Справа № 2а-16085/11
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
Справа № 126295/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Коломийського міськрайонного суду
Івано - Франківської області від 23
грудня 2011 року у адміністративній
справі №2а-16085/11 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Коломийському районі Івано -
Франківської області про визнання
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Коломийському районі Івано -
Франківської області про визнання
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Коломийського
міськрайонного суду Івано -
Франківської області від 23 грудня 2011
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, позивачем подана
апеляційна скарга, в якій вказує на те,
що постанова суду першої інстанції ж
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального права та невірним
встановленням обставин у справі.
Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити в
повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.197 КАС України,
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої в задоволенні позову
відмовив з тих підстав, що матеріальна
допомога носить разовий характер та не
є складовою частиною заробітної плати
у розумінні частини 2 ст. 33 Закону
України «Про державну службу», а сам
факт утримання із суми допомоги збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування не є підставою для
включення її до складу заробітної
плати державного службовця та
врахування при обчисленні розміру
пенсії державного службовця.

Проте, колегія суддів апеляційного
суду з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не може, оскільки
вони не відповідають фактичним
обставинам та суперечать нормам
матеріального права.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

У частині 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Згідно із ч. 2 ст. 33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців -
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Наведених положень дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань, входять до
системи оплати праці державного
службовця, оскільки із них сплачено
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 ст. 66 цього
Закону до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України від 09.07.2003 року
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. Так,
зокрема до такого доходу (заробітної
плати) враховуються: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, отримувані застрахованою
особою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.

Вказані вище обставини є безсумнівною
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та прийняття
нової постанови про задоволення позову
з наведених вище підстав.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судові рішення повинні бути
законними і обґрунтованими.

Судом першої інстанції порушено норми
матеріального права та неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, що призвело до ухвалення
незаконного рішення, яке підлягає
скасуванню з підстав визначених ст. 202
КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги може своєю
постановою змінити постанову суду
першої інстанції або прийняти нову
постанову, якими суд апеляційної
інстанції задовольняє або не
задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
позивача підлягає задоволенню,
постанова суду першої інстанції
скасуванню та апеляційним судом
приймається нова постанова про
задоволення позовних вимог з наведених
вище підстав.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205,
207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Коломийського
міськрайонного суду Івано -
Франківської області від 23 грудня 2011
року у адміністративній справі
№2а-16085/11 - скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Коломийському районі
Івано - Франківської області щодо не
включення сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань до
розрахунку заробітної плати
державного службовця для призначення
пенсії ОСОБА_1, відповідно до ст. 37
Закону України «Про державну службу»
протиправними.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Коломийському районі
Івано - Франківської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з
урахуванням матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
з 14.03.2011 року з урахуванням фактично
отриманих сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс