березня 2014 р. у
розмірі 1 168 147 грн. 60 коп. митного боргу
за недоставлений у митницю призначення
товар;

2) Акт про настання гарантійного
випадку № 2 від 11 березня 2014 р. та Вимогу
про сплату коштів за гарантійним
документом № 2 від 11 березня 2014 р. у
розмірі 574 113 грн. 32 коп. митного боргу за
недоставлений у митницю призначення
товар;

3) Акт про настання гарантійного
випадку № 3 від 11 березня 2014 р. та Вимогу
про сплату коштів за гарантійним
документом № 3 від 11 березня 2014 р. у
розмірі 680 437 грн. 04 коп. митного боргу за
недоставлений у митницю призначення
товар.

Відповідно до зазначених Актів про
настання гарантійного випадку товар
«важкі дистиляти, газойлі: паливо
дизельне автомобільне ДТ-З-К4, Сорт F,
СТБ 1658-2012, із вмістом сірки 0,00285 % (код
УКТЗЕД ) у строк до 02.03.2014 р. та
03.03.2014 р. не доставлено у митницю
призначення - відділ митного
оформлення № 5 митного поста
«Одеса-Порт» Південної митниці
Міндоходів перевізником ПП «МІГ 29».

Відповідно до статті 305 Митного кодексу
України (надалі за текстом - «МК
України») у випадках, визначених цим
Кодексом, виконання зобов'язань осіб,
що випливають з митних процедур,
забезпечуються шляхом надання органам
доходів і зборів забезпечення сплати
митних платежів у способи, передбачені
для відповідної митної процедури.
Надання органам доходів і зборів
забезпечення сплати митних платежів є
обов'язковим при ввезенні на митну
територію України та/або переміщенні
територією України прохідним та
внутрішнім транзитом товарів за
переліком, який затверджується
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 частини 1 статті 306 МК України
визначено, що фінансові гарантії є
одним із способів забезпечення сплати
митних платежів.

Згідно частини 3 статті 307 МК України
фінансова гарантія видається гарантом
і надається органам доходів і зборів
особою, відповідальною за сплату
митних платежів, або будь-якою іншою
особою на користь особи,
відповідальної за сплату митних
платежів, якщо інше не передбачено цим
Кодексом. Фінансова гарантія діє на
всій митній території України.

Відповідно до частини 5 названої статті
МК України у разі невиконання особою
зобов'язання із сплати митних платежів,
забезпеченого фінансовою гарантією,
наданою у вигляді документа, орган
доходів і зборів із залученням
представників гаранта, що видав таку
гарантію, з'ясовує обставини
невиконання зобов'язання, після чого
направляє цьому гарантові вимогу щодо
сплати належної суми митних платежів.
До вимоги додаються завірені органом
доходів і зборів копії документів, що
підтверджують невиконання
зобов'язання. Процедура направлення
вимоги та перелік обов'язкових
документів, що до неї додаються,
визначаються в угоді, передбаченій
частиною третьою статті 314 цього
Кодексу.

Згідно частини 2 статті 311 МК України
фінансова гарантія, що надається у
вигляді документа, є безвідкличним
зобов'язанням гаранта, внесеного до
реєстру гарантів, виплатити на вимогу
органу доходів і зборів кошти в межах
певної суми у разі невиконання
забезпечених цією гарантією
зобов'язань із сплати митних платежів.

За приписами пункту 1 частини 4 статті 311
МК України орган доходів і зборів
направляє гарантові, що видав гарантію
у вигляді документа, вимогу щодо сплати
митних платежів у разі перевищення
більше ніж на 10 днів встановленого
статтею 95 цього Кодексу строку
доставки товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
перебувають під митним контролем, до
органу доходів і зборів призначення (а
при переміщенні в межах зони
діяльності одного органу доходів і
зборів - від одного підрозділу цього
органу до іншого).

Частиною 1 статті 312 МК України
встановлено, що у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого фінансовою
гарантією, наданою у вигляді документа,
суми митних платежів, що підлягають
сплаті, повинні бути перераховані
гарантом на рахунок органу доходів і
зборів впродовж трьох банківських днів
з дня отримання гарантом вимоги органу
доходів і зборів про таку сплату.

Аналізуючи наведені правові норми,
слід погодитись з висновком суду
попередньої інстанції про те, що вимога
за гарантійним документом № 00085482 код
10211/14/1902/Т/121 від 19.02.2014 р. могла бути
направлена відповідачем не раніше 13
березня 2014 р., а за гарантійними
документами № 00085642 код 10211/14/2102/Т/121 від
21.02.2014 р. та № 00085643 код 10211/14/2102/Т/121 від
21.02.2014 р. - не раніше 14 березня 2014 р., а
відтак і про наявність підстав для
часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що місцевим
адміністративним судом при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права, а
твердження скаржника про те, що
Чернігівська митниця Міндоходів мала
підстави для направлення спірних Вимог
та Актів, оскільки органом доходів та
зборів було встановлено факт порушення
вимог і умов митних режимів з умовним
звільненням від оподаткування митними
платежами є помилковим.

За змістом частини 1 статті 70 МК України
з метою застосування законодавства
України з питань державної митної
справи запроваджуються митні різні
режими, зокрема, транзит та тимчасове
ввезення;

Відповідно до частини 2 статті 72 МК
України поміщення товарів у митний
режим здійснюється шляхом їх
декларування та виконання митних
формальностей, передбачених цим
Кодексом.

Згідно частини1 статті 90 МК України
транзит - це митний режим, відповідно до
якого товари та/або транспортні засоби
комерційного призначення
переміщуються під митним контролем між
двома органами доходів і зборів
України або в межах зони діяльності
одного органу доходів і зборів без
будь-якого використання цих товарів,
без сплати митних платежів та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Частина 1 статті 103 МК України визначає
тимчасове ввезення, як митний режим,
відповідно до якого іноземні товари,
транспортні засоби комерційного
призначення ввозяться для конкретних
цілей на митну територію України з
умовним повним або частковим
звільненням від оподаткування митними
платежами та без застосування заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності і
підлягають реекспорту до завершення
встановленого строку без будь-яких
змін, за винятком звичайного зносу в
результаті їх використання.

Таким чином транзит та тимчасове
ввезення з умовним повним або
частковим звільненням від
оподаткування митними платежами є
різними митними режимами.

При цьому, із наявних в матеріалах
справи копій митних декларацій
вбачається, що товар «важкі дистиляти,
газойлі: паливо дизельне автомобільне
ДТ-З-К4, Сорт F, СТБ 1658-2012, із вмістом
сірки 0,00285 % (код УКТЗЕД ) був
задекларований у режимі транзиту.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Чернігівської
митниці Міндоходів залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття, проте може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі в
20-ти денний строк з дня складення
ухвали в повному обсязі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України, з
подачею документу про сплату судового
збору, а також копій касаційної скарги
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі, та копій
оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
В.П.Мельничук

суддя
В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 17
жовтня 2014 р.

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Мельничук В.П.

Мацедонська В.Е.