Справа № 183/5102/14
Суддя: Березюк В. В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/5102/14
№ 2-а/183/242/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

08.10.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

при секретарі Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в
м.Новомосковську справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
м. Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області про
визнання протиправними дії та
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії щодо здійснення перерахунку пенсії
відповідно до закону,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області з позовом до
Управління пенсійного фонду України в
м. Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області, в
якому просить суд визнати
протиправними дії і зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
м. Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області на
підставі ст.ст. 129, 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
провести перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці,
починаючи з 01.07.2014 року згідно довідки
Територіального управління Держаної
судової адміністрації України в
Дніпропетровській області про
заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці № Б-с-593/2
від 09.04.2014 року.

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на те, що з 12.12.1965
року вона працювала на посаді судді
Новомосковського народного суду
Дніпропетровської області. З 13.12.1970
року по 03.01.1977 року обіймала посаду
голови Новомосковського міського
народного суду і була звільнена у
зв'язку обранням секретарем
Новомосковського міськкому партії.

22.06.1987 року обрана народним суддею і
затверджена його головою, де працювала
по 29.12.2001 року. Згідно постанови
Верховної Ради України від 29.11.2001 року
«Про звільнення суддів» за наказом
Дніпропетровського обласного
управління юстиції № 360-к від 28.12.2001
року звільнена у зв'язку з виходом у
відставку. На підставі діючого на той
момент Закону України «Про статус
суддів» від 1992 року їй було призначене
довічне грошове утримання в розмірі 72%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, яке вона
отримувала до 01.01.2012 року. 07.07.2010 року
був прийнятий Закон України «Про
судоустрій і статус суддів», ст. 138
якого встановлено, що щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80%
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді (при стажу роботи
20 років включно). При цьому, за кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше 90
% зарплати судді.

Тобто положення про те, що у разі, якщо
стаж роботи на посаді судді менше 20
років - розмір щомісячного утримання
обчислюється пропорційно кількості
повних років роботи на посаді судді,
виключені з нового Закону «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року.

У зв'язку з цим, в 2013, 2014 роках вона
зверталася до відповідача з заявами
про проведення перерахунку її
щомісячного грошового утримання
працюючого на відповідній посаді
судді, однак їй було відмовлено у
проведенні перерахунку, виходячи з
того, що діючим Законом не передбачено
проведення перерахунків раніше
призначених виплат в частині зміни
відсоткового відношення щомісячного
довічного грошового утримання.

Така позиція відповідача, на її думку
суперечить вимогам чинного
законодавства, у зв'язку з чим позивач
вимушена звернутись до суду з даним
позовом.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, надавши суду заяву, якою
просила розглянути справу у свою
відсутність, позовні вимоги підтримала
у повному обсязі, просила суд їх
задовольнити.

Представник відповідача, в судове
засідання не з'явився, будучи належним
чином повідомленим про час і місце
судового засідання, надав суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що дійсно, ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80% грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді (при
стажі роботи 20 років включно), однак
діючим Законом не передбачено
проведення перерахунків раніше
призначених виплат в частині зміни
відсоткового відношення щомісячного
довічного грошового утримання. Справу
просив розглянути у свою відсутність, в
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
працювала на посаді судді понад 20
років, а саме, з 12.12.1965 року працювала на
посаді судді Новомосковського
народного суду Дніпропетровської
області. З 13.12.1970 року по 03.01.1977 року
обіймала посаду голови
Новомосковського міського народного
суду і була звільнена у зв'язку
обранням секретарем Новомосковського
міськкому партії, що стверджується
копією трудової книжки (а.с.7-11).

22.06.1987 року обрана народним суддею і
затверджена його головою, де працювала
по 29.12.2001 року. Згідно постанови
Верховної Ради України від 29.11.2001 року
«Про звільнення суддів» за наказом
Дніпропетровського обласного
управління юстиції № 360-к від 28.12.2001
року звільнена у зв'язку з виходом у
відставку, у зв'язку з чим набула
статусу судді у відставці, а разом з цим
право на соціальне забезпечення у
виглядів щомісячного довічного
грошового утримання та отримує
щомісячне довічне грошове утримання.

На підставі діючого на той момент
Закону України «Про статус суддів» від
1992 року їй було призначене довічне
грошове утримання в розмірі 72%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, яке вона
отримувала до 01.01.2012 року.

Судом встановлено, що в 2013, 2014 роках
ОСОБА_1 зверталася до УПФ України в м.
Новомосковську та Новомосковськом
районі Дніпропетровської області з
заявами про проведення перерахунку її
щомісячного грошового утримання
працюючого на відповідній посаді
судді, однак їй було відмовлено у
проведенні перерахунку, виходячи з
того, що діючим Законом не передбачено
проведення перерахунків раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання суддям (а.с.13).

Положеннями ст. 126 Конституції
України закріплені основоположні
принципи здійснення правосуддя в
Україні - незалежність і
недоторканність суддів.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про
статус суддів» (чинного на час
призначення позивачу щомісячного
довічного грошового утримання), судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді. Після
втрати згаданого Закону чинності на
підставі Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року № 2453 (далі - Закон) аналогічні
положення були передбачені ч. 3 ст. 138
Закону, згідно з якими щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. З 01.10.2011 року положення
наведеної частині ст. 138 Закону
викладені в іншій редакції, відповідно
до якої щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Аналізуючи наведені положення, суд
доходить висновку, що в усіх випадках
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від розміру грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді. При цьому, законодавець
не обмежує розмір довічного грошового
утримання судді у відставці розміром
грошового утримання працюючого судді,
діючим на дату призначення судді у
відставці грошового довічного
утримання.

Відповідно до рішень Конституційного
Суд України від 22.09.05 року № 5-рп/2005, від
03.06.2013 року № 3-рп/2013, конституційні
права свободи гарантуються і не можуть
бути скасовані, а при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив,
що невід'ємною складовою статусу
суддів є їх незалежність, яка
забезпечується, у тому числі,
гарантуванням фінансування та
належних умов для функціонування судів
і діяльності суддів, їх правового і
соціального захисту (підпункт 1.1 пункту
1 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 1
грудня 2004 року N 19-рп/2004). Положеннями п. 7
Рішення Конституційного Суду України
від 11.10.05 № 8-рп/2005 зазначено, що право
судді, який перебуває у відставці, на
пенсійне та щомісячне довічне грошове
утримання є гарантією незалежності
працюючих суддів. Щомісячне довічне
грошове утримання - це особлива форма
соціального забезпечення суддів, зміст
якої полягає у гарантованій державою
щомісячній звільненій від сплати
податків грошовій виплаті, що слугує
забезпеченню їх належного
матеріального утримання, в тому числі
після звільнення від виконання
обов'язків судді. Також у цьому рішенні
Конституційний Суд України вказав, що
надання судді матеріального захисту є
гарантією забезпечення його
незалежності. Разом з тим будь-яке
зниження рівня гарантій незалежності
суддів суперечить конституційній
вимозі неухильного забезпечення
незалежного правосуддя. Щомісячне
довічне грошове утримання судді у
встановленому розмірі спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня, оскільки суддя
обмежений у праві заробляти додаткові
матеріальні блага. Особливість
щомісячного довічного грошового
утримання полягає у правовому
регулюванні, а також у джерелах його
фінансування, які визначені
Конституцією України та Законом
України «Про судоустрій та статус
суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ . В
рішенні Конституційного Суду України
від 14.12.11 №18-рп/2011 також зауважено, що
виходячи з системного аналізу положень
Закону це утримання є самостійною
гарантією незалежності судді та
складовою його правового статусу.
Відмінністю щомісячного грошового
утримання працюючого судді від
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці є лише те,
що судді, які мають право на відставку
та продовжують працювати на посаді
судді, цю виплату одержують виключно з
Державного бюджету України, а судді у
відставці - з Пенсійного фонду України
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Враховуючи те, що позивач є суддею у
відставці, а відповідно до ч. 2 ст. 43
Закону України «Про статус суддів», що
був чинний на час призначення позивачу
довічного грошового утримання, за
суддею, який перебуває у відставці,
зберігається звання судді і такі ж
гарантії недоторканності та
соціального захисту, як і до виходу у
відставку, з огляду на положення статті
19 Конституції України, відповідно до
якої органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, суд приходить до
висновку, що при вирішені даного спору
підлягає застосуванню частина 3 ст. 138
Закону, а отже дії відповідача щодо
відмови позивачу у перерахунку пенсії
є противоправними, адже порушують
права та інтереси позивача.

Також, як вбачається зі змісту п. 6.4
Європейської хартії про закон «Про
статус суддів» від 10.07.1998 р., судді, які
досягли встановленого законом віку для
виходу у відставку з суддівської
посади і виконували суддівські
обов'язки протягом певного терміну,
повинні отримувати пенсію по виходу у
відставку, рівень якої повинен бути
якомога ближче до рівня їхньої
останньої заробітної плати в якості
судді.

Виходячи з наведених вище положень
законів, на даний час позивач має право
отримання щомісячного довічного
грошового утримання в розмірі 90 %
грошового утримання працюючого судді.
Позивач фактично отримує щомісячне
довічне грошове утримання в розмірі 72%
грошового утримання працюючого судді,
що є значно меншим від визначеної вище
суми, чим порушено її права.

Відповідно до положень статей 21, 105, 162
КАС України, адміністративний позов
може містить вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю. Установивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідача здійснити нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону, а не ухвалювати рішення про
стягнення конкретних сум.

За таких обставин, суд доходить до
висновку про необхідність задоволення
позову та визнання протиправною
відмови відповідача здійснити
перерахунок розміру щомісячного
довічного грошового утримання
позивача, як судді у відставці,
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання позивача і
виплачувати його у розмірі 90 % від
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, починаючи з
01.01.2011 року, тобто з дати набрання
чинності Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» і до зміни
розміру грошового утримання судді, з
якого підлягає обчисленню довічне
грошове утримання позивача.

Обмеження максимального розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, встановлені Законом України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, не
підлягають застосуванню, оскільки
відповідно до пункту 2 розділу 2
Прикінцевих та Перехідних положень
зазначеного закону обмеження пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) максимальним розміром,
встановленим цим Законом, не
поширюється на пенсіонерів, яким
пенсія (щомісячне, довічне грошове
утримання) призначена до набрання
чинності цим Законом.

Позивачу довічне грошове утримання
призначене до 08.07.2011 року, тому до
визначення розміру його утримання не
можуть застосовуватись приписи ст. 2
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи».

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України,
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсії, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів, у межах суми
стягнення за один місяць.

Частиною 2 ст. 256 КАС України
передбачено, що суд, який прийняв
постанову, за заявою осіб, які беруть
участь у справі, або з власної
ініціативи може звернути постанову до
негайного виконання у разі стягнення
всієї суми боргу при присудженні
платежів, визначених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 256
КАС України.

Даною постановою вирішуються позовні
вимоги зобов'язального характеру, а
тому на них не поширюються правила ч. 2.
ст. 256 КАС України, оскільки не
визначена сума боргу, що підлягає
стягненню.

Таким чином, суд вважає, що за можливе
застосувати ч. 1 ст. 256 КАС України,
звернувши постанову в межах суми
платежу за один місяць до негайного
виконання, оскільки предметом спору є
щомісячне довічне грошове утримання,
тобто відноситься до періодичних
платежів з Державного бюджету України.

При цьому, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, на підставі Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» від 05.06.2012 року,
боржником за якими є державний орган,
яким не передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Тому, суд
вважає за необхідне стягнути з
Управління пенсійного фонду України в
м. Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області суми,
визначені Управлінням пенсійного
фонду України в м. Новомосковську та
Новомосковському районі
Дніпропетровської області шляхом
здійснення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання ОСОБА_1 в
розмірі 90 % заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді з
врахуванням всіх доплат та надбавок,
без обмеження граничного розміру,
починаючи з 01.01.2011 року і до зміни
розміру грошового утримання, з якого
підлягає обчисленню щомісячне довічне
грошове утримання позивача, та
виплатити заборгованість, що виникне
на день такого перерахунку, з
урахуванням раніше проведених виплат.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 158 - 163, 186 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
м. Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області про
визнання протиправними дії та
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії що здійснення перерахунку пенсії
відповідно до закону - задовольнити.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
місті Новомосковську та
Новомосковському районі
Дніпропетровської області щодо
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання ОСОБА_1 в розмірі 90
% заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду
України в місті Новомосковську та
Новомосковському районі
Дніпропетровської області на користь
ОСОБА_1 суми, визначені Управлінням
пенсійного фонду України в м.
Новомосковську та Новомосковському
районі Дніпропетровської області
шляхом здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання ОСОБА_1 в розмірі 90 %
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді з врахуванням
всіх доплат та надбавок, без обмеження
граничного розміру, починаючи з 01.01.2011
року і до зміни розміру грошового
утримання, з якого підлягає обчисленню
щомісячне довічне грошове утримання
позивача, та виплатити заборгованість,
що виникне на день такого перерахунку,
з урахуванням раніше проведених
виплат.

Постанова суду підлягає негайному
виконанню в межах суми платежу за один
місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня отримання її копії, в
порядку встановленому статтею 186 КАС
України.

Суддя

В.В.Березюк