Справа № 825/3281/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2014 року
Чернігів Справа №
825/3281/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді
- Д'якова В.І.,

за участю секретаря
- Воєдило Л.П.,

представника позивача
- Вороного В.К.,

представника відповідача
- Любченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Комунального
закладу «Левоньківська психіатрична
лікарня» Чернігівської обласної ради
до управління Пенсійного фонду України
в Чернігівському районі Чернігівської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Комунальний заклад «Левоньківська
психіатрична лікарня» Чернігівської
обласної ради (далі - КЗ «Левоньківська
психіатрична лікарня», позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Чернігівському районі
Чернігівської області (далі - УПФУ в
Чернігівському районі, відповідач) в
якому, з урахуванням збільшення
позовних вимог, просить суд:

- визнати неправомірними дії УПФУ в
Чернігівському районі щодо складання
та направлений розрахунків сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій згідно п.
«б»-«з» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», які отримані
КЗ «Левоньківська психіатрична
лікарня» від 06.02.2014, 15.04.2014, 09.07.2014;

- зобов'язати УПФУ в Чернігівському
районі відізвати без виконання
вищевказані розрахунки сум фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій згідно п. «б»- «з» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», які отримані КЗ
«Левоньківська психіатрична лікарня»
від 06.02.2014, 15.04.2014, 09.07.2014.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідач в порушення п.6.4 Інструкції
Про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України надіслав до
КЗ «Левоньківська психіатрична
лікарня» розрахунки сум фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до п. «б»-«з» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
які були отримані позивачем 06.02.2014,
15.04.2014 та 09.07.2014. Несвоєчасне сповіщення
про суму заборгованості, яка має бути
відшкодована до Пенсійного фонду
призвела до зростання суми боргу
позивача, що пригнічує його роботу та
виконання своїх обов'язків, як
комунального закладу охорони здоров'я,
оскільки за минулі роки позивач не
отримував даних розрахунків так, як це
передбачено законодавством.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив
відмовити в його задоволенні
посилаючись на те, що відповідно до ч.
6.1. Розділу 6 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663 передбачено, що відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
(Список № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників) відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону № 1058 у
розмірі 100% таких фактичних витрат. А
несвоєчасність направлення позивачу
розрахунків сум фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, не
може бути підставою для звільнення від
обов'язку їх відшкодування.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову необхідно відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що КЗ
«Левоньківська психіатрична лікарня»
зареєстрований в УПФУ в Чернігівському
районі.

Як вбачається з матеріалів справи, у
відповідача працювали особи, яким
призначено пільгові пенсії на підставі
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
частині пенсій, призначених відповідно
до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктами «б»-«з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
визначено, що на пільгових умовах мають
право на пенсію за віком, незалежно від
місця останньої роботи: працівники,
зайняті повний робочий день на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше
12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах;
трактористи-машиністи, безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі;
жінки, які працюють
трактористами-машиністами,
машиністами будівельних, шляхових і
вантажно-розвантажувальних машин,
змонтованих на базі тракторів і
екскаваторів, - після досягнення 50
років і при загальному стажі роботи не
менше 20 років, з них не менше 15 років на
зазначеній роботі; жінки, які працюють
доярками (операторами машинного
доїння), свинарками-операторами в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - після досягнення 50
років і при стажі зазначеної роботи не
менше 20 років за умови виконання
встановлених норм обслуговування;
жінки, зайняті протягом повного сезону
на вирощуванні, збиранні та
післязбиральній обробці тютюну, - після
досягнення 50 років і при стажі
зазначеної роботи не менше 20 років;
робітниці текстильного виробництва,
зайняті на верстатах і машинах, - за
списком виробництв і професій,
затверджуваним у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України, - після досягнення 50 років і
при стажі зазначеної роботи не менше 20
років; жінки, які працюють у
сільськогосподарському виробництві та
виховали п'ятеро і більше дітей, -
незалежно від віку і трудового стажу, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України; водії міського
пасажирського транспорту (автобусів,
тролейбусів, трамваїв) і великовагових
автомобілів, зайнятих у технологічному
процесі важких і шкідливих виробництв:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи 25 років, в тому числі
на зазначеній роботі не менше 12 років 6
місяців; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи 20 років, в тому
числі на зазначеній роботі не менше 10
років.

Статтею 1 Закону України від 09.07.2003 року
№1058 -IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058 -IV) визначено, що страхові
внески - кошти відрахувань на соціальне
страхування, збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
сплачені (які підлягають сплаті) згідно
із законодавством, що діяло раніше;
надходження від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 1
Закону України від 26 червня 1997 року
№400/97-ВР «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон №400/97-ВР) платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є, зокрема, суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, їх об'єднання,
бюджетні, громадські та інші установи
та організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників, філії,
відділення та інші відокремлені
підрозділи платників податку,
зазначених у пункті 1 цієї статті, що не
мають статусу юридичної особи,
розташовані на території іншої, ніж
платник зборів, територіальної
громади.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 статті 4
Закону № 400/97-ВР для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б»-«з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» за
ставкою 100 відсотків від об'єкта
оподаткування.

Згідно з пунктом 2 розділу XV
Прикінцевих положень Закон №1058 -IV,
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди: 1) особам,
зазначеним в абзаці першому цього
пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування підприємствами
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
визначено в Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, яка затверджена постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1, та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663 (далі - Інструкція).

Згідно пункту 6.1 розділу 6 Інструкції,
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
розмірах - для платників, зазначених у
підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї
Інструкції (крім тих, які є платниками
фіксованого сільськогосподарського
податку), - також 100 відсотків фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до абзацу
першого частини 2 Прикінцевих положень
Закону застрахованим особам, які
працювали або працюють на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Згідно пунктів 6.4 - 6.5 розділу 6
Інструкції розмір сум до відшкодування
на поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій. Розрахунки складаються на
підставі відомостей відділів з
призначення пенсій органів Пенсійного
фонду України, які подаються згідно з
додатком 8 до 1 січня поточного року та
протягом 10 днів з дня прийняття рішення
про призначення нової пенсії.

Згідно пункту 6.8 розділу 6 Інструкції,
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. У разі
зміни розміру пенсії або настання
обставин, які впливають на суму
відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та ін.), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин. Суми
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
дати призначення пенсії до дати
складання розрахунку фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
сплачуються одночасно із оплатою
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць.

Згідно пункту 6.9 Інструкції, у разі
призначення пенсій на пільгових умов
особам, які мають необхідний стаж
роботи не за місцем призначення цієї
пенсії, органами Пенсійного фонду за
місцем призначення пенсії надсилає
повідомлення згідно додатками,
зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції
для зазначених підприємств, у двох
примірниках через орган Пенсійного
фонду за місцезнаходженням цього
підприємства. Відшкодування сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у таких випадках
здійснюється підприємством на рахунки
органів Пенсійного фонду за місцем
його реєстрації.

На виконання вимог чинного
законодавства, УПФУ в Чернігівському
районі були надіслані відповідачу
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсії,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» на 2014 рік, які
отримані відповідачем, 06.02.2014, 15.04.2014 та
12.07.2014, про що свідчать копії
повідомлень про вручення поштового
відправлення (а.с. 5, 6, 7, 8, 9, 18, 19).

Твердження позивача про
несвоєчасність направлення
відповідачем розрахунків не
заслуговує на увагу, оскільки таке
порушення не впливає на наявність і
розмір сум витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій працівникам та не
звільняє позивача від обов'язку їх
відшкодування.

Аналогічна правова позиція викладена в
рішеннях Вищого адміністративного
суду України від 22.01.2014 року № К/9991/10295/14,
від 11.04.2013 року № К/9991/66161/11.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що підстави для визнання
неправомірними дії УПФУ в
Чернігівському районі щодо складання
та направлений до КЗ «Левоньківська
психіатрична лікарня» розрахунків сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій згідно п.
«б»-«з» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» відсутні.

Що стосується вимоги позивача про
зобов'язання УПФУ в Чернігівському
районі відізвати без виконання
вищевказані розрахунки сум фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій згідно п. «б»-«з» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», які отримані КЗ
«Левоньківська психіатрична лікарня»
від 06.02.2014, 15.04.2014, 09.07.2014, то суд також
відмовляє в її задоволенні, оскільки
самі розрахунки не тягнуть за собою
безспірного стягнення вказаних в них
сум, відповідно - не пред'являються до
примусового виконання, а питання щодо
стягнення таких сум управлінням
вирішується в судовому порядку.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно зі статтею 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Судом при вирішенні вищевказаного
адміністративного позову було взято до
уваги положення частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті
71 цього Кодексу в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надано
достатні аргументи та доводи, які
свідчать, що останній діяв в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, обґрунтовано та правомірно. У
зв'язку з чим, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Керуючись статтями 17, 69, 70, 71, 106, 107, 121,
158-163, 1832 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Комунального закладу
«Левоньківська психіатрична лікарня»
Чернігівської обласної ради відмовити
повністю.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
підпис В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя
В.І. Д'яков