Справа № 822/1600/14
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

822/1600/14

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді справу за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю “Імпресс-М” на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року у справі №822/1600/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Імпресс-М” до Хмельницької митниці Міндоходів про визнання незаконним та скасування рішення та картки відмови, -

в с т а н о в и л а :

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача були наявні всі документи, необхідні для визначення митної вартості за першим основним методом – за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 квітня 2014 року постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2013 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року скасовані, справа направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Зазначено, що судами першої та апеляційної інстанції не встановлено, які додаткові документи витребовувалися митним органом, які документи були надані, не встановлені також умови поставки товару. Не перевірені доводи митного органу, що згідно поданих документів продавець являвся постачальником товару від його виробника і заявлена митна вартість товару нижча від ціни її придбання продавцем.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями товариство з обмеженою відповідальністю “Імпресс-М” звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Для підтвердження заявленої у декларації митної вартості позивач надав відповідачеві такі основні документи: декларацію митної вартості МД №400050000/3/014270 від 02.09.2013р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 12.11.2008р. №1 між компанією ТОВ “Промекспорт” (Продавець) та ТОВ “Імпресс-М” (Покупець); рахунок-фактуру №17 від 30.08.2013р.; специфікацію №17 від 30.08.2013р. до контракту №1 від 12.11.2008р.; накладну №17 від 30.08.2013р.; СМR від 21.03.2013р. №232192; копію експортної декларації країни відправлення від 23.03.2013р.; довідку-калькуляцію транспортних витрат №46 від 02.09.2013р.

Після вивчення зазначених вище документів, керуючись ч.3 ст.53 МК України, позивачу було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару, декларантом були надані наступні документи: договір поставки товарів з відстрочкою платежу №215 від 10.11.2008р. укладені заводом виробником ТОВ “Нева Тафт” та ТОВ “Промекспорт”; рахунок-фактуру заводу виробника ТОВ “Нева Тафт” за №761 від 30.08.2013р. на купівлю тафтингового покриття для підлоги ТОВ “Промекспорт”; товарну накладну за №3800 від 30.08.2013р. на отримання тафтингового покриття підлоги ТОВ “Промекспорт” від заводу виробника ТОВ “Нева Тафт”; прайс-лист виробника ТОВ “Нева Тафт” затверджений Генеральним директором 01.01.2013р.; прайс-лист продавця ТОВ “Промекспорт” затверджений Генеральним директором 01.05.2013р.; цінову довідку Хмельницької торгово-промислової палати за №22-05510 від 02.09.2013р. про вартість тафтингового покриття для підлоги. Надання вищезазначених документів підтверджене супровідним листом ТОВ “Імпресс-М” за №131 від 02.09.2013р. на адресу Хмельницької митниці та записами в митній декларації МД №400050000/3/014270 від 02.09.2013р.

Підставами для прийняття оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товару були наявність в поданих документах розбіжностей та які не містять відомостей щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товару та відомостей, що була фактично сплачена та підлягає сплаті, а саме: відомості про страхування, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов’язаних із пакуванням, витрати на навантаження та обробку оцінюваних товарів, пов’язані з їх транспортуванням до місця ввезення на територію України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суди першої і апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем не були подані до митного оформлення документи, що підтверджують складові митної вартості, при цьому подані позивачем додаткові документи містять розбіжності щодо ціни товарів придбаних за контрактом №1 від 12.11.2008р..

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст.51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За змістом ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов’язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов’язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Пунктом 1 ч.3 ст.52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що підставами для прийняття оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товару були наявність в поданих документах розбіжностей, які не містять відомостей щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товару та відомостей, що була фактично сплачена та підлягає сплаті, а саме: відомості про страхування, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов’язаних із пакуванням, витрати на навантаження та обробку оцінюваних товарів, пов’язані з їх транспортуванням до місця ввезення на територію України, а також невідповідність рівня митної вартості задекларованого товару та рівня митної вартості подібних товарів, які були продані на експорт в Україну (2,2288 та 2,2180 EUR/кв.м.).

Судами також встановлено, що Пунктом 1.1 контракту №1 від 12.11.2008р. встановлено, що поставка товару здійснюється на умовах FСА Санкт-Петербург, Росія. Таким чином, відповідно до умов поставки FСА продавець товару, в даному випадку ТОВ “Промекспорт”, Росія, яка здійснює поставку на своїх площах, несе всі витрати, пов’язані з товаром, до моменту здійснення поставки (до завантаження товару на транспортний засіб, наданий перевізником), в тому числі, на пакування, маркування та завантаження товару на транспортний засіб, а покупець, в даному випадку позивач, свою чергу, несе витрати на перевезення товару від місця поставки. Крім того, умовами поставки FСА не передбачені обов’язки позивача та/або продавця щодо страхування товару.

Разом з тим, згідно документів, відповідно до яких товар переміщується через митний кордон України (специфікації № 17 від 30.08.2013р. до контракту № 1 від 12.11.2008р., рахунку- фактури №17 від 30.08.2013р.), рівень цін складав 2,05 Євро/м2 (на тафтинговане покриття для підлоги) та 2,1 Євро/м2. (на оброблене тафтинговане покриття для підлоги) на умовах поставки FСА Санкт-Петербург. Згідно документів фірми виробника товару, а саме договору від 10.11.2008р. № 215, рахунку – фактури №761 від 30.08.13р. і товарної накладної №3800 від 30.08.13р. ціна вказаного товару складала відповідно 80 та 82 російських рублі за м2. Ціна, фактично сплачена ТОВ “Промекспорт” за товар, в подальшому проданий позивачу, згідно до рахунку – фактури №761 від 30.08.2013р. заводу виробника (ТОВ “Нева ТАФТ”) складала 217610,88 та 1681083,08 рос. рублів відповідно, що в перерахунку на кількість поставленого товару становить 94,4 та 96,76 рос.руб/м2 (що у перерахунку становить 2,19 та 2,25 Євро/м2).

Оскільки, продавець являвся постачальником товару від його виробника, то зазначене свідчить про те, що ТОВ “Промекспорт” здійснив продаж товару позивачу за ціною, що є нижчою, порівняно з ціною придання вказаного товару у його виробника.

Виходячи з наведеного, надані позивачем на вимогу митного органу додаткові документи містять розбіжності щодо ціни товару, придбаного позивачем відповідно до контракту №1 від 12.11.2008 р..

Враховуючи, що документи, надані позивачем для підтвердження задекларованої митної вартості, містили розбіжності щодо ціни товару, то відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості.

У відповідності до ч.2 ч.3 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 5 ст.57 МК України).

В силу ч.6 ст.57 МК України кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст.57 МК України).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що другий та третій методи не використані відповідачем у зв’язку з відсутністю ознак повної ідентифікації товару (марка, виробник, кількість ввезеного товару тощо). Відсутні також були підстави для застосування четвертого та п’ятого методів у зв’язку з відсутністю інформації щодо продажу та умов продажу ідентичних (подібних) товарів на Україні у незмінному стані та інформації щодо вартості матеріалів, витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів відповідно.

З наведеного вбачається, що у позивача були законні підстави для застосування шостого методу визначення митної вартості та прийняття рішення щодо коригування митної вартості товарів, задекларованих позивачем в ВМД від 02.09.2013р..

Посилання позивача, що товар ТОВ “Промекспорт” був придбаний у ТОВ “Нева ТАФТ” без врахування ПДВ безпідставні та не підтверджені належними доказами.

Виходячи з наведеного митним органом прийняте рішення про визначення митної вартості товару та картки відмови у митному оформленні товару відповідають вимогам чинного законодавства та прийняті в межах наданих повноважень.

Щодо позовних вимог про стягнення надмірно сплаченого податку на додану вартість та митних платежів колегія суддів зазначає, що суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованих висновків про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки за наявності обґрунтованого рішення відповідача про визначення митної вартості товару відсутні підстави щодо надмірно сплачених митних платежів.

Враховуючи вищенаведене суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до вірних висновків про безпідставність позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Імпресс-М” відхилити.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: