Справа № 815/4648/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4648/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Олімпекс Купе
Інтернешнл» до Державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області про скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 13.12.2013 року, -

В С Т А
Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Олімпекс Купе
Інтернешнл» (надалі по тексту - позивач
або ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл»)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області (надалі по тексту -
відповідач або ДПІ у Суворовському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області), в якому просить суд
скасувати податкові
повідомлення-рішення № та №
від 13.12.2013 року.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує
тим, що на підставі акту перевірки від
02.12.2013 року № 1112/15-54-22-01/20005502 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Олімпекс Купе Інтернейшнл» (код за
) по взаємовідносинам з
контрагентами-постачальниками ТОВ
«Ферко» (код за ) та
підприємством «Втрометекспорт» у
вигляді ТОВ (код за ) за
період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року»
відповідачем було прийняті податкові
повідомлення - рішення від 13.12.2013 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 26 391 609,00 грн. (за
основним платежем - 17 594 406 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 8 797 203 грн.) та № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток суму
19 227 722,00 грн. (за основним платежем - 12 818
481 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 6 409 241 грн.).
Позивач вважає, що оскаржувані
податкові повідомлення - рішення
підлягають скасуванню, як такі, що не
відповідають чинному законодавству,
оскільки прийняті на підставі хибних
висновків, до яких прийшов відповідач в
ході проведення перевірки, у зв'язку з
відсутністю порушень, що стали
підставою для прийняття вказаних
податкових повідомлень-рішень.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
просила позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені в позові.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог у судовому
засіданні заперечував в повному
обсязі, посилаючись на те, що в ході
перевірки з боку позивача були
встановлені порушення, які знайшли
відображення в акті перевірки, що
підтверджується фактичними
обставинами, а тому оскаржувані
рішення є законними.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, а
також дослідивши обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги та
заперечення, перевіривши їх доказами,
суд виходив з наступних підстав та
мотивів.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України, документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Судом встановлено, що у період з 15.11.2013
року по 21.11.2013 року на виконання наказу
Міністерства доходів і зборів України
від 13.09.2013 року № 589 та наказу ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області «Про
проведення позапланової невиїзної
перевірки» від 15.11.2013 року № 426,
посадовими особами відповідача на
підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1
ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року № 2756-УІ, проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Олімпекс Купе
Інтернейшнл» з питань взаємовідносин з
контрагентами-постачальниками ТОВ
«Ферко» (код за ) та
підприємством «Втрометекспорт» у
вигляді ТОВ (код за ) за
період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року, у
зв'язку із отриманням податкової
інформації, яка не підтверджує дані
обліку ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»
за період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року.

У зв'язку з проведенням досудового
розслідування по кримінальному
провадженні № 000032 від 08.01.2013 року
за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212
КК України та вилученням документів по
взаємовідносинам із ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт» слідчим 1-го ВКФ СУ ФР
ГУ Міндоходів в Одеській області
лейтенантом міліції Аршавіним Т.В.,
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводилась у приміщенні ВКФ
СУ ФР ГУ Міндоходів в Одеській області
за адресою: вул. Семінарська, 5, м. Одеса,
65044.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем був складений акт від
02.12.2013 року № 1112/15-54-22-01/20005502 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Олімпекс Купе Інтернейшнл» (код за
) по взаємовідносинам з
контрагентами-постачальниками ТОВ
«Ферко» (код за ) та
підприємством «Втрометекспорт» у
вигляді ТОВ (код за ) за
період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року»,
відповідно до висновку якого
перевіркою встановлено, що порушення
позивачем п.п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4,
п.п. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
прибуток всього на загальну суму 12 818 481
грн.; п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.
198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.2, п. 201.4, п. 201.6
ст. 201 Податкового кодексу України в
результаті чого завищено податковий
кредит всього на загальну суму 17 594 406
грн. (а.с. 173-195 том 7).

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення - рішення від 13.12.2013 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 26 391 609,00 грн. (за
основним платежем - 17 594 406 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 8 797 203 грн.) та № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток суму
19 227 722,00 грн. (за основним платежем - 12 818
481 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 6 409 241 грн.) (а.с. 37-38
том 1).

Не погодившись з висновками акту
перевірки та прийнятими податковими
повідомленнями-рішеннями, ТОВ
«Олімпекс Купе Інтернейшнл» оскаржило
їх в судовому порядку, вимагаючи їх
скасування.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає зазначені податкові
повідомлення-рішення
необґрунтованими, а позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню у
зв'язку з наступним.

Як вбачається з акту перевірки,
підставою для донарахування позивачу
податку на додану вартість у сумі 17 594 406
грн. та податку на прибуток у сумі 12 818 481
грн. та відповідно штрафних
(фінансових) санкцій з даних видів
податків, стали висновки відповідача
про завищення позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість за
період з 01.01.2012 року по 30.09.2013 року на
загальну суму 17 709 975 грн. та витрат за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року на
загальну суму 61 040 387 грн. по
господарських операціях з ТОВ «Ферко»
та ТОВ «Вторметекспорт».

При цьому, відповідач дійшов до
вищезазначених висновків виключно на
підставі отриманої податкової
інформації щодо перевірки
постачальників - контрагентів позивача
ТОВ «Ферко» та ТОВ «Вторметекспорт», а
саме: акту ДПІ у Шевченківському районі
ГУ Міндоходів м. Києва від 13.09.2013 року №
952/22-01/31681342, акту ДПІ у Шевченківському
районі ГУ Міндоходів м. Києва від 16.08.2013
року № 643/22-40/31681342, акту ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів
м. Києва від 13.09.2013 року № 950/22.8-15/31681342,
акту ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів м. Києва від 13.11.2013 року №
1854/26-59-22-01/31681342, акту ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів
м. Києва від 13.09.2013 року № 951/22.8-15/30127924,
акту ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів м. Києва від 18.11.2013 року №
1936/22-01/30127924 (а.с. 144-223 том 2, 1-71 том 3), в
яких податкова інспекція дійшла
висновків про: порушення ТОВ
«Вторметекспорт» вимог ч. 1 ст. 203, 215, 216,
662, 655, 656 Цивільного кодексу України в
частині недодержання в момент вчинення
правочинів вимог, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними; порушення ТОВ
«Ферко» п. 187.1 ст. 187, п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України, у зв'язку
з чим задекларовані податкові
зобов'язання та податковий кредит за
перевіряємий період з 01.01.2012 року по
30.09.2013 року підлягає зменшенню « 0»; не
підтверджено реальність здійснення
ТОВ «Ферко» господарських операцій із
платниками податків за період з 01.01.2012
року по 30.09.2013 року; документально не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин ТОВ
«Вторметекспорт» з СГД -
постачальниками та СГД - покупцями, їх
вид, обсяг, якість та розрахунки та
інше. Тобто, податковий орган дійшов
висновків, що ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт» здійснювали
діяльність, спрямовану на отримання
податкової вигоди третіми особами.

Зважаючи на висновки вищезазначених
актів перевірки ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт», відповідач дійшов
висновку про нікчемність правочинів,
укладених позивачем з ТОВ «Ферко» та
ТОВ «Вторметекспорт» та фіктивність
усіх господарських операцій
здійснюваних у первіряємий період за
позивачем з зазначеними контрагентами.

Суд з даними висновками відповідача не
погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у перевіряємий
період ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»
здійснювалися господарської операції
з оренди рухомого та нерухомого майна,
з надання агентських послуг з
контрагентами ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт».

Як свідчать матеріали справи у зв'язку
з проведенням досудового
розслідування по кримінальному
провадженні № 000032 від 08.01.2013 року
за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212
КК України, згідно протоколу обшуку від
13.08.2013 року слідчим 1-го ВКФ СУ ФР ГУ
Міндоходів в Одеській області
лейтенантом міліції Аршавіним Т.В.
були вилучені у ТОВ «Олімпекс Купе
Інтернейшнл» первинні документи по
взаємовідносинам із ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт» (а.с. 39-50 том 1).

ТОВ «Олімпекс Купе Інтренейшнл» на
письмовий запит ДПІ у Суворовському
районі м. Одеси Одеської області від
03.09.2013 року № 3705/10/22-016 щодо надання
документів по взаємовідносинам із ТОВ
«Ферко» та ТОВ «Вторметекспорт»
повідомило відповідача листом (вхід. №
1844/10/220 від 07.10.2013 року) про неможливість
надання первинних документів, у зв'язку
з їх вилученням у ході проведення
обшуку 13.08.2013 року слідчим 1-го ВКФ СУ ФР
ГУ Міндоходів в Одеській області
лейтенантом міліції Аршавіним Т.В. на
підставі ухвали слідчого судді
Приморського районного суду м. Одеси
від 08.08.2013 року.

Відповідно до п. 85.9 ст. 85 Податкового
кодексу України - у разі коли до початку
або під час проведення перевірки
оригінали первинних документів,
облікових та інших регістрів,
фінансової та статистичної звітності,
інших документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів, а також
виконання вимог іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, були
вилучені правоохоронними та іншими
органами, зазначені органи зобов'язані
надати для проведення перевірки
контролюючому органу копії зазначених
документів або забезпечити доступ до
перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та
підписами посадових (службових) осіб
правоохоронних та інших органів, якими
було здійснено вилучення оригіналів
документів, або яким було забезпечено
доступ до перевірки вилучених
документів, повинні бути надані
протягом трьох робочих днів з дня
отримання письмового запиту
контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в
абзаці першому цього пункту, було
вилучено правоохоронними та іншими
органами, терміни проведення такої
перевірки, у тому числі розпочатої,
переносяться до дати отримання
вказаних копій документів або
забезпечення доступу до них.

Аналіз ст. 85 Податкового кодексу
України як норми права що регулює
спірні правовідносини дає підстави
стверджувати про наявність у
податкового органу імперативного
обов'язку витребовувати у
правоохоронних органів копій
документів або отримання доступу до
таких документів. При цьому слід
враховувати, що документальна
перевірка не можу бути розпочата до
дати отримання вказаних копій
документів або забезпечення доступу до
них.

Вказане твердження узгоджується та
доповнюється п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України згідно
якого документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Таким чином, з вказаних норм права
слідує, що документальну перевірку не
можливо провести без дослідження
податкових декларацій (розрахунків),
фінансової, статистичної та іншої
звітності, регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства.

Як зазначено у акті, відповідачем на
адресу СУ ГУ Міндоходів направлено
лист від 02.10.2013 року № 5526/8/15-54-22-03 щодо
надання доступу до вилучених
документів, що є у наявності у слідства.
З огляду на викладене, в акті
зазначено, що при перевірці були
використані документи по
взаємовідносинам із ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт», вилучені в ході
обшуку в рамках досудового
розслідування по кримінальному
провадженню № 000032 від 08.01.2013 року.

Разом з тим, як вбачається з акту,
висновки відповідача про відсутність
фінансово-господарської діяльності за
укладеними позивачем з його
контрагентами ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт» правочинами
ґрунтуються виключно на висновках
актів перевірок ТОВ «Ферко», ТОВ
«Вторметекспорт» та не підтверджені
жодними посиланнями на будь-які
первинні документи, які були
дослідженні в межах проведеної
перевірки.

Жодних доказів про самостійне
дослідження податковим органом
обставин укладання договорів між ТОВ
«Олімпекс Купе Інтренейшнл» із ТОВ
«Ферко», ТОВ «Вторметекспорт»,
предметів даних правочинів, змісту
прав та обов'язків сторін за ними,
повноважень фізичних осіб, які від
імені суб'єктів господарювання
укладали ці правочини, обізнаності
суб'єктів господарювання щодо обставин
діяльності один одного, дійсних
намірів сторін правочину, наявності чи
відсутності розумних економічних
чинників на укладання правочинів,
подальшого руху сплачених позивачем
грошових коштів акт перевірки не
містить.

При цьому, як вбачається з акту,
контролюючим органом встановлені
порушення податкового законодавства
за результатами операцій з ТОВ «Ферко»,
ТОВ «Вторметекспорт» по ланцюгу
постачань, оскільки контролюючими
органами не підтверджена реальність
операцій між ТОВ «Ферко», ТОВ
«Вторметекспорт» та їх контрагентами,
проте до самих контрагентів у
контролюючого органу ніяких зауважень
не має.

Отже, по суті з підстав наявності по
ланцюгу негативних ознак у третіх осіб,
не пов'язаних суспільними операціями з
ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл», несе
негативні наслідки сумлінний платник
податків - ТОВ «Олімпекс Купе
Інтернейшнл», яке в свою чергу є
підприємством, що сплачує значні суми
податків та, зокрема, за високий рівень
податкової культури та сумлінне
виконання податкових зобов'язань
нагороджувався подякою ДПА в Одеській
області (а.с. 203-215 том 7).

Відповідачем зазначено, що в силу
нереальності господарських операцій
по ланцюгу від третіх осіб до ТОВ
«Олімпекс Купе Інтернейшнл» за
перевіряємий період, операції між ТОВ
«Олімпекс Купе Інтернейшнл» та ТОВ
«Ферко», ТОВ «Вторметекспорт» також не
мають реального характеру.

Актом перевірки не встановлено жодних
інших фактичних порушень вимог норм
законодавства, яке б позбавляло
позивача права на формування
податкового кредиту та витрат по
операціям з ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт».

При цьому, суд звертає увагу, що в акті
перевірки взагалі відсутні посилання
на будь-які договори укладені
позивачем з вказаними контрагентами та
господарські операції за цими
договорами, тобто зі змісту акту
перевірки взагалі неможливо
встановити на підставі вивчення яких
саме господарських операцій та за
якими договорами відповідач дійшов
висновку про завищення позивачем
податкового кредиту з податку на
додану вартість та витрат за
перевіряємий період по
взаємовідносинам позивача з ТОВ
«Ферко» та ТОВ «Вторметекспорт».

Так само, як і в судовому засіданні
представник відповідача на запитання
суду не зміг пояснити по яким саме
господарським операціям, на виконання
яких конкретно договорів, укладених
позивачем з ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт» первинна
документація досліджувалась
перевіряючими під час проведення
перевірки.

Крім того, на вимогу суду, відповідачем
не надано будь-якого опису, реєстру
документів, які були використані при
перевірці та з якими перевіряючи були
ознайомлені в ході проведення
перевірки.

Вищезазначені обставини, на думку суду,
свідчать про те, що контролюючим
органом було проведено документальну
перевірку ТОВ «Олімпекс Купе
Інтернейшнл» без дослідження
первинних документів
фінансово-господарської діяльності, що
підтверджується наявністю в акті
перевірки посилань відповідача лише на
обставини встановлені актами
перевірок контрагентів позивача - ТОВ
«Ферко» та ТОВ «Вторметекспорт», що
прямо суперечить ст. 75, 85 Податкового
кодексу України.

Згідно п.п. 5.2 п. 5 розділу ІІ Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА від 22.12.2010 року № 984,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011 року за № 34/18772 - у
разі встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно:

чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення.

Проте, суд констатує, що акт перевірки
не містить вищезазначену обов'язкову
інформацію щодо встановлених порушень
та господарських операцій, в
результаті яких здійснено ці
порушення, що унеможливлює встановити
предметний та кількісний склад
правочинів, укладених позивачем з ТОВ
«Ферко» та ТОВ «Вторметекспорт».

Враховуючи той факт, що документальна
перевірка була проведена без
дослідження первинних документів акт
перевірки від 02.12.2013 року №
1112/15-54-22-01/20005502 складено з порушенням
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА від 22.12.2010 року № 984,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011 року за № 34/18772.
Факти викладені в акт перевірки від
02.12.2013 року № 1112/15-54-22-01/20005502 за своєю
суттю є лише домислами ревізорів ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області які
взагалі не ґрунтуються на даних
первинних документів.

Таким чином, аналізуючи в сукупності
наявні в матеріалах справи докази суд
приходить до висновку, що контролюючим
органом - ДПІ у Суворовському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
під час проведення перевірки ТОВ
«Олімпекс Купе Інтернейшнл» було
проігноровано цілий ряд норм
імперативного характеру, що призвело
до невиконання визначених обов'язків, в
результаті чого перевірка як така
проведена не була.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
документи у позивача були вилучені
працівниками податкової міліції, що є
структурним підрозділом податкового
органу, проте, відповідач не вчинив
жодних дій про забезпеченню суд
доказами щодо правомірності свого
рішення.

Частиною 1 статті 70 КАС України
визначено, що належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування.

Суд не приймає в якості належного
доказу нікчемності правочинів з
контрагентами ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт», посилання
відповідача на акти перевірок вказаних
контрагентів, оскільки акт перевірки в
розумінні частини 1 статті 69 КАС
України не може бути доказом
безтоварності та нікчемності
господарських операцій. Проводячи
перевірку діяльності позивача,
податкові ревізори посилались на акти
перевірок контрагентів, як на
незаперечний доказ недійсності його
правочинів, проте висновки актів
перевірок є лише думками інших
ревізорів. Дане, як на думку суду, не
може слугувати беззаперечним доказом
встановлення нікчемності правочинів.

При цьому, стосовно тверджень про
нікчемність правочинів укладених між
ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» та ТОВ
«Ферко», ТОВ «Вторметекспорт», слід
зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 203 Цивільного
кодексу України - зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Ч. 5 ст. 203
Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного
кодексу України - недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Згідно ст. 215 Цивільного кодексу
України - підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного
кодексу України - у разі недодержання
вимоги щодо відповідності правочину
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам такий правочин може
бути визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

З наведеного випливає, що, поняття
нікчемного правочину не є абсолютним/
всеосяжним, тобто такий правочин можна
оспорити. Це вбачається зокрема з того,
що поняття публічний порядок, інтерес
держави і суспільства та моральні
засади суспільства відносяться до
оціночних понять і потребують у
кожному конкретному випадку
індивідуальної оцінки фахівців права.
Тому, вирішення питання про
суперечність правочину публічному
порядку, інтересам держави і
суспільства, законодавству або
моральним засадам суспільства, слід
відносити до юрисдикції суду й
розглядати такий правочин як
оспорюваний.

Водночас податкові органи не
позбавлені права звернутися до
адміністративного суду з вимогою про
визнання недійсним правочину,
укладеного між платником податку та
його контрагентом, з метою, завідомо
суперечною інтересам держави та
суспільства та стягнення в дохід
держави коштів, одержаних сторонами
оспорюваного правочину за такими
угодами, як це установлено ч.3 ст. 228
Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 8 КАС України
визначено, що суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

У відповідності до положень статті 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського Суду з прав людини»
практика Європейського суду з прав
людини є джерелом права. У Рішенні
Європейського Суду від 09.01.2007 року у
справі «Інтерсплав проти України»
визначено, що коли державні органи
мають інформацію про зловживання в
системі оподаткування конкретною
компанією, вони повинні застосовувати
відповідні заходи саме до цього
суб'єкта, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб.

Судом встановлено, що за результатом
проведення перевірки податковий орган
не звернувся до суду з позовами про
визнання недійсними договорів, котрі
уклали позивач та ТОВ «Ферко», ТОВ
«Вторметекспорт» з урахуванням
положень статті 228 Цивільного кодексу
України.

В свою чергу, судом встановлено, що при
укладенні усіх договорів з даними
товариствами, позивач правомірно
виходив з наступного:

а) станом на дату укладення
договорів ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт» були зареєстровані в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та не
перебували в стані припинення;

б) станом на дату укладення
договорів ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт» перебували на обліку
в органах доходів і зборів та не мали
податкового боргу;

в) директорами ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт» були надані всі
передбачені законодавством статутні
та реєстраційні документи, зокрема:
статут товариства, виписка про
державну реєстрацію, свідоцтво про
реєстрацію платника ПДВ.

Також судом встановлено, що не
заперечувалось представником
відповідача, що на момент вчинення усіх
господарських операцій ТОВ «Олімпекс
Купе Інтернейшнл» з ТОВ «Ферко», ТОВ
«Вторметекспорт», вказані контрагенти
володіли право та дієздатністю
здійснювати підприємницьку діяльність
та мали право на складання податкових
накладних.

Крім того, суд зазначає, що твердження
представників відповідача щодо
безтоварності господарських операцій,
зокрема, по оренді офісу за адресою: м.
Одеса, вул. Ат. Головатого, 67/69 та
тепловозів ТГМ-4Б у ТОВ «Ферко»
спростовуються наданими позивачем
доказами (а.с. 141-205 том 1, 55-107 том 7).

Суд вважає, що лише сам факт наявності
господарських відносин з
контрагентами ТОВ «Ферко», ТОВ
«Вторметекспорт», в свою чергу,
контрагенти яких - по ланцюгу
постачання, на думку відповідача,
порушують податкове законодавство, не
може тягнути за собою негативні
наслідки для платника податків у
вигляді зменшення податкового кредиту
чи витрат, оскільки платник податків
може бути необізнаним стосовно таких
порушень та дійсних намірів тих
фізичних осіб, які представляють його
контрагентів.

Суд наголошує, що ч. 2 ст. 8 КАС України
встановлено, що суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини. Законом України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основоположних свобод людини 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2,4,7
та 11 до Конвенції» (пункт 1) України
визнала обов'язковою юрисдикцію
Європейського суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення та
застосування Конвенції. Європейський
суд з прав людини розкриває принцип
верховенства права через формулювання
вимог, які він виводить з цього
принципу.

Так у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії»
(№ 3991/03) Європейський Суд з прав людини
у своєму рішенні від 22.01.2009 року
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати податок на додану вартість
другий раз, а також сплачувати пеню. На
думку Суду, такі вимоги стануть
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватися
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 61 Конституції України
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені
докази наявні в матеріалах справи суд
приходить до висновку, що ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області під час
проведення перевірки ТОВ «Олімпекс
Купе Інтернейшнл» було порушено ст. 19, 61
Конституції України та притягнуто
останнього до фінансової
відповідальності у вигляді прийняття
податкових повідомлень-рішень №
та № від 13.12.2013 року за діяльність
третіх осіб - ТОВ «Ферко» та ТОВ
«Вторметекспорт», що в свою чергу
суперечить практиці Європейського
суду з прав людини.

Відповідно до ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
- кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Державною податковою інспекцією у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області не доведено
правомірності прийняття оспорюваних
податкових повідомлень-рішень щодо
збільшення грошових зобов'язань з
податку на додану вартість та з податку
на прибуток, з огляду на недоведеність
нікчемності правочинів та відсутності
господарських операцій.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої, усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 13.12.2013 року №
та № , у зв'язку з чим, їх
слід визнати протиправними та
скасувати повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н
О В И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Олімпекс
Купе Інтернешнл» до Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 13.12.2013 року - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 13.12.2013 року №
та № .

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений ат
підписаний суддею 24 жовтня 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов

Визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
13.12.2013 року № та № .