Справа № 815/5680/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5680/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 до Головного
управління Держземагенства в Одеській
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16 (надалі по тексту -
позивачі) звернулися до суду з позовом
до Головного управління
Держземагенства в Одеській області
(надалі по тексту - відповідач), в яком
просять: визнати протиправними дії
відповідача щодо прийняття рішення від
26.09.2014 року № КО-301/0-417/6-14 про відмову в
наданні їм дозволу на розроблення
документації із землеустрою щодо
поділу земельної ділянки загальною
площею 44,7985 га, кадастровий номер
:01:003:0243 з визначенням частки 2,0 га
у власність для ведення особистого
селянського господарства із земель
державної форми власності поза межами
населеного пункту в межах норм
безоплатної приватизації та
зобов'язати відповідача повторно
розглянути їх заяву від 04.09.2014 року та
надати їм дозвіл на розроблення
документації із землеустрою щодо
поділу земельної ділянки загальною
площею 44,7985 га, кадастровий номер
:01:003:0243 з визначенням частки 2,0 га
у власність для ведення особистого
селянського господарства із земель
державної форми власності поза межами
населеного пункту в межах норм
безоплатної приватизації.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачі в
цілому зазначили, що 04.09.2014 року вони
звернулись до Головного управління
Держземагенства в Одеській області з
заявою про надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою щодо поділу земельної
ділянки загальною площею 44,7985 га
кадастровий номер :01:003:0243
сформованої за матеріалами
інвентаризації земель на території
Озерненської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
для отримання земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства орієнтованою
площею 2,00 га із земель державної форми
власності (поза межами населеного
пункту) в межах норм безоплатної
приватизації, при цьому додавши до
заяви копії власних паспортів,
ідентифікаційних кодів, графічних
матеріалів на яких зазначено бажані
місця розташування земельних ділянок.
Головне управління Держземагенства в
Одеській області № КО-301/0-417/6-14 від
26.09.2014 року надало представнику
позивачів відповідь, з якої вбачається,
що їм відмовлено в наданні вказаного
дозволу. Відмова мотивована тим, що
земельні ділянки, які позивачі бажають
отримати у власність є частинами
сформованої земельної ділянки за
результатом інвентаризації державної
власності сільськогосподарського
призначення. На дану земельну ділянку
загальною площею 44,7985 га відкрито
поземельну книгу та присвоєно
кадастровий номер :01:003:0243, тобто
проведено державну реєстрацію та
зареєстровано речове право.

Відповідач при наданні відмови також
посилається на ч. 1 ст. 114 Порядку
ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою КМУ
від 17.10.2012 року № 1051, приписами якої
визначено, що державна реєстрація
земельної ділянки скасовується
Державним кадастровим реєстратором,
який здійснює таку реєстрацію, у разі
поділу чи об'єднання земельних ділянок
- на підставі заяви про державну
реєстрацію земельних ділянок які
утворилися в результаті такого поділу
чи об'єднання. При цьому відповідач,
зазначає, з посиланням на норму ч. 3 ст. 27
Закону України «Про Державний
земельний кадастр», що державна
реєстрація земельних ділянок
здійснюється за заявою власника
земельної ділянки, користувача
земельної ділянки державної чи
комунальної власності у разі поділу чи
об'єднання раніше сформованих
земельних ділянок) або уповноваженої
ними особи, якими позивачі не
являються. У свою чергу відповідач не
має можливості провести поділ
самостійно з підстав відсутності у
нього коштів на ці цілі. Відтак,
спираючись на вищевикладене по змісту
цього абзацу, відповідач не вбачає за
можливе надати згоду позивачам на
поділ земельної ділянки для отримання
кожним з позивачів земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства орієнтовною
площею 2,00 га.

Представник позивачів у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позові та
письмових поясненнях.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
просила суд в задоволенні позову
відмовити у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
письмових запереченнях на позов, які
зокрема обґрунтовані тим, що на
сьогоднішній день право власності на
земельну ділянку загальною площею 44,7985
га., кадастровий номер :01:003:0243
зареєстровано за Головним управлінням
Держземагентства в Одеській області,
що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності № 27096416 від 22.09.2014 року.
Враховуючи те, що Головне управління є
державною установою та відповідно до п.
14 Положення про Головне управління
Держземагентства в Одеській області,
затвердженого наказом
Держземагентства України від 06.06.2012
року № 310 (із змінами), утримується за
рахунок державного бюджету, здійснити
поділ зазначеної земельної ділянки не
передбачається можливим, у зв'язку з
відсутністю кошторисних видатків на 2014
рік щодо проведення даного виду робіт.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення осіб, які брали участь у
розгляді справи, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позовні вимоги та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Частина 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначає, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб`єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Судом встановлено, що 04 вересня 2014 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16 звернулись до
Головного управління Держземагенства
в Одеській області з заявою про надання
дозволу на розроблення документації із
землеустрою щодо поділу земельної
ділянки загальною площею 44,7985 га
кадастровий номер :01:003:0243
сформованої за матеріалами
інвентаризації земель на території
Озерненської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
для отримання земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства орієнтованою
площею 2,00 га із земель державної форми
власності (поза межами населеного
пункту) в межах норм безоплатної
приватизації, при цьому додавши до
заяви копії власних паспортів,
ідентифікаційних кодів, графічних
матеріалів на яких зазначено бажані
місця розташування земельних ділянок
(а.с. 15-17, 20-107).

Головне управління Держземагенства в
Одеській області листом № КО-301/0-417/6-14
від 26.09.2014 року надало представнику
позивачів відповідь (а.с. 18-19), з якої
вбачається, що їм відмовлено в наданні
вказаного дозволу. Відмова мотивована
тим, що земельні ділянки, які позивачі
бажають отримати у власність є
частинами сформованої земельної
ділянки за результатом інвентаризації
земель державної власності
сільськогосподарського призначення.
На дану земельну ділянку загальною
площею 44,7985 га відкрито поземельну
книгу та присвоєно кадастровий номер
:01:003:0243, тобто проведено державну
реєстрацію та зареєстровано речове
право.

Відповідач при наданні відмови також
посилається на ч. 1 ст. 114 Порядку
ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою КМУ
від 17.10.2012 року № 1051, приписами якої
визначено, що державна реєстрація
земельної ділянки скасовується
Державним кадастровим реєстратором,
який здійснює таку реєстрацію, у разі
поділу чи об'єднання земельних ділянок
- на підставі заяви про державну
реєстрацію земельних ділянок які
утворилися в результаті такого поділу
чи об'єднання. При цьому відповідач,
зазначає, з посиланням на норму ч. 3 ст. 27
Закону України «Про Державний
земельний кадастр», що державна
реєстрація земельних ділянок
здійснюється за заявою власника
земельної ділянки, користувача
земельної ділянки державної чи
комунальної власності у разі поділу чи
об'єднання раніше сформованих
земельних ділянок) або уповноваженої
ними особи, якими позивачі не
являються. У свою чергу відповідач
вказує, враховуючи, що Головне
управління є державною установою, яка
отримує фінансування з державного
бюджету і кошторисом видатків на 2014 рік
даний вид роботи не передбачений,
здійснити поділ зазначеної земельної
ділянки не передбачається можливим.
Крім того, відповідач вказує, що він не
має підстав для надання згоди
громадянам на поділ розглядаємої
земельної ділянки.

Позивачі, вважаючи, що їм було
неправомірно відмовлено у наданні
дозволу на розробку вказаної
документації, звернулись до суду з
зазначеним позовом для захисту своїх
прав.

Вирішуючи спір по суті, суд, керується
вимогами чинного законодавства,
частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою встановлено, що суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для
суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

Відповідно до частини першої статті 13
Конституції України, земля є об'єктом
права власності Українського народу,
від імені якого це право здійснюють
органи державної влади і органи
місцевого самоврядування в межах,
визначених чинним законодавством
України.

Відповідно до ст. 14 Конституції України
земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною закону. Право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
10 травня 2012 року № 258 затверджено,
зокрема, Положення про Головне
управління Держземагенства в області.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Головне управління Держземагентства в
області Головне управління
Держземагентства в області є
територіальним органом Державного
агентства земельних ресурсів України
та йому підпорядковане.

Згідно пункту 2 вказаного Положення
Головне управління у своїй діяльності
керується Конституцією та законами
України, актами та дорученнями
Президента України, актами Кабінету
Міністрів України, дорученнями
Прем'єр-міністра України, наказами
Міністерства аграрної політики та
продовольства України, дорученнями
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
наказами Держземагентства України,
дорученнями Голови Держземагентства
України та його заступників, актами
місцевої державної адміністрації та
органів місцевого самоврядування, а
також цим Положенням.

Пунктом 3 зазначеного вище Положення
встановлено, що завданням Головного
управління є реалізація повноважень
Держземагентcтва України на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці.

Відповідно до пункту 4 Положення про
Головне управління Держземагентства в
області Головне управління відповідно
до покладених на нього завдань:

- подає у встановленому порядку
пропозиції щодо розпорядження землями
державної та комунальної власності,
встановлення меж області, району,
міста, району в місті, села і селища,
регулювання земельних відносин (п. 4.3
Положення);

- здійснює землеустрій відповідно до
Закону України "Про землеустрій", у тому
числі забезпечує проведення
інвентаризації земель (п. 4.11 Положення);

- забезпечує науково-експертне,
аналітичне, інформаційне та методичне
проведення землевпорядних,
землеоціночних робіт, пов'язаних із
земельними торгами, вживає
організаційних заходів щодо
проведення земельних торгів (п. 4.12
Положення);

- організовує здійснення на
відповідній території робіт із
землеустрою та оцінки земель, що
проводяться з метою внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру (п. 4.16 Положення);

- передає відповідно до закону земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або в користування для всіх
потреб в межах області (п. 4.32 Положення).

Згідно частини першої статті 3
Земельного кодексу України земельні
відносини регулюються Конституцією
України, цим Кодексом, а також
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 3
Земельного кодексу України земельні
відносини, що виникають при
використанні надр, лісів, вод, а також
рослинного і тваринного світу,
атмосферного повітря, регулюються цим
Кодексом, нормативно-правовими актами
про надра, ліси, води, рослинний і
тваринний світ, атмосферне повітря,
якщо вони не суперечать Земельному
кодексу України.

Частиною першою статті 116 Земельного
кодексу України встановлено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно частини четвертої статті 116
Земельного кодексу України передача
земельних ділянок безоплатно у
власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання.

Відповідно до статті 121 Земельного
кодексу України, громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності, зокрема, для
ведення особистого селянського
господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно частини шостої статті 118
Земельного кодексу України
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Статтею 79-1 Земельного кодексу України
встановлено, що формування земельної
ділянки полягає у визначенні земельної
ділянки як об'єкта цивільних прав.
Формування земельної ділянки
передбачає визначення її площі, меж та
внесення інформації про неї до
Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок
здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок
із земель державної та комунальної
власності;

шляхом поділу чи об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних
ділянок державної чи комунальної
власності за проектами землеустрою
щодо впорядкування територій
населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки
підлягають державній реєстрації у
Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім
випадків, визначених у частинах шостій
- сьомій цієї статті) здійснюється за
проектами землеустрою щодо відведення
земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом
поділу та об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок, які
перебувають у власності або
користуванні, без зміни їх цільового
призначення здійснюються за технічною
документацією із землеустрою щодо
поділу та об'єднання земельних ділянок.

Винесення в натурі (на місцевість) меж
сформованої земельної ділянки до її
державної реєстрації здійснюється за
документацією із землеустрою, яка
стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок за їх фактичним
використанням у зв'язку з неможливістю
виявлення дійсних меж, формування
нових земельних ділянок не
здійснюється, а зміни до відомостей про
межі земельних ділянок вносяться до
Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об'єктом
цивільних прав виключно з моменту її
формування (крім випадків суборенди,
сервітуту щодо частин земельних
ділянок) та державної реєстрації права
власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на
земельні ділянки здійснюється після
державної реєстрації земельних
ділянок у Державному земельному
кадастрі.

Тобто земельна ділянка може бути
об'єктом цивільних правочинів лише
після внесення відомостей про неї до
обох інформаційних баз даних -
Державного земельного кадастру та
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Причому державна реєстрація речових
прав на земельні ділянки може
здійснюватися після державної
реєстрації земельних ділянок у
державному земельному кадастрі.

На даний час земельна ділянка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі площею 44,7985 га.

Тобто, вона може бути передана в оренду
без зміни меж та цільового призначення
(право оренди може бути продано на
земельних торгах) відповідно до вимог
ст. 134 ЗК України у разі проведення
реєстрації прав в територіальних
органах Укрдержреєстру.

З метою надання у власність земельних
ділянок для ведення особистого
селянського господарства у розмірі
до 2,0 га, необхідно сформувати кожну
земельну ділянку, як об'єкт
правовідносин. В даному випадку
необхідно здійснити поділ земельної
ділянки площею 44,7985 га для формування
ділянок площею до 2,0 га.

Для формування земельних ділянок,
згідно ст. 56 Закону України «Про
землеустрій», необхідно замовити
розробку технічної документації із
землеустрою щодо поділу земельної
ділянки.

Вимоги до технічної документації у
разі поділу та об'єднання земельних
ділянок передбачені статтею 56 даного
Закону, згідно з якою технічна
документація із землеустрою щодо
поділу та об'єднання земельних ділянок
включає: а) пояснювальну записку; б)
технічне завдання на складання
документації, затверджене замовником
документації; в) кадастрові плани
земельних ділянок, які об'єднуються в
одну земельну ділянку, або частини
земельної ділянки, яка виділяється в
окрему земельну ділянку; г) матеріали
польових геодезичних робіт; ґ) акт
приймання-передачі межових знаків на
зберігання при поділі земельної
ділянки по межі поділу; д) перелік
обтяжень прав на земельну ділянку,
обмежень на її використання та наявні
земельні сервітути; е) нотаріально
посвідчена згода на поділ чи об'єднання
земельної ділянки заставодержателів,
користувачів земельної ділянки (у разі
перебування земельної ділянки в
заставі, користуванні); є) згоду
власника земельної ділянки, для земель
державної власності - органу,
уповноваженого здійснювати
розпорядження земельною ділянкою, на
поділ чи об'єднання земельних ділянок
користувачем (крім випадків поділу
земельної ділянки у зв'язку з набуттям
права власності на житловий будинок,
розташований на ній).

Отже, чинним законодавством
передбачено, що поділ або об'єднання
земельних ділянок здійснюється на
підставі технічної документації, а
зміна цільового призначення земельних
ділянок - на підставі проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Преамбулою Закону України, від 22.05.2003
року № 858-ІУ «Про землеустрій» (надалі
Закон України № 858-ІУ) встановлено, що
він (цей Закон) визначає правові та
організаційні основи діяльності у
сфері землеустрою і спрямований на
регулювання відносин, які виникають
між органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, юридичними
та фізичними особами із забезпечення
сталого розвитку землекористування.

Згідно з абзацом другим статті 4
указаного Закону України № 858-ІУ
суб'єктами землеустрою є:

- органи державної влади, Верховна
Рада Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим
та органи місцевого самоврядування;

- юридичні та фізичні особи, які
здійснюють землеустрій;

- землевласники та
землекористувачі.

Частина перша статі 26 Закону України №
858-ІУ до переліку замовників
документації із землеустрою відносить
органи державної влади, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, органи
місцевого самоврядування,
землевласники і землекористувачі.

У свою чергу, норма статі 5 Закону
України № 858-ІУ до переліку об'єктів
землеустрою відносить територію
України; територію
адміністративно-територіальних
одиниць або їх частин; територію
землеволодінь та землекористувань чи
окремі земельні ділянки.

З вищевикладеного вбачається, що сфера
дії Закону України від 22.05.2003 року №
858-ІУ «Про землеустрій» не передбачає
віднесення до числа суб'єктів
землеустрою фізичних осіб громадян
України (за виключенням фізичних осіб
які здійснюють землеустрій, тобто
реалізують підприємницьку діяльність
у цій сфері), натомість як до об'єктів
землеустрою віднесено усю територію
України.

Разом з тим ч.2 ст. 2 Земельного кодексу
України до суб'єктів земельних
відносин перш за усе відносить
громадян.

Відповідно нормою п. а) ч. 3 ст. 22
Земельного кодексу України
передбачена передача землі
сільськогосподарського призначення
громадянам у власність для ведення
особистого селянського господарства.

Змістом ч.2 ст. 78 Земельного Кодексу
України встановлено, що право
власності на землю набувається та
реалізується на підставі Конституції
України, цього Кодексу, а також інших
законів, що видаються відповідно до
них.

Пунктом б ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу
України визначено, що громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності.

Стаття 181 Земельного кодексу України
визначає землеустрій як сукупність
соціально-економічних та екологічних
заходів, спрямованих на регулювання
земельних відносин та раціональної
організації території
адміністративно-територіальних
одиниць, суб'єктів господарювання, що
здійснюються під впливом
суспільно-виробничих відносин і
розвитку продуктивних сил.

Частина 2 ст. 185 Земельного кодексу
України встановлює, що землеустрій
здійснюється відповідно до закону.

Суд вважає, що враховуючи той факт, що
громадяни, зацікавлені в одержані
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
особистого селянського господарства
(якими є позивачі) є суб'єктами
земельних відносин, а відповідно
заходи з отримання ними земельної
ділянки у власність вимагають
розроблення документації із
землеустрою тому є усі підстави
застосування аналогії закону. Зокрема,
про можливість застосування аналогії
закону у земельних відносинах надано
роз'яснення Державним агентством
земельних ресурсів України у листі від
19.04.2012 року № 6025/17/11-12.

Відтак, суд вважає, вищевикладене дає
підстави стверджувати про можливість
застосування норм та положень Закону
які регулюють відносини суб'єктів
землеустрою користувачів і до фізичних
осіб, які не мають чітко визначеного
статусу, проте, мають гарантоване
Конституцією України право на набуття
у власність для ведення ОСГ земельної
ділянки з числа земель державної чи
комунальної власності. При цьому закон
не містить обмежень щодо набуття у
власність для ведення особистого
селянського господарства земель, з
числа тих, які не мають кадастрового
номеру (не проінвентаризованих), а
навпаки, вказує, що виключно землі які
внесено до земельного кадастру та
право власності на які зареєстроване -
є об'єктом цивільних відносин.

У свою чергу і Земельний кодекс
передбачає здійснення землеустрою за
рахунок коштів громадян (ст. 185
Земельного кодексу України).

До того ж статтею 67 Закону України «Про
землеустрій» чітко визначено, що
фінансування робіт із землеустрою
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України, місцевих
бюджетів, коштів юридичних осіб,
громадян та інших джерел, не
заборонених законом.

Як вбачається з дефініцій норм даного
Закону роботи з землеустрою можуть
фінансуватися, а отже і замовлятися
громадянами.

З огляду на викладене, враховуючи
обставини, викладені відповідачем у
своєму листі № КО-301/0-417/6-14 від 26.09.2014
року, зокрема не прийняття
відповідачем рішення по суті, суд
приходить до висновку про
неправомірність дій відповідача під
час розгляду заяви позивачів.

Згідно частини першої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частин першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам Головне
управління Держземагенства в Одеській
області як суб'єкт владних повноважень
не надало суду достатніх та
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довело правомірності
свого рішення викладеного у листі №
КО-301/0-417/6-14 від 26.09.2014 року, а тому за
таких обставин, суд, розглянувши справу
в межах заявлених позовних вимог, з
урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволеню у повному обсязі шляхом
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити відповідні дії.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до приписів ст. 94 КАС
України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 до
Головного управління Держземагенства
в Одеській області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного
управління Держземагенства в Одеській
області щодо прийняття рішення від
26.09.2014 року № КО-301/0-417/6-14 про відмову в
наданні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 дозволу на
розроблення документації із
землеустрою щодо поділу земельної
ділянки загальною площею 44,7985 га,
кадастровий номер :01:003:0243 з
визначенням частки 2,0 га у власність
для ведення особистого селянського
господарства із земель державної форми
власності поза межами населеного
пункту в межах норм безоплатної
приватизації.

Зобов'язати Головне управління
Держземагенства в Одеській області
повторно розглянути заяву ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 від 04.09.2014 року та надати ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 дозвіл на розроблення
документації із землеустрою щодо
поділу земельної ділянки загальною
площею 44,7985 га, кадастровий номер
:01:003:0243 з визначенням частки 2,0 га
у власність для ведення особистого
селянського господарства із земель
державної форми власності поза межами
населеного пункту в межах норм
безоплатної приватизації.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 30 жовтня 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов

Визнати протиправними дії Головного
управління Держземагенства в Одеській
області щодо прийняття рішення від
26.09.2014 року № КО-301/0-417/6-14 про відмову в
наданні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 дозволу на
розроблення документації із
землеустрою щодо поділу земельної
ділянки загальною площею 44,7985 га,
кадастровий номер :01:003:0243 з
визначенням частки 2,0 га у власність
для ведення особистого селянського
господарства із земель державної форми
власності поза межами населеного
пункту в межах норм безоплатної
приватизації.

Зобов'язати Головне управління
Держземагенства в Одеській області
повторно розглянути заяву ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 від 04.09.2014 року та надати ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 дозвіл на розроблення
документації із землеустрою щодо
поділу земельної ділянки загальною
площею 44,7985 га, кадастровий номер
:01:003:0243 з визначенням частки 2,0 га
у власність для ведення особистого
селянського господарства із земель
державної форми власності поза межами
населеного пункту в межах норм
безоплатної приватизації.