Справа № 804/12792/14
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 жовтня 2014 р. Справа № 804/12792/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рищенко А. Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Бабушкінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
звернувся ОСОБА_2 з позовом до
Бабушкінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 19.09.2014 року було
відкрито провадження у справі після
залишення позовної заяви без руху
ухвалою суду від 22.08.2014 року.

Під час судового розгляду справи судом
було встановлено, що предметом спору в
даній адміністративній справі є зняття
арешту та заборони відчуження всього
рухомого та нерухомого майна,
належного позивачу. Так, у своєму
позові ОСОБА_2 просить суд: визнати
протиправною бездіяльність суб'єкта
владних повноважень - Бабушкінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції; зобов'язати
суб'єкта владних - Бабушкінський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції зняти арешт та
заборону відчуження з усього рухомого
та нерухомого майна, належного ОСОБА_2,
який накладений на підставі постанови
про арешт майна боржника та заборони на
його відчуження АМ 147612 від 16.11.2009 року,
виданого державним виконавцем
Бабушкінського відділу державної
виконавчої служби Примаком Ю.М.

У судове засідання сторони не
з'явились, належним чином були
повідомлені про час, дату та місце
розгляду справи. Від позивача та
представника відповідача надійшли
письмові заяви про розгляд справ в
порядку без їх участі.

Тому, з урахуванням вимог ч.6 ст.128 КАС
України судом було ухвалено рішення
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали
адміністративної справи, прийшов до
наступних висновків.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

За поясненнями позивача, 09.01.2014 року він
звернувся із заявою до Бабушкінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції для з'ясування
обставин, на підставі яких постановою
№9250248 від 16.11.2009 року на все майно
ОСОБА_2 було накладено арешт та
заборона на його відчуження. Згодом
31.01.2014 року позивач звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Бабушкінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції з вимогою
про зняття арешту з його майна, у
зв'язку із бездіяльністю посадових
осіб виконавчої служби. За відповіддю
державного виконавця від 18.04.2014 року
постановою на заборону майна від 16.11.2009
року за номером АМ 147612 було накладено
арешт на все майно позивача. Відповідні
дії Бабушкінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції позивач і
оскаржує в судовому порядку. Тобто,
предметом спору в даному випадку
виступає сам факт арешту майна
боржника та заборони на його
відчуження.

Згідно ч. 4 ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 року,
№606-XIV (у відповідній чинній редакції),
про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Частинами 1, 2 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

Отже, враховуючи, що позивач оскаржує
рішення та дії відповідача саме в
частині накладення арешту та
оголошення заборони відчуження з
усього рухомого та нерухомого майна,
належного ОСОБА_2, який накладений на
підставі постанови про арешт майна
боржника та заборони на його
відчуження АМ 147612 від 16.11.2009 року,
виданого державним виконавцем
Бабушкінського відділу державної
виконавчої служби Примаком Ю.М., суд
приходить до висновку про те, що
пріоритетне значення в даному випадку
має предмет спору, який пов'язаний із
зняттям арешту з майна. Тим більш, що ст.
181 КАС України чітко визначає суб'єктів
звернення та виключення, відповідно до
якого законом може бути встановлений
інший порядок судового оскарження
таких рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця.

Так, ч. 2 ст. 114 Цивільного
процесуального кодексу України і
визначено такий порядок та
передбачено, що виключною підсудністю
районних, районних у містах, міських та
міськрайонних судів є позови про
зняття арешту з майна та такі
пред'являються за місцезнаходженням
цього майна або основної його частини.

Таким чином, враховуючи те, що позивач
звертається до суду з вимогами про
оскарження рішень, дій державного
виконавця в частині накладення арешту
на заставлене майно, звільнення майна
з-під арешту, а також те, що для розгляду
заявлених позовних вимог передбачено
інший порядок, встановлений Цивільним
процесуальним кодексом України, суд
приходить до висновку, що даний спір
підлягає розгляду та вирішенню в
порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд
закриває провадження у справі, зокрема,
якщо справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

З урахуванням вищевикладеного, суд
зазначає, що дану справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства, а тому
провадження у справі необхідно
закрити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.157, 165, 181 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_2 до Бабушкінського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії -
закрити.

Роз'яснити позивачу його право
звернення із зазначеним позовом в
порядку, встановленому Цивільним
процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 КАС
України.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
5-денний строк з дня отримання,
апеляційної скарги, з подачею її копій
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Суддя
А.Ю.
Рищенко