Справа № 816/5749/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/21310/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

при секретарі судового засідання:
Марчук Л.А.,

за участю представника позивача:
Головка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Полтавахіммаш" до
Державної реєстраційної служби
України, за участю третьої особи -
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області, про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії,
провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Державної
реєстраційної служби України на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року Публічне акціонерне
товариство "Полтавахіммаш" (далі - ПАТ
"Полтавахіммаш") звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
реєстраційної служби України, за
участю третьої особи - Реєстраційної
служби Полтавського міського
управління юстиції Полтавської
області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 5008697
від 15 серпня 2013 року, прийняте
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєвим
Олексієм Олександровичем;

- зобов'язати Державну реєстраційну
службу України зареєструвати в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно за позивачем право
власності на виробничий корпус
території заводу, А-1, площею 56580,5 кв.м,
розташований за адресою: місто Полтава,
вулиця Маршала Бірюзова, 85-Б;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь ПАТ "Полтавахіммаш" судовий
збір у розмірі 34,41 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що з метою проведення
державної реєстрації права приватної
власності ПАТ "Полтавахіммаш"
звернулося до відповідача із заявою
разом із супровідними документами для
одержання відповідного свідоцтва про
право власності на майно (нежитлове
приміщення), що розташоване по вулиці
Маршала Бірюзова, 85-Б у місті Полтава.

Рішенням відповідача № 5008697 від 15
серпня 2013 року у державній реєстрації
права власності на вищевказаний об'єкт
нерухомого майна позивачу було
відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
О.О., позивач звернувся в суд з даним
позовом про визнання протиправним та
скасування рішення № 5008697 від 15 серпня
2013 року та зобов'язання зареєструвати
за ПАТ "Полтавахіммаш" право власності
на виробничий корпус території заводу,
А-1, площею 56580,5 кв.м, розташований за
адресою: місто Полтава, вулиця Маршала
Бірюзова, 85-Б.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року, позовні вимоги ПАТ
"Полтавахіммаш" задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень
Державної реєстраційної служби
України № 5008697 від 15 серпня 2013 року.

Зобов'язано Державну реєстраційну
службу України повторно розглянути
заяву ПАТ "Полтавахіммаш" від 22 липня
2013 року про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно - нежитлову будівлю за
адресою: місто Полтава, вулиця Маршала
Бірюзова, 85-Б, з урахуванням підстав
скасування рішення про відмову у
державній реєстрації прав та обтяжень
№ 5008697 від 15 серпня 2013 року.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ПАТ "Полтавахіммаш" судові
витрати у розмірі 11,47 гривень.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

У своїй касаційній скарзі Державна
реєстраційна служба України,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати їх рішення та
прийняти нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Представник позивача в судовому
засіданні просив залишити касаційну
скаргу без задоволення посилаючись на
її необгрунтованість та
безпідставність, а судові рішення
судів попередніх інстанцій без змін.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 22 липня 2013 року ПАТ
"Полтавахіммаш" звернулося до
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень разом із супровідними
документами, які подані з метою
проведення державної реєстрації права
приватної власності на нежитлове
приміщення, що розташоване за адресою:
вулиця Маршала Бірюзова, 85-Б, місто
Полтава.

Карткою прийому заяви № 4173516
підтверджено її зареєстрування у базі
даних про реєстрацію прав і запитів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно за реєстраційним
номером 2103080.

За результатами розгляду
вищезазначеної заяви та доданих до неї
документів, 15 серпня 2013 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Гуляєвим О.О. у відповідності
до вимог статті 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів
16, 23 Порядку державної реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 703 від 22 червня 2011
року, пункту 5 Порядку взаємодії
органів державної реєстрації прав та
їх посадових осіб, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№ 607/5 від 02 квітня 2013 року, прийнято
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 5008697.

У вищевказаному рішенні державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Гуляєвим О.О. встановлено, що
подані документи не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, а саме:

- відсутність первинних
правовстановлюючих документів,
зокрема, рішення Виконкому Полтавської
міської ради № 122 від 16 квітня 2008 року;

- існування розбіжностей в площі
об'єкту (згідно із свідоцтвом про право
власності вказана площа становить 56601,1
кв.м, а в технічному паспорті - 56580,5 кв.м);

- відсутність документів стосовно
земельної ділянки, на якій знаходиться
об'єкт нерухомості.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
державним реєстратором безпідставно
прийнято рішення про відмову позивачу
у реєстрації права власності на
належний йому об'єкт нерухомості,
необґрунтовано зазначивши у спірному
рішенні, що подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Таку позицію Полтавського окружного
адміністративного суду підтримав і
Харківський апеляційний
адміністративний суд, який здійснив
перегляд цієї справи.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" визначає правові,
економічні, організаційні засади
проведення державної реєстрації
речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов
для функціонування ринку нерухомого
майна.

Відповідно до статті 15 вищезазначеного
Закону державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Орган державної реєстрації прав,
державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 703 від 22 червня 2011
року, державний реєстратор приймає
рішення про відмову в державній
реєстрації прав та їх обмежень
виключно за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
встановлено, що у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна або
більша його частина розміщені на
території іншого органу державної
реєстрації прав;

3) із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
звернулася неналежна особа;

4) подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію
прав, пов'язаних з відчуженням
нерухомого майна, подано після
державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону;

6) заявлене право вже
зареєстровано.

Разом з цим, частиною 3 статті 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" передбачено, що відмова в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень з підстав, зазначених у пункті
4 частини першої цієї статті, не
позбавляє заявника права повторно
звернутися із заявою за умови усунення
перешкод для державної реєстрації прав
та їх обтяжень.

Відповідно до статті 9 вищезазначеного
Закону державний реєстратор є
державним службовцем, крім випадку,
коли державним реєстратором є нотаріус
як спеціальний суб'єкт.

Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);

- відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень;

- відповідність відомостей про
нерухоме майно, наявних у Державному
реєстрі прав та поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
вимог цього Закону;

- наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо
об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту
нерухомого майна під час проведення
державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного
реєстру прав або відмовляє у її наданні
у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень;

9) здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами України.

Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із
законодавством.

Аналізуючи вищезазначене положення,
дає колегії суддів Вищого
адміністративного суду України
підстави вважати, що рішення про
державну реєстрацію речових прав
приймає не Державна реєстраційна
служба України, а державний реєстратор,
який розглядає подані документи та
приймає відповідне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
державний реєстратор прав на нерухоме
майно Державної реєстраційної служби
України Гуляєв О.О. як суб'єкт владних
повноважень судами попередніх
інстанцій до участі у справі не
залучався та фактично був позбавлений
можливості доведення правомірності
своїх дій при прийнятті спірного
рішення.

Доводи Державної реєстраційної служби
України щодо необхідності залучення до
участі у справі державного реєстратора
судами попередніх інстанцій не
враховано, що з урахуванням
вищезазначеної норми призвело до
порушення прав державного реєстратора
Гуляєва О.О.

Пунктом 2.15 Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 3502/5 від
12 грудня 2011 року встановлено, що орган
державної реєстрації прав або нотаріус
у день прийняття заяви видає або
надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення заявникові рішення
щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав
або відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав разом з
документами, що подавалися заявником
для внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав або скасування записів
Державного реєстру прав.

Таким чином, зобов'язавши Державну
реєстраційну службу України повторно
розглянути заяву ПАТ "Полтавахіммаш"
від 22 липня 2013 року про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно -
нежитлову будівлю за адресою: місто
Полтава, вулиця Маршала Бірюзова, 85-Б, з
урахуванням підстав скасування
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та обтяжень № 5008697 від
15 серпня 2013 року, суди попередніх
інстанцій не врахували, що всі
оригінальні примірники документів
повертаються заявнику, що унеможливлює
повторний розгляд заяви ПАТ
"Полтавахіммаш" від 22 липня 2013 року.

Проте, враховуючи частину 3 статті 24
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", якою передбачено,
що відмова в державній реєстрації прав
та їх обтяжень з підстав, зазначених у
пункті 4 частини першої цієї статті, не
позбавляє ПАТ "Полтавахіммаш" права
повторно звернутися із заявою за умови
усунення перешкод для державної
реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно із частиною 1 статті 120
Земельного кодексу України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на ту обставину, що
судами попередніх інстанцій не було
досліджено правовстановлюючі
документи щодо земельної ділянки на
якій розташовано об'єкт нерухомості,
зокрема, не витребувано рішення
Виконкому Полтавської міської ради №
122 від 16 квітня 2008 року.

З матеріалів справи вбачається, що у
свідоцтві про право власності вказана
площа об'єкта нерухомості - 56601,1 кв.м, а в
технічному паспорті зазначена площа -
56580,5 кв.м.

Отже, вказана розбіжність у поданих
документах щодо площі об'єкту
нерухомості унеможливлює внесення до
відповідних розділів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
відомостей про об'єкт, що реєструється,
оскільки площа об'єкта зазначається у
документах, які видаються за наслідком
розгляду заяви.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що суди попередніх
інстанцій передчасно прийшли до
висновку про часткове задоволення
позову Публічного акціонерного
товариства "Полтавахіммаш".

Враховуючи викладене, судами першої та
апеляційної інстанцій не з'ясовано
обставини справи, що мають значення для
правильного її вирішення, що є
порушенням статей 159, 195 КАС України.

При встановленні наведених фактів
судами першої та апеляційної інстанцій
порушені норми матеріального та
процесуального права, які призвели до
прийняття необґрунтованого судового
рішення і не можуть бути перевірені та
усунуті судом касаційної інстанції.

За встановленим частиною другою статті
227 Кодексу адміністративного
судочинства України правилом,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки для вирішення цього спору
необхідно встановлювати нові
обставини, чого відповідно до частини
першої статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
не може робити суд касаційної
інстанції, справу необхідно направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 159, 167, 2201, 223, 227, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної
реєстраційної служби України
задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2014 року скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко