Справа № 441/1463/14-а, 6а-441/4/14
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 р.
Справа № 876/8687/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Большакової О.О.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 на ухвалу
Городоцького районного суду
Львівської області від 19 серпня 2014 року
про повернення заяви про визнання
протиправною бездіяльності суб'єкта
владних повноважень на виконання
постанови суду у справі № 441/1463/14-а,
6-а-441/4/14 за позовом ОСОБА_3 до
Великолюбінської селищної ради, треті
особи: Ліквідаційна комісія Державного
закладу «Городоцька районна
санітарно-епідеміологічна станція»
Міністерства охорони здоров'я,
Городоцька районна державна
адміністрація Львівської області,
Городоцький відділ Державного
земельного агентсва в Львівській
області Державного земельного
агенства України, Державна
санітарно-епідеміологічна служба
України, Головний державний санітарний
лікар Львівської області, Городоцьке
міжрайонне управління Головне
управління Держсанепідслужби в
Львівській області Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України, Головне управління
держсанепідемслужби у Львівській
області про визнання протиправною
бездіяльність,-

В С Т А Н О В И В :

15.08.2014р. ОСОБА_2 представник ОСОБА_3
звернувся до Городоцького районного
суду Львівської області із заявою, в
якій просить в порядку ч.9 ст.267 КАС
України відновити пропущений строк для
звернення з даною заявою; визнати
протиправною бездіяльність суб'єкта
владних повноважень - Великолюбінської
селищної ради Городоцького району
Львівської області щодо невиконання
вимог припису Державного закладу
«Городоцька районна
санітарно-епідеміологічна станція»
Міністерства охорони здоров'я України
№206/01 від 03.02.2012р. про усунення порушень
Закону України «Про забезпечення
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення», щодо
недопущення поховань за межами
існуючого кладовища з 01.02.2012р. і на
постійно; зобов'язати Великолюбінську
селищну раду утримуватись від порушень
вимог вказаного припису.

Ухвалою Городоцького районного суду
Львівської області від 19.08.2014р. заяву
повернено заявнику у зв'язку з
відсутністю підстав для поновлення
строку для звернення до суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
Городоцького районного суду
Львівської області від 19.08.2014р. і
направити справу на продовження
розгляду. Вимоги апеляційної сарги
обґрунтовує тим, що строк на звернення
до суду із заявою відповідно до вимог
ст.267 КАС України підлягає поновленню,
оскільки він пропущений з поважних
причин. Вказує, що 13 травня 2014 року
головою Великолюбінської селищної
ради Городоцького району Львівської
області не вжито заходів щодо
виконання постанови Городоцького
районного суду Львівської області від
17.12.2013р. та припису Державного закладу
«Городоцька районна
санітарно-епідеміологічна станція»
Міністерства охорони здоров'я України
№206/01 від 03.02.2012р. та здійснено
поховання за межами існуючого
кладовища на території
Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської
області. Ухвалою Городоцького
районного суду Львівської області від
01.08.2014р.у справі №441/1270/14-к, 1кс/441/123/2014
закрито провадження за скаргою ОСОБА_2
на постанову слідчого СВ Городоцького
РВ ГУ МВС України у Львівській області
від 28.05.2014р. про закриття кримінального
провадження від 14.05.2014р. З вказаною
ухвалою представник позивача
ознайомився 04.08.2014р., про що є
відповідний запис в матеріалах справи,
та що на думку представника заявника є
підставою відновлення пропущеного
строку, встановленого п.9 ст.267 КАС
України

Представник апелянта в судовому
засіданні просив апеляційну скаргу
задовольнити та зазначив, що
клопотання про поновлення строку
звернення до суду в заяві зазначено
факультативно. Вказав, що десятиденний
строк, передбачений ч.9 ст.267 КАС України
слід рахувати з 04.08.2014р. - дня
ознайомлення представника заявника з
ухвалою суду від 01.08.2014р. про закриття
провадження у справі за скаргою на
постанову слідчого від 28.05.2014р. про
закриття кримінального провадження
від 14.05.2014р., відкритого за заявою
ОСОБА_3 від 13.05.2014р.

Представник третьої особи
Городоцького міжрайонного управління
Держсанепідемслужби у Львівській
області при розгляді апеляційної
скарги покладався на розсуд суду. Інші
учасники процесу повноважних
представників в судове засідання не
забезпечили, належним чином
повідомленні про розгляд справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи сторін в їх
сукупності, приходить до переконання,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
підставою для звернення з заявою
ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_3 в
порядку ч.9 ст. 267 КАС України, стало
невиконання Великолюбінською
селищною радою Городоцького району
Львівської області рішення суду від
17.12.2013 року у справі № 2-а/441/3/2013.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд
першої інстанції виходив з того, що
заявником пропущено десятиденний
строк звернення з заявою в порядку ч.9
ст.267 КАС України, а підстави для
визнання причин пропуску такого строку
заявником не зазначено.

Колегія суддів такі висновки суду
першої інстанції вважає передчасними
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов`язковими до
виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 14, ч. 1 ст. 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України

Постановою Городоцького районного
суду Львівської області від 17.12.2013р. по
справі №2-а/441/3/2013 позов задоволено
частково: визнано протиправною
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень Великолюбінської селищної
ради Городоцького району, Львівської
області щодо невиконання вимог припису
Державного закладу «Городоцька
районна санітарно - епідеміологічна
станція» Міністерства охорони здоров'я
України №206/01 від 03.02.2012 року про
усунення порушень Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя
населення», щодо недопущення поховань
за межами існуюючого кладовища з
01.02.2012р. і на постійно; зобов'язано
Великолюбінську селищну раду
Городоцького району Львівської
області утримуватись від порушення
вимог припису Державного закладу
«Городоцька районна санітарно -
епідеміологічна станція» Міністерства
охорони здоров'я України №206/01 від
03.02.2012 року про усунення порушень
Закону України «Про забезпечення
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення», щодо
недопущення поховань за межами
існуюючого кладовища з 01.02.2012р. і на
постійно.

Колегія суддів зазначає, що ст. 267 КАС
України встановлює повноваження
адміністративного суду щодо
здійснення контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах з метою забезпечення їх
повного, правильного і своєчасного
виконання. Вказана стаття передбачає
дві процесуальні форми контролю
адміністративного суду за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах, це судовий контроль за
ініціативою суду, що ухвалив
відповідне судове рішення та судовий
контроль за ініціативою осіб, які
беруть участь у справі, чи інших
заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.4 ст.257 КАС України,
примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».

Як пояснив представник апелянта в
судовому засіданні, незважаючи на те,
що рішення суду від 17.12.2013 року набрало
законної сили, відповідачем не було
вчинено жодних дій для його виконання.

Так, за наслідком звернення
виконавчого листа до примусового
виконання відділом примусового
виконання рішень ДВС відкрито
виконавче провадження та 30.04.2014р.
доведено рішення суду до відома
відповідача та попереджено про
відповідальність за його не виконання.

14.05.2014р. за заявою ОСОБА_3 від 13.05.2014р.
внесено відомості до єдиного реєстру
досудових розслідувань за №0000399
та постановою слідчого СВ Городоцького
РВ від 28.05.2014р. закрито кримінальне
провадження №0000399, на яку ОСОБА_2
подана 25.07.2014р. до суду скарга.

Як це вбачається з ухвали Городоцького
районного суду від 01.08.2014р., оскільки
постановою прокурора Городоцького
району від 01.08.2014р. постанова слідчого
від 28.05.2014р. про закриття кримінального
провадження №0000399 від 14.05.2014р.
скасована, з направлення матеріалів до
слідчого відділу Городоцького РВ, що є
наслідком в порядку ст.305-307 КПК України
провадження за скаргою ОСОБА_2
закрити.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_2,
з зазначеною ухвалою він ознайомився
04.08.2014р.

Переглядаючи судове рішення колегія
суддів бере до уваги позицію
Конституційного суду України,
викладену в Рішенні від 30 січня 2003
року № 3-рп/2003 в якому Конституційний
Суд України дійшов висновку, що
механізм ефективного судового захисту
обумовлює у необхідних випадках
застосування процедури примусового
виконання рішень суду. Конституційний
Суд України у Рішенні про розгляд
судом окремих постанов слідчого та
прокурора зауважив, що «правосуддя за
своєю суттю визнається таким лише за
умови, що воно відповідає вимогам
справедливості і забезпечує ефективне
поновлення в правах» (абзац десятий
пункту 9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009
Конституційний Суд України зазначив,
що метою судового контролю є своєчасне
забезпечення захисту та охорони прав і
свобод людини і громадянина, та
наголосив, що виконання всіма
суб'єктами правовідносин приписів,
викладених у рішеннях суду, які набрали
законної сили, утверджує авторитет
держави як правової (абзац перший
підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий
пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у
рішенні від 7 травня 2002 року у справі
«Бурдов проти Росії» визначив, що у
контексті статті 6 Конвенції виконання
судового рішення, прийнятого будь-яким
судом, має розглядатися як складова
«судового розгляду». З огляду на це,
посилення судового контролю за
виконанням судових рішень є заходом
для забезпечення конституційного
права громадян на судовий захист.

Як зазначив Європейський суд з прав
людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у
справі «Класс та інші проти Німеччини»,
«із принципу верховенства права
випливає, зокрема, що втручання органів
виконавчої влади у права людини має
підлягати ефективному нагляду, який, як
правило, повинна забезпечувати судова
влада. Щонайменше це має бути судовий
нагляд, який найкращим чином
забезпечує гарантії незалежності,
безсторонності та належної правової
процедури».

Аналізуючи обставини у справі колегія
суддів зазначає, що висновки суду
першої інстанції про повернення заяви
в порядку ч.9 ст.267 КАС України є
передчасними, оскільки не надано
належної оцінки факту ознайомлення
04.08.2014р. представника позивача з
ухвалою Городоцького суду від 01.04.2014р.,
який став підставою звернення до суду в
порядку ч.9 ст.267 КАС України.

Окрім того, як в оскаржуваній ухвалі,
так і в матеріалах справи відсутні
відомості щодо суті заяви ОСОБА_3 від
13.05.2014р., яка послугувала підставою
внесення відомостей про кримінальне
провадження, закриття якого було
предметом розгляду 01.08.2014р. Городоцьким
районним судом.

Питання пропущенння строку для
звернення з такою заявою підлягає
перевірці судом: встановлення дня, коли
позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення своїх прав
свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів ст. 199 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати ухвалу
суду, яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 204 КАС України
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегією суддів
встановлено, що суд першої інстанції,
приймаючи ухвалу про повернення заяви
заявнику у зв'язку з порушенням ч.9 ст 267
КАС України допустив порушення норми
процесуального права, в зв'язку з чим,
дана ухвала підлягає скасуванню, з
подальшим направленням справи до суду,
який прийняв оскаржуване рішення для
продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 204, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника
ОСОБА_3 - задовольнити, а ухвалу
Городоцького районного суду
Львівської області від 19 серпня 2014 року
про повернення заяви про визнання
протиправною бездіяльності суб'єкта
владних повноважень на виконання
постанови суду у справі № 441/1463/14-а,
6-а-441/4/14 скасувати та справу направити
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді:
О.О.Большакова

М.А.Пліш

Повний текст Ухвали виготовлено
21.10.2014р.