Справа № 808/5326/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року (09 год. 45 хв.) Справа №
808/5326/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді
Максименко Л.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області, м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Запоріжжя

про: стягнення коштів за податковим
боргом, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Заводському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - позивач або
ДПІ у Заводському районі м. Запоріжжя
ГУ Міндоходів у Запорізькій області)
звернулась із адміністративним
позовом до Приватного підприємця
ОСОБА_1 (далі - відповідач або ПП ОСОБА_1),
в якому позивач просить суд стягнути з
відповідача кошти за податковим боргом
в сумі 136 055,15 грн., в тому числі по
податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування в
сумі 4 397,33 грн. та з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) в сумі 131 657,82 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що за відповідачем рахується
податковий борг перед бюджетом на
загальну суму 136 055,15 грн., в тому числі
по податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування в
сумі 4 397,33 грн. та з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) в сумі 131 657,82 грн.
Вказує, що дана заборгованість виникла
в результаті несплати податкових
зобов'язань, самостійно визначених
відповідачем у поданих до
контролюючого органу податкових
деклараціях з податку на додану
вартість та про майновий стан і доходи,
а також грошових зобов'язань
нарахованих відповідачу відповідно до
винесених ДПІ у Заводському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області податкових повідомлень-рішень
та нарахованї пені з податку на додану
вартість. Зазначає, що позивачем
вживались, передбачені нормами
податкового законодавства, заходи щодо
стягнення з відповідача податкового
боргу. Однак, направлена на адресу
відповідача податкова вимога форми від
28.05.2014 № 637-25, залишилась без виконання.
Враховуючи, що заборгованість
відповідача залишається не сплаченою
до бюджету, позивач просить стягнути її
в судовому порядку.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 26.08.2014
відкрито провадження в
адміністративній справі № 808/5326/14 та
призначено справу до розгляду у
судовому засіданні на 17.09.2014.

17.09.2014 Запорізьким окружним
адміністративним судом винесено
ухвалу про зупинення провадження у
справі до 15.10.2014.

Відповідно до ухвали Запорізького
окружного адміністративного суду від
15.10.2014 провадження в адміністративній
справі поновлено.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. 14.10.2014 від
позивача до суду надійшла заява (вх. №
39689) про розгляд справи без участі
представника ДПІ у Заводському районі
м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у
Запорізькій області. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не
прибув. Про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений судом заздалегідь.
Судова повістка отримана 29.09.2014, про що
свідчить долучене до матеріалів справи
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Причини неявки відповідача суду не
відомі. Будь-яких клопотань, заяв або
пояснень по суті позовних вимог від
відповідача до суду також не надходило.

За приписами ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов до
висновку щодо можливості розгляду
справи за відсутності сторін, на
підставі наявних у справі матеріалів, в
порядку письмового провадження.

У зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі та
з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши
обставини та перевіривши їх доказами,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
Серія НОМЕР_6 та Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 10.07.2014 №
18976691, відповідач - ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 17.08.2009 Виконавчим
комітетом Запорізької міської ради,
номер запису в Єдиному державному
реєстрі про проведення державної
реєстрації фізичної особи-підприємця -
2 052855, за адресою: 69009, АДРЕСА_1.

Відповідач перебуває на обліку в ДПІ у
Заводському районі м. Запоріжжя ГУ
Міндоходів у Запорізькій області з
18.08.2009 за № 6628, що підтверджується
наданою позивачем копією довідки про
взяття на облік платника податків.

Підпунктом 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі -
Податковий кодекс України) визначено
обов'язок платника податків подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Згідно п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу
України, податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 Податкового
кодексу України, податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Згідно п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу
України, платник податку зобов'язаний
подавати річну декларацію про майновий
стан і доходи (податкову декларацію)
відповідно до цього Кодексу.

З матеріалів справи судом встановлено,
що 18.01.2014 ПП ОСОБА_1 подано до
контролюючого органу податкову
декларацію про майновий стан і доходи,
відповідно до якої відповідачем
самостійно визначено суму податкових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб, яка підлягає сплаті в
бюджет за підсумками 2013 року в розмірі
360,00 грн.

За правилами п. 54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України, крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України передбачено обов'язок
платників податків сплачувати податки
та збори у строки та в розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Фізична особа зобов'язана самостійно
до 1 серпня року, що настає за звітним,
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену в поданій нею
податковій декларації (п. 179.7 ст. 179
Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України).

Оскільки, сума самостійно
задекларованих податкових зобов'язань
не була сплачена відповідачем у
встановлені законом строки, то вона
набула статусу податкового боргу.

Крім того, в період з 03.02.2014 по 20.02.2014
(строк проведення перевірки
продовжувався на 5 робочих днів з 14.02.2014
по 20.02.2014 відповідно до наказу № 54 від
13.02.2014) головним державним
ревізором-інспектором відділу доходів
і зборів з фізичних осіб Богданенко О.І.
проведено документальну планому
перевірку діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к. НОМЕР_1)
щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів, вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 по
31.12.2013, дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

За результатами проведеної перевірки,
27.02.2014 фахівцями ДПІ у Заводському
районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у
Запорізькій області складено
акт № 165/08-25-17-020/НОМЕР_1, яким
встановлені порушення:

- пункту 198.1 «а», пункту 198.2, пункту 198.3,
пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VІ із змінами та доповненнями, в
частині безпідставного включення до
складу податкового кредиту сум податку
на додану вартість, що призвело до
заниження сум податку на додану
вартість по податковому кредиту,
донараховано податкові зобов'язання по
податку на додану вартість у розмірі
88328 грн., у т.ч. по періодах: за березень
2012 року на суму 500 грн., за травень 2012
року на суму 29935 грн., за червень 2012 року
на суму 5225 грн., за серпень 2012 року на
суму 2748 грн., за вересень 2012 року на суму
1174 грн.; за жовтень 2012 року на суму 31472
грн.; за квітень 2013 року на суму 2264 грн.;
за травень 2013 року на суму 15010 грн.;

- пункту 138.2 статті 138, пункту 164.1 статті
164, пункту 177.2, підпункту 177.5.1 пункту 177.5
статті 177 та пункту 177.4 статті 177
Податкового кодекус України від 02.12.2010
№ 2755-VІ із змінами та доповненнями, в
частині завищення сум витрат та
заниження сум чистого
оподатковуваного доходу, що призвело
до перекручення даних податкової
декларації про майновий стан і доходи
при визначенні сум оподатковуваного
чистого доходу за 2012 рік та 2013 рік, у
результаті чого визначено суму
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності у розмірі
4410,11 грн., у т.ч. по періодах: за 2012 рік у
сумі 895,26 грн., за 2013 рік у сумі 3514,85 грн.;

- пункту 46.1 статті 46, підпункту 49.18.2
пункту 49.18 статті 49, пункту 51.1 статті 51,
пункту 176.2 «б» статті 176 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ із
змінами та доповненнями, в частині
неподання податкового розрахунку ф. №
1-ДФ сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку за ІІІ квартал
2012 року, а також подання не у повному
обсязі податкового розрахунку ф. № 1-ДФ
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податків, а також
сум нарахованого та утриманого з них
податку за II квартал 2012 року, IV квартал
2012 року, І - ІІ квартали 2013 року;

- пункту 46.1 статті 46, підпункту 49.18.2
пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 № 2755-VІ із змінами та
доповненнями, в частині несвоєчасного
подання податкової декларації про
майновий стан і доходи за 2012 рік;

- пункту 1 частини 1 статті 4, пунктів 1-2
частини 2 статті 6, частини 2 статті 7,
частини 2 та абзацу 1 частини 5 статті 9
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 8
липня 2010 року №2464-VI із змінами та
доповненнями, ФОП ОСОБА_1 в частині не
повного нарахування сум єдиного внеску
з чистого оподатковуваного доходу за
2012 - 2013 роки, донараховано суму єдиного
внеску з сум задекларованого чистого
оподатковуваного доходу 10201,99 грн.

Вищезазначений акт перевірки отримано
особисто відповідачем, про що свідчить
надана позивачем та долучена до
матеріалів справи копія
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення.

На підставі акту перевірки від 27.02.2014 №
165/08-25-17-020/НОМЕР_1 ДПІ у Заводському
районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у
Запорізькій області прийняті
податкові повідомлення-рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 09.04.2014 № , відповідно до
якого відповідачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування в розмірі 6 615,17
грн., в тому числі за основним платежем -
4 410,11 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 2 205,06 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 09.04.2014 № , відповідно до
якого відповідачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
розмірі 1 020,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 09.04.2014 № , відповідно до
якого відповідачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
розмірі 170,00 грн.

Вищезазначені податкові
повідомлення-рішення направлялись
відповідачу рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Проте,
поштова кореспонденція повернулась на
адресу податкового органу з відміткою
відділення поштового зв'язку - «за
закінченням терміну зберігання», що
підтверджується наданою позивачем
копією поштового конверту.

Пунктом 58.3 ст. 58 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
пошта не може вручити платнику
податків податкове
повідомлення-рішення або податкові
вимоги, або рішення про результати
розгляду скарги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, або рішення про результати
розгляду скарги, незнаходження
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога, або рішення про результати
розгляду скарги вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення.

З урахуванням положень п. 58.3 ст. 58
Податкового кодексу України, вказані
податкові повідомлення-рішення
вважаються врученими відповідачу
належним чином.

На протязі розгляду справи
відповідачем не надано суду доказів
оскарження податкових
повідомлень-рішень від 09.04.2014 №№ ,
та , отже грошові
зобов'язання за ними вважаються
узгодженими та підлягають сплаті у
встановлені податковим законодавством
строки.

Відповідно до п. 57.3. ст. 57 Податкового
кодексу України зазначено, у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у п.п. 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Оскільки сума узгоджених грошових
зобов'язань, визначена вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
відповідачем у встановлені
законодавством строки не сплачена до
бюджету, то вона набула статусу
податкового боргу.

Із наданої позивачем інтегрованої
картки платника податків вбачається,
що на рахунках платника податків була
наявна переплата в розмірі 3 767,84 грн.

Підсумовуючи викладені обставини та
враховуючи наявність на рахунках
платника податків переплати, за
відповідачем рахується податковий
борг з податку на доходи фізичних осіб,
що сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування на
загальну суму 4 397,33 грн.

Також, пунктом 203.1 статті 203 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова декларація подається за
базовий звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Судом встановлено, що ПП ОСОБА_1 подані
до ДПІ у Заводському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області декларації з податку на додану
вартість за наступні періоди:

- податкова декларація від 18.06.2014 за
травень 2014 року, відповідно до якої
відповідачем самостійно визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість, що підлягає
нарахуванню та сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду в розмірі 26,00 грн.;

- податкова декларація від 18.07.2014 за
червень 2014 року, відповідно до якої
відповідачем самостійно визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість, що підлягає
нарахуванню та сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду в розмірі 40 430,00
грн.

Абзацом першим п. 50.1 ст. 50 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Так, судом встановлено, що 01.08.2014 ПП
ОСОБА_1 подано до ДПІ у Заводському
районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у
Запорізькій області уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за серпень 2014 року (звітній
період за який виправляються помилки -
червень 2014 року) в розмірі суми з
податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню за підсумками
поточного звітного (податкового)
періоду з урахуванням залишку
від'ємного значення попереднього
звітного (податкового) періоду 5 940,00
грн.

Згідно п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу
України платник податку зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Враховуючи, що сума самостійно
задекларованих податкових зобов'язань
не була сплачена відповідачем у
встановлені законом строки, то вона
набула статусу податкового боргу.

До того ж, в період з 10.04.2014 по 16.04.2014
головним державним
ревізором-інспектором відділу доходів
і зборів з фізичних осіб Богданенко О.І.
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к. НОМЕР_1)
з питання своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати до
бюджету сум податку на додану вартість
за період з 01.01.2012 по 31.12.2013, в ході якої
виявлено порушення відповідачем
пункту 198.1 «а», пункту 198.2, пункту 198.3,
пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VІ із змінами та доповненнями, в
частині безпідставного включення до
складу податкового кредиту сум податку
на додану вартість, що призвело до
заниження сум податку на додану
вартість по податковому кредиту,
донараховано податкові зобов'язання по
податку на додану вартість у розмірі
56856 грн., у т.ч. по періодах: за березень
2012 року на суму 500 грн., за травень 2012
року на суму 29935 грн., за червень 2012 року
на суму 5225 грн., за серпень 2012 року на
суму 2748 грн., за вересень 2012 року на суму
1174 грн.; за квітень 2013 року на суму 2264
грн.; за травень 2013 року на суму 15010 грн.

За результатами вищезазначеної
перевірки, 24.04.2014 позивачем складено
акт №
316/08-25-17-020/НОМЕР_1, примірник якого
направлено на адресу відповідача
засобами поштового зв'язку. Однак, як
вбачається із наявної в матеріалах
справи копії поштового конверту,
кореспонденція повернулась до
податкового органу з відміткою
відділення поштового зв'язку - «за
закінченням терміну зберігання».

На підставі акту перевірки від 24.04.2014 №
316/08-25-17-020/НОМЕР_1 ДПІ у Заводському
районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у
Запорізькій області винесено
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 29.04.2014 № , відповідно до
якого відповідачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) в
розмірі 85 284,00 грн., в тому числі за
основним платежем - 56 856,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 28 428,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 29.04.2014 № направлялось
відповідачу рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Проте,
поштова кореспонденція повернулась на
адресу податкового органу з відміткою
відділення поштового зв'язку - «за
закінченням терміну зберігання», що
підтверджується наданою позивачем
копією поштового конверту.

Враховуючи положення п. 58.3 ст. 58
Податкового кодексу України, вказане
податкове повідомлення-рішення
вважається врученим відповідачу
належним чином.

Відповідачем не надано суду доказів
оскарження даного податкового
повідомлення-рішення, отже
донараховані відповідачу грошові
зобов'язання підлягають сплаті у
передбачені нормами чинного
законодавства строки.

Так як, сума узгоджених грошових
зобов'язань, визначена податковим
повідомленням-рішенням форми «Р» від
29.04.2014 № , відповідачем у
встановлені законодавством строки не
сплачена до бюджету, вона набула
статусу податкового боргу.

Крім того, згідно п.п. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129
Податкового кодексу України, пеня
нараховується у день настання строку
погашення податкового зобов'язання,
нарахованого контролюючим органом або
платником податків у разі виявлення
його заниження та за весь період
заниження (в тому числі за період
адміністративного та/або судового
оскарження)

Відповідно до п. 131.1 ст. 131 Податкового
кодексу України, нараховані
контролюючим органом суми пені
самостійно сплачуються платником
податків.

Зокрема, судом з'ясовано, що
відповідачу за період з 13.06.2014 по 26.06.2014
нараховано пеню в сумі 0,11 грн. та за
період з 30.07.2014 по 31.07.2014 в розмірі 4,88
грн.

Із наявної в матеріалах справи
інтегрованої картки платника податків
та довідки про заборгованість станом
на 14.10.2014 вбачається, що залишок
несплаченої відповідачем пені з
податку на додану вартість становить 8
597,77 грн., з якої позивачем до стягнення
заявлено 3,82 грн.

З урахуванням часткового погашення
відповідачем заборгованості, ПП ОСОБА_1
має податковий борг з податку на додану
вартість на загальну суму 131 657,82 грн.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як зазначено у п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України податкова
вимога - це письмова вимога органу
державної податкової служби до
платника податків щодо погашення суми
податкового боргу.

Відповідно до п. 59.3 ст. 59 Податкового
кодексу України, податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Судом з'ясовано, що ДПІ у Заводському
районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у
Запорізькій області сформовано та
направлено на адресу відповідача
податкову вимогу форми «Ф» від 28.05.2014 №
637-25 на загальну суму податкового боргу
платника податків за узгодженими
грошовими зобов'язаннями у розмірі 4
037,33 грн. Однак, кореспонденція
повернулась до податкового органу з
відміткою відділення поштового зв'язку
- «за закінченням терміну зберігання»,
що підтверджується наданою позивачем
копією поштового конверту.

Враховуючи положення п. 58.3 ст. 58
Податкового кодексу України, податкова
вимога вважається врученою
відповідачу належним чином.

На даний час податкова вимога форми «Ф»
від 28.05.2014 № 637-25 в порядку визначеному
ст. 60 Податкового кодексу України
позивачем не відкликана, оскільки з
моменту її винесення заборгованість,
яка рахується за відповідачем,
залишається не погашеною, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи інтегрованими картками
платника податків за спірний період та
довідкою про заборгованість.

Згідно з пп. 95.1 - 95.2 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового
кодексу України, орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Згідно зі ст. 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в разі якщо
особа, яка бере участь у справі, без
поважних причин не надасть докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Під час розгляду справи, відповідачем
не надано суду доказів повного або
часткового погашення заборгованості,
нормативно та документально
обґрунтованих заперечень проти
позовних вимог, а також доказів, які б
спростовували доводи позивача.

Згідно наданої позивачем довідки про
заборгованість станом на 14.10.2014,
заборгованість відповідача з податку
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування становить 5 205,59
грн., з яких ДПІ у Заводському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області заявлено до стягнення 4 397,33 грн.

Податковий борг відповідача з податку
на додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг)
становить 280 843,77 грн., що
підтверджується вищезазначеною
довідкою, з якого позивачем заявлено до
стягнення 131 657,82 грн.

З огляду на викладене, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази у їх
сукупності, а також враховуючи, що
всупереч вимогам чинного
законодавства, заборгованість
відповідача залишається не погашеною
до бюджету, суд вважає позовні вимоги
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області обґрунтованими,
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст. ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 128, 159-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області до Приватного підприємця
ОСОБА_1 про стягнення коштів за
податковим боргом, - задовольнити
повністю.

Стягнути з приватного підприємця
ОСОБА_1 (69009, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) кошти за податковим
боргом в сумі 136 055,15 грн., в тому числі на
користь Місцевого бюджету Заводського
району (, р/р 0004, код
платежу 11010500, банк - ГУДКСУ у
Запорізькій області, МФО 813015)
податковий борг з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування в сумі 4 397,33
(чотири тисячі триста дев'яносто сім
гривень 33 коп.) грн. та на користь
Державного бюджету Заводського району
(, р/р 0004, код
платежу 14010100, банк - ГУДКСУ у
Запорізькій області, МФО 813015)
податковий борг з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) в сумі 131 657,82 (сто
тридцять одна тисяча шістсот п'ятдесят
сім гривень 82 коп.) грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України -з дня
отримання такої постанови, апеляційної
скарги, з подачею її копії відповідно
до кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.Я. Максименко