Справа № 826/17053/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/10557/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 23.12.2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління ресурсного забезпечення
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві,
третя особа - ОСОБА_4, про скасування
рішення від 18.07.2012 року № 2,
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Управління
ресурсного забезпечення Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві, третя особа -
ОСОБА_4, про скасування рішення від
18.07.2012 року № 2, зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від
23.12.2013 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено
без задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від
23.12.2013 року - без змін.

У касаційній скарзі представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, не погоджуючись з
даними рішеннями, посилаючись на
допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від
23.12.2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12.02.2014 року та ухвалити нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій постановлені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не надають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 разом із сім'єю
проживає в кімнаті АДРЕСА_1.

Зазначений будинок перебуває на
балансі в ГУ МВС України в м. Києві.
Одночасно, у вказаному блоці
зазначеного гуртожитку в кімнаті «А»
проживає родина ОСОБА_4, який у 2010 році,
розірвав трудові відносини з ГУ МВС
України. Однак, у 2012 році ОСОБА_4 було
надано ордер № 53 на право зайняття
житлового приміщення у сімейному
гуртожитку для тимчасового проживання
АДРЕСА_1, загальною площею 12,4 м2.

Вважаючи, що рішення ЖБК ГУ МВС України
в м. Києві від 18.07.2012 року № 2 про
надання ордеру № 53 на право зайняття
житлового приміщення колишнім
працівником МПОП «Беркут» ОСОБА_4 є
протиправним, оскільки, на думку
позивача, зазначене рішення
перешкоджає йому у отриманні спірної
кімнати для власного проживання,
ОСОБА_2 звернувся до суду з даним
позовом, в якому просив:

- скасувати рішення від 18.07.2012 року
№ 2, прийняте ЖБК ГУ МВС України в м.
Києві про надання ордеру № 53 на право
зайняття житлового приміщення
колишнім працівником МПОП «Беркут»
ОСОБА_4 як таке, що прийняте не у
відповідності до чинного
законодавства та ганьбить авторитет
органів державної влади та місцевого
самоврядування;

- зобов'язати ЖБК ГУ МВС України в м.
Києві прийняти нове рішення згідно
чинного законодавства про скасування
рішення від 18.07.2012 року № 2.

27.03.2012 року ОСОБА_2 звернувся до
керівництва МВС України з письмовим
рапортом про надання йому додаткової
житлової площі у гуртожитку, який
направлено на розгляд до Департаменту
матеріального забезпечення МВС
України.

Листом від 26.04.2012 року № 25/2/1-Г-73оп
Департамент матеріального
забезпечення МВС України звернувся до
Управління ресурсного забезпечення
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві з
проханням розглянути питання щодо
можливості виділення родині позивача
додаткової житлової площі у
гуртожитку, а саме кімнати у блоці 4-6
гуртожитку, у зв'язку з чим надати
відповідні пропозиції до Управління
будівництва, реконструкції та
інвестицій Департаменту матеріального
забезпечення МВС України до 28.04.2012 року.

Управління ресурсного забезпечення
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві
листом від 28.04.2012 року № 21/674 повідомило
вказане управління Департаменту
матеріального забезпечення МВС
України, зокрема, про те, що на той час у
списках на отримання кімнати в
сімейних гуртожитках відповідача
перебуває 518 сімей працівників міліції,
із них 70 сімей працівників ПМОП
«Беркут», а на поліпшення житлових умов
у гуртожитку - 32 сім'ї у складі із 4-х
осіб. У кімнаті № 4-6а, житловою площею
12,4 м2, проживає сім'я колишнього
працівника ПМОП «Беркут» ОСОБА_4, який в
органах внутрішніх справ відпрацював
більше 10 років.

Листом від 08.05.2012 року № 25/2/1-Г-73оп ДМЗ
МВС України повідомлено позивача,
зокрема, про те, що рішенням
Центральної житлової комісії від 18.12.2008
року (протокол № 6), яке затверджене
Печерською районною у місті Києві
державною адміністрацією від 11.02.2009
року № 104, позивача, потребуючого
поліпшення житлових умов, взято на
квартирний облік в апараті МВС України
у список першочерговиків як працівника
міліції.

За рапортом позивача рішенням
Центральної житлової комісії від 16
лютого 2011 року (протокол № 1), яке
затверджене Печерською районною у
місті Києві державною адміністрацією
від 13 квітня 2011 року № 215, до квартирної
справи включено його дружину та дочку.

Отже, кімната, на яку претендує позивач,
є заселеною.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54
Житлового кодексу України, якщо в
квартирі, в якій проживає два або
більше наймачі, звільнилося
неізольоване жиле приміщення, воно
надається наймачеві суміжного
приміщення.

Ізольоване жиле приміщення, що
звільнилося в квартирі, в якій проживає
два або більше наймачі, на прохання
наймача, що проживає в цій квартирі і
потребує поліпшення житлових умов
(стаття 34), надається йому, а в разі
відсутності такого наймача - іншому
наймачеві, який проживає в тій же
квартирі. При цьому загальний розмір
жилої площі не повинен перевищувати
норми, встановленої статтею 47 цього
Кодексу, крім випадків, коли наймач або
член його сім'ї має право на додаткову
жилу площу. Якщо розмір ізольованої
кімнати, що звільнилася, є меншим за
встановлений для надання одній особі,
зазначена кімната у всіх випадках
передається наймачеві на його
прохання.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України, адміністративний позов -
звернення до адміністративного суду
про захист прав, свобод та інтересів
або на виконання повноважень у
публічно-правових відносинах.

Отже, з огляду на приписи пункту 6
частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з урахуванням частини 2 статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України, до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, що відносяться до сфери
публічно-правових відносин та
порушують права, свободи та інтереси
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, крім випадків, коли
щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не доведено
протиправність проживання ОСОБА_4
разом зі своєю сім'єю у кімнаті АДРЕСА_1
та не надано доказів того, що шляхом
прийняття ЖБК ГУ МВС України в м. Києві
рішення від 18.07.2012 року № 2 про надання
ордеру № 53 на право зайняття житлового
приміщення колишнім працівником МПОП
«Беркут» ОСОБА_4 порушено його права
чи інтересів у сфері публічно-правових
відносин, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов вірного висновку, відмовивши у
задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, є законними і не підлягають
скасуванню, оскільки суди, всебічно
перевіривши обставини справи, вирішили
спір у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин; в
них повно відображені обставини, що
мають значення для справи, висновки
судів щодо встановлених обставин і
правові наслідки є правильними, а
доводи касаційної скарги їх не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 23.12.2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління ресурсного забезпечення
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві,
третя особа - ОСОБА_4, про скасування
рішення від 18.07.2012 року № 2,
зобов'язання вчинити певні дії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О.
Логвиненко

В.Ф. Мороз