Справа № 826/12179/14
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючої судді
Кузьменко А.І., при секретарі Яцюті М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1доДержавної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києвіпро
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, В С
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач,
ОСОБА_1.) звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
25 червня 2014 року №2090-15.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 серпня 2014 року
відкрито провадження у справі та
призначено її до судового розгляду на 02
У судове засідання 02 вересня 2014 року
з'явився представник позивача.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив, витребувані ухвалою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 20 серпня 2014 року
документи не надав, що стало підставою
для відкладення розгляду справи на 11
У судове засідання 11 вересня 2014 року
з'явились представники сторін.
Представником відповідача заявлено
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з необхідністю надання
додаткового часу для подачі
витребуваних судом документів. За
результатами розгляду зазначеного
клопотання суд відклав розгляд справи
на 16 вересня 2014 року.
У судовому засіданні 16 вересня 2014 року
судом оголошувалась перерва до 22
У судове засідання 22 вересня 2014 року
з'явився представник позивача, який
наполягав на задоволенні позову.
Представник відповідача до суду не
прибув, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.
Частиною 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.
Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи положення частин 4 та 6
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, беручи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, в судовому засіданні 22
вересня 2014 року суд ухвалив перейти до
розгляду справи в письмовому
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.
25 червня 2014 року згідно з підпунктом
54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 286.5
статті 286 Податкового кодексу України
ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві винесено податкове
повідомлення - рішення №2090-15, яким
ОСОБА_1 визначено суму податкового
зобов'язання за платежем земельний
Посилаючись на безпідставність та
протиправність дій податкового органу
щодо визначення податкового
зобов'язання по земельному податку,
ОСОБА_1 звернулась з відповідним
позовом до суду, в якому зазначила, що в
силу приписів Податкового кодексу
України не є платником податку на
Заперечуючи проти позову ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві зазначила, що позивачу на праві
власності належить частина
нежитлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 141,80 кв.м., а
тому в силу приписів пункту 286.6 статті
286 та пункту 287.8 статті 287 Податкового
кодексу України ОСОБА_1 як власник
нежитлового приміщення зобов'язана
сплачувати земельний податок за площі
під таким приміщенням з урахуванням
пропорційної частки прибудинкової
території з дати державної реєстрації
права власності на нерухоме майно.
Надаючи правову оцінку позовним
вимогам, суд приходить до наступного.
Починаючи з 1 січня 2011 року набрав
чинності Податковий кодекс України
(далі по тексту - ПК України), яким
регулюються правовідносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів (в т.ч. земельного податку),
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.
Згідно із статтею 269 ПК України
платниками земельного податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв) та землекористувачі.
Статтею 270 названого Кодексу визначено,
що об'єктами оподаткування є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні, та земельні частки
(паї), які перебувають у власності.
У пункті 286.1 статті 286 ПК України
закріплено, що підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.
У той же час, відповідно до пункту 287.1
статті 287 цього Кодексу власники землі
та землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
При переході права власності на
будівлю, споруду (їх частину) податок за
земельні ділянки, на яких розташовані
такі будівлі, споруди (їх частини), з
урахуванням прибудинкової території
сплачується на загальних підставах з
дати державної реєстрації права
власності на нерухоме майно (пункт 287.6
статті 287 ПК України).
Аналіз наведених положень Податкового
кодексу України дає підстави для
висновку, що обов'язок здійснювати
оплату земельного податку виникає у
осіб, які набули право власності на
будівлю, споруду або їх частину саме з
моменту реєстрації права власності на
таке нерухоме майно.
Як вбачається з матеріалів справи, а
саме копії свідоцтва про право
власності на нежитлові приміщення в
житловому будинку, виданого 13 січня 2003
року Державним управлінням справами
Президента України та реєстраційного
запису Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна від 15 січня 2003 року,
ОСОБА_1 на праві приватної власності
належать нежилі приміщення №19
четвертого поверху загальною площею
141,8 кв.м., що розташовані в житловому
будинку АДРЕСА_2 про що 15 січня 2003 року
внесено запис в реєстраційну книгу
№18п-241 за реєстровим №2652п.
Таким чином, з часу реєстрації права
власності на нерухоме майно в силу
наведених вище положень Податкового
кодексу України у позивача, як його
власника, виник обов'язок зі сплати
земельного податку за земельну
ділянку, на якій розташований
відповідний об'єкт нерухомості.
У той же час, пунктом 286.6 статті 286 ПК
України закріплено, що за земельну
ділянку, на якій розташована будівля,
що перебуває у спільній власності
кількох юридичних або фізичних осіб,
податок нараховується з урахуванням
прибудинкової території кожному з
1) у рівних частинах - якщо будівля
перебуває у спільній сумісній
власності кількох осіб, але не поділена
в натурі, або одній з таких
осіб-власників, визначеній за їх
згодою, якщо інше не встановлено судом;
2) пропорційно належній частці кожної
особи - якщо будівля перебуває у
спільній частковій власності;
3) пропорційно належній частці кожної
особи - якщо будівля перебуває у
спільній сумісній власності і поділена
За земельну ділянку, на якій
розташована будівля, що перебуває у
користуванні кількох юридичних або
фізичних осіб, податок нараховується
кожному з них пропорційно тій частині
площі будівлі, що знаходиться в їх
користуванні, з урахуванням
прибудинкової території.
У відповідності до пункту 286.1 статті 286
цього Кодексу підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного
контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Згідно із пунктом 286.5 названої статті
нарахування фізичним особам сум
податку проводиться контролюючими
органами, які видають платникові до 1
липня поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58 ПК
З наведених правових приписів
Податкового кодексу України
вбачається, що обов'язок по нарахуванню
сум земельного податку фізичним особам
покладено саме на контролюючі органи,
зокрема, органи державної податкової
служби, яким для визначення розміру
вказаного податку необхідно
встановити базу оподаткування,
наявність грошової оцінки землі, інші
відомості для визначення суми
податкового зобов'язання.
На підтвердження виконання
зазначеного обов'язку та проведення
нарахування суми грошового
зобов'язання, зазначеної в
оскаржуваному податковому
повідомленні - рішенні, із дотриманнями
положень Податкового кодексу України,
відповідачем надано розрахунок
платежів по сплаті земельного податку
на 2014 рік землекористувача ОСОБА_1 за
нежитлове приміщення, розташоване за
Однак, суд критично ставиться до
наданого розрахунку, оскільки
інформація зазначена у ньому взята з
листа Комунального підприємства
Печерської у місті Києві ради по
утриманню житлового господарства
«Хрещатик», яке здійснює
обслуговування будинків, розташованих
за адресами, зазначеними у додатку до
Крім того, суд звертає увагу, що
відповідно до витягу з бази даних
Державного земельного кадастру станом
на 12 вересня 2012 року землекористувачем
земельної ділянки, розташованої за
Житлово-експлуатаційна контора №601.
З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про ненадання відповідачем
документального підтвердження, що
інформація, яка використана під час
розрахунку грошового зобов'язання з
податку за землю з фізичних осіб,
відповідає даним, які містяться в
державному земельному кадастрі, що є
підставою для визнання податкового
повідомлення - рішення протиправним та
Такі висновки суду узгоджуються з
позицією Вищого адміністративного
суду України, викладеною в ухвалах від
Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Доказів, які б підтвердили
правильність нарахування грошового
зобов'язання, оскаржуваним податковим
повідомленням - рішенням, відповідач
суду не надав.
Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України Якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
Враховуючи вищевикладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Позов задовольнити.
2. Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 25 червня 2014 року №2090-15.

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (01103, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) понесені
нею витрати по сплаті судового збору у
розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70
коп.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.І. Кузьменко