Справа № 809/2893/14
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р.
Справа № 809/2893/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Шумея М.В.,

секретаря Драгомирецького І.М.,

за участю: представників позивача
Стецика А.С.,

представників відповідача Кота
Р.С..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Івано-Франківську справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елегант-Авто» до
Івано-Франківської митниці Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України в Івано-Франківській
області про скасування рішення про
корегування митної вартості товарів
№206000003/2014/000712/1 від 22.08.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Елегант-Авто»
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Івано-Франківської митниці
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України в
Івано-Франківській області про
скасування рішення про корегування
митної вартості товарів №206000003/2014/000712/1
від 22.08.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
рішення про корегування митної
вартості товарів винесені з порушенням
вимог законодавства України, надумані
та безпідставні.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечив, суду пояснив, що під
час митного контролю електронної
митної декларації поданої позивачем до
Івано-Франківської митниці спрацювала
автоматизована система аналізу та
управління ризиками (АСАУР) за кодом
форми контролю «201-1». У зв'язку з
виявленими розбіжностями і
відсутністю даних, щодо вартості
перевезення, ненаданням в десятиденний
термін додаткових документів, згідно
законодавства було проведено
корегування митної вартості товарів.

Розглянувши позовну заяву,
вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що в задоволенні позову слід відмовити
з наступних мотивів.

Судом встановлено, що згідно з
Контрактом № 25-03/14 від 25.03.2013 року
укладеного між польською
фірмою-виробником «Jestic» та ТОВ
«Елегант Авто», позивач імпортував на
територію України товар, а саме ковпаки
з пластмаси для автомобільних коліс.

З метою митного оформлення товару
позивачем до Івано-Франківської
митниці було подано електрону вантажну
митну декларацію (далі - ЕДМ) №
206050000/2014/005767.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.53 МК України,
одночасно з митною декларацією митному
органу було подано:

1.Контракт №25-03/14від 25.03.2014 року;

2.Рахунок-фактура (інвойс) №US/3-/1/2014 від
19.08..2014 року;

3.Пакувальний лист №БН від 19.08.2014 року;

4.Міжнародна автомобільна накладна (СMR)
від 19.08.2014 року;

5 Сертифікат про проходження товару
загальної форми №PLMFAF 0175646 від 20.08.2014
року.

6.Інші документи необхідні для
здійснення розмитнення товару, які не
містять складові митної вартості
товарів.

Крім цього Декларантом було подані
додаткові документи, що стосуються
товару:

1.Прейскурант виробника від 25.03.2014 року;

2.Розрахунок вартості одиниці товару
від 25.03.2014 року;

3.Митна декларація країни відправлення
14PL401050Е0067062 від 20.08.2014 року.

Для визначення розміру мита та ПДВ
Декларантом, відповідно до ст.57 ч.9 ст.58
МК УКраїни, застосовано основний метод
визначення митної вартості товару-за
ціною контракту.

Позивачам задекларовано до сплати
(мита та ПДВ) - 47052,10 грн.

Під час здійснення митного контролю за
вказаною ЕДМ спрацювала
автоматизована система аналізу та
управління ризиками (АСАУР) за кодом
форми «201-1», що передбачає обов'язкове
проведення митного огляду - без
розкриття пакувальних місць і без
обстеження транспортного засобу.

При здійсненні аналізу зазначеної ЕДМ
і доданих до неї документів, посадовими
особами Івано-Франківської митниці,
встановлено, що заявлена митна
вартість в ЕДМ не відповідає вартості
товару заявленій в експортній
декларації, а саме відповідно до
розрахунку фактури № US/30/1/2014 від 19.08.2014
року (Vartosc w PLN: 43225,09), а відповідно до
експортної митної декларації №
14PL401050Е0067062 від 20.08.2014 (42379,00).

Відповідно до п. 3.1. контракту № 23-03/14
від 25.03.2014, умови поставки СРТ
Івано-Франківськ.

Згідно «Інкотермс-2000» термін «СРТ»
означає, що здійснює поставку товару
шляхом його передання перевізнику,
призначеному ним самим. Додатково
продавець зобов'язаний оплатити
витрати перевезення товару до
названого місця призначення.

Однак в поданих документах відсутні
відомості, щодо вартості перевезення
товару.

Таким чином в зв'язку із виявленими
розбіжностями і відсутністю даних,
щодо вартості перевезення, згідно
частини 2 та 3 статті 53 Митного кодексу
України витребувано додаткові
документи: якщо рахунок сплачено, -
банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару; за
наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування; висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

22.08.2014 року ТОВ «Елегант Авто»
повідомило Івано-Франківську митницю
про неможливість надання додаткових
документів в десятиденний термін.

На підставі вище викладеного і в
зв'язку із відсутністю всіх даних
складової митної вартості посадовими
особами Івано-Франківської митниці
Міндоходів, здійснено коригування
митної вартості товарів та винесено
рішення про коригування митної
вартості товарів № 206000003/2014/000712/1 від
22.08.2014 та Карту відмови № 206000003/2014/00708.

Щодо правомірності винесення
оскаржуваного рішення слід зазначити
наступне.

Відповідно до ч.1.ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України
передбачено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Згідно ч.
2. вказаної статті декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. Частиною 3 ст.52
МК України передбачено, що декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару, мають
право надавати органу доходів і зборів
(за наявності) додаткові відомості у
разі потреби уточнення інформації.

Відповідно до п.1.1 Оглядового листа
Вищого адміністративного суду України
від 23.04.2008 року № 720/100/13-08 перелік
документів, які подаються для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів, не є
вичерпним, а отже, митниця має право
вимагати, а імпортер має право надавати
й інші докази, які підтверджують митну
вартість товару.

Згідно із ч.2 ст. 53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій ішостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 МК України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згнідно ст.54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 6 ст.54 МК України
передбачено, що орган доходів і зборів
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Згідно ст.57 МК України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість);ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

У відповідності до ч. 2 ст. 58 МК України
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Як випливає зі змісту постанови ВСУ від
07.09.2012 року по справі №21-242а12 митні
органи мають виключну компетенцію в
питаннях перевірки, контролю
правильності обчислення декларантом
та визначення митної вартості. Крім
того, якщо у митного органу виникає
сумнів щодо правильності визначення
декларантом митної вартості то він
своїм рішенням має право зобов'язати
останнього визначити митну вартість
іншим способом, ніж він використав для
її визначення.

Виходячи з вищезазначеного, позовні
вимоги є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Шумей М.В.

Постанова складена в повному
обсязі 21.10.2014 року.