Справа № 815/2271/14
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/2271/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Соколенко О. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді -Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Берекет Н.В.,

за участю представника апелянта -
Коваля А.В.,

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
про визнання протиправним та
скасування рішення і зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року позивач звернулася до
суду з адміністративним позовом до
відповідача, в якому просила визнати
протиправним та скасувати рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_4 від 27.02.2014 року № 11266665 про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень та зобов'язати
Реєстраційну службу Одеського
міського управління юстиції
зареєструвати за позивачем право
власності на 68/100 часток будинку
АДРЕСА_1, відповідно до рішення
Київського районного суду м. Одеси від
25.11.2013 року по справі №520/1299/13-ц. Позовні
вимоги обґрунтовано тим, що вказане
рішення державного реєстратора, на
думку позивача, є необґрунтованим, у
зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
відповідач надав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про
дату, час і місце судового розгляду
були сповіщені належним чином
відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 25.11.2013 року по справі
№520/1299/13-ц (провадження №2/520/2411/13), позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права
власності у порядку спадкування за
законом задоволено та визнано за
ОСОБА_3 право власності на 68/100 часток
жилого будинку АДРЕСА_1, що складається
із жилого будинку літ. «А»: 2-1 кухня 14,3
кв.м.; 2-2 жила 10,3 кв.м.; 2-3 санвузол 7,0 кв.м.;
2-4 коридор 5,3 кв.м.; 2-5 коридор 4,3 кв.м.; 2-6
жила 20,9 кв.м; 2-7 котельня 4,6 кв.м.; 2-8 жила
20,5 кв.м; 2-9 туалет 0,9 кв.м., жилою площею
51,7 кв.м., загальною площею 88,1 кв.м., 68/100
частин огорожи №3,7,11,12 та мостіння ІV, у
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.
На самовільно збудовані приміщення
право власності не визнано (а.с.8-10).

Вказане рішення Київського районного
суду м. Одеси від 25.11.2013 року по справі
№520/1299/13-ц набрало законної сили 06.12.2013
року, про що свідчить відповідна
відмітка суду на ньому.

Позивач, бажаючи зареєструвати в
установленому законом порядку своє
право власності на нерухоме майно, на
підставі вказаного рішення суду 21.02.2014
року звернулась до відповідача -
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції із заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, яка була зареєстрована у базі
даних про реєстрацію заяв і запитів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно за реєстраційним
номером №5539030.

За результатами розгляду
вищезазначеної заяви ОСОБА_3, державний
реєстратор прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції ОСОБА_4,
керуючись ст.24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень", п.28
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013 року №868,
прийняв рішення №11266665 від 27.02.2014 року
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, яким ОСОБА_3
відмовлено у державній реєстрації
права власності, форма власності -
приватна, на житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, з
посиланням на те, що подані документи
для проведення державної реєстрації
прав, не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, а також
на те, що в рішенні суду зазначена
помилкова загальна площа об'єкту
нерухомого майна та відсутні його
складові частини (а.с.11).

Не погоджуючись з вказаним рішенням
державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень від 27.02.2014 року
№11266665, позивач звернулася до Одеського
окружного адміністративного суду із
цією позовною заявою.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позовні вимоги
ОСОБА_3 обґрунтовані, документально
підтверджені, відповідають чинному
законодавству, а отже, підлягають
задоволенню шляхом визнання
протиправним та скасування рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
ОСОБА_4 від 27.02.2014 року № 11266665 про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень та зобов'язання
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції здійснити
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_3 на нерухоме майно, а саме: на 68/100
часток будинку АДРЕСА_1 відповідно до
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 25.11.2013 року по справі
№520/1299/13-ц.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Спірні правовідносини, пов'язані з
державною реєстрацією прав на нерухоме
майно та їх обтяжень врегульовані
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (надалі - Закон),
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№868 (надалі - Порядок № 868), Порядком
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 №1141 (надалі - Порядок № 1141),
тощо.

Закон України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Процедура проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна
визначена Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядком надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 року №868.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону, державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (далі - державна реєстрація
прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження
таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених
управляти державним майном, іноземцям
та особам без громадянства, іноземним
юридичним особам, міжнародним
організаціям, іноземним державам, а
також територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх
обтяжень"державна реєстрація прав та
їх обтяжень проводиться в такому
порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Ч. 2 цієї статті визначено, що орган
державної реєстрації прав, державні
реєстратори зобов'язані надати до
відома заявників інформацію про
необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п.13 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 року №868 (далі-Порядок),
заявник подає разом із заявою про
державну реєстрацію -органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
необхідні для такої реєстрації
документи, визначені цим Порядком, їх
копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документ
про сплату державного мита.

Пунктом 36 Порядку встановлено, що для
проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації
речового права на нерухоме майно, що є
похідним від права власності,
одночасно з проведенням державної
реєстрації права власності на таке
майно заявником подаються документи,
необхідні для проведення державної
реєстрації права власності на таке
майно та державної реєстрації речового
права, що є похідним від нього.

Згідно п.37 цього Порядку, документами,
що підтверджують виникнення, перехід
та припинення речових прав на нерухоме
майно, серед іншого, є: свідоцтво про
право власності на нерухоме майно чи
його дублікат, видані до 1 січня 2013 р.
органом місцевого самоврядування або
місцевою держадміністрацією; рішення
суду, що набрало законної сили щодо
права власності та їх речових прав на
нерухоме майно.

Згідно з п.5 ч.1 ст.19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав, серед іншого,
проводиться на підставі рішень судів,
що набрали законної сили.

Відповідно до п.20 Порядку, за
результатами розгляду заяви та
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав, державний
реєстратор приймає рішення про
державну реєстрацію прав або рішення
про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 28 Порядку встановлено, що
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з пунктом 3 цього Порядку
передбачено, що державний реєстратор
прав на нерухоме майно приймає рішення
щодо державної реєстрації прав, взяття
на облік безхазяйного нерухомого
майна, форму та вимоги до оформлення
яких встановлює Мін'юст.

Приміткою 14 Додатку 8 до наказу
Міністерства юстиції України 26.12.2011
року №3601/5 встановлено, що у рішенні про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень зазначаються підстави для
відмови у державній реєстрації прав та
їх обтяжень відповідно достатті 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» із зазначенням
вичерпного переліку обставин, які
стали передумовою для їх застосування.

В свою чергу, ч. 1 ст. 24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
визначено, що у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
2) об'єкт нерухомого майна, розміщений
на території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених
щодо цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-3) під час подання
заяви про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини),
що виникло на підставі документа, за
яким правонабувач набуває також
право власності на земельну
ділянку, не подано заяву про
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку; 5-4) після завершення
п'ятиденного строку з дня отримання
заявником письмового повідомлення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав не усунено обставин,
що були підставою для прийняття такого
рішення; 5-5) заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень під час
вчинення нотаріальної дії з
нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем; 6) заявником
подано ті самі документи, на
підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Згідно з ч.2, ч.4 ст.24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про
відмову в державній реєстрації прав
та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав
та їх обтяжень з підстав, не
передбачених цим Законом, заборонена.

Як вбачається з матеріалів справи, свою
відмову у державній реєстрації прав у
рішенні від 27.02.2014 року №11266665 державний
реєстратор мотивував тим, що подані
документи для проведення державної
реєстрації прав не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують та в
рішенні Київського районного суду м.
Одеси від 25.11.2013 року зазначена
помилкова загальна площа об'єкту
нерухомого майна та відсутні його
складові частини.

Відповідно до п.20 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2011 року №1141, з метою
проведення державної реєстрації
виникнення права власності державний
реєстратор вносить до запису про
нерухоме майно такі відомості щодо
об'єкта нерухомого майна:

- тип об'єкта нерухомого майна (житловий
будинок, будівля, споруда, квартира,
житлове приміщення, нежитлове
приміщення тощо);

- призначення об'єкта нерухомого майна
(житловий або нежитловий);

- площа об'єкта нерухомого майна
(загальна та (за наявності) житлова);

- відомості про складові частини
об'єкта нерухомого майна (найменування
та/або присвоєння літера, загальна та
(за наявності) житлова площа об'єкта
нерухомого майна, який є складовою
частиною складної речі та призначений
для обслуговування іншої (головної)
речі, пов'язаний з нею спільним
призначенням та є її приналежністю);

- адреса об'єкта нерухомого майна;

- підстава для внесення запису про
нерухоме майно: назва рішення; дата
формування рішення; індексний номер
рішення; прізвище, ім'я та по батькові
державного реєстратора; найменування
органу державної реєстрації прав або
найменування нотаріальної контори,
назва нотаріального округу.

Як встановлено судом, зі змісту копії
рішення суду від 25.11.2013 року, воно
набрало законної сили 06.12.2013 року (а.с.
8-10).

Роз'ясненнями Міністерства юстиції
України "Щодо надання роз'яснення
стосовно рішень судів, на підставі яких
проводиться реєстрація прав власності
на об'єкти нерухомого майна" від 22.06.2007р.
№19-32/30 визначено, що Конституцією
України встановлено, що судові рішення,
які набрали законної сили, обов'язкові
для всіх органів державної влади і
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій,
посадових чи службових осіб та
громадян і підлягають виконанню на
всій території України. Забороняється
тлумачення прав реєстратором
відомостей про заявлене право
власності. Так, реєстрація прав на
нерухоме майно має здійснюватися у
відповідності до резолютивної частини
рішення суду.

Як вбачається із резолютивної частини
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 25.11.2013 року, за ОСОБА_3
визнано право власності на 68/100 часток
жилого будинку АДРЕСА_1, що складається
із жилого будинку літ. «А»: 2-1 кухня 14,3
кв.м.; 2-2 жила 10,3 кв.м.; 2-3 санвузол 7,0 кв.м.;
2-4 коридор 5,3 кв.м.; 2-5 коридор 4,3 кв.м.; 2-6
жила 20,9 кв.м; 2-7 котельня 4,6 кв.м.; 2-8 жила
20,5 кв.м; 2-9 туалет 0,9 кв.м., жилою площею
51,7 кв.м., загальною площею 88,1 кв.м., 68/100
частин огорожи №3,7,11,12 та мостіння ІV, у
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.
На самовільно збудовані приміщення
право власності не визнано (а.с.8-10).

Також, як зазначається у рішенні суду, з
копії інвентарної справи, вбачається,
що жилий будинок по АДРЕСА_1,
складається із житлового будинку - літ.
«А» та самочинно споруджених сараю
літ. «Л», гаражу - літ. «М». Іншим
співвласником житлового будинку по
АДРЕСА_1, є ОСОБА_5 За життя ОСОБА_6
збудував прибудови літ. А1, а1, а2 до
жилого будинку літ. «А» по АДРЕСА_1.

На підставі акту міської міжвідомчої
комісії з прийому до експлуатації
будівель № 805 від 28.09.2006 року, який
затверджено рішенням виконкому
Одеської міської ради від 14.12.2006 року №
805, прибудови літ. А1, а1, а2 прийнято до
експлуатації. Вказаним рішенням
Одеської міської ради зобов'язано КП
«ОМБТІ та РОН» внести зміни до
технічного паспорту на домоволодіння,
провести перерахунок ідеальних часток
та видати ОСОБА_6 свідоцтво про право
власності на частину домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1.

На виконання рішення Одеської міської
ради, КП «ОМБТІ та РОН» було внесено
зміни до технічного паспорту та
проведено перерахунок ідеальних
часток у домоволодінні по АДРЕСА_1,
внаслідок чого утворилась нова частка
ОСОБА_6 - 68/100.

Згідно з довідкою КП «ОМБТІ та РОН» про
перерахунок ідеальних часток у
домоволодінні АДРЕСА_1, у фактичному
користуванні ОСОБА_6 знаходилось у
жилому будинку літ. «А»: 2-1 кухня 14,3 кв.м;
2-2 жила 10,3 кв.м; 2-3 санвузол 7,0 кв.м; 2-4
коридор 5,3 кв.м; 2-5 коридор 4,3 кв.м; 2-6 жила
20,9 кв.м; 2-7 котельня 4,6 кв.м; 2-8 жила 20,5
кв.м; 2-9 туалет 0,9 кв.м, жилою площею 51,7
кв.м, загальною площею 88,1 кв.м, 68/100
частин огорожи № 3,7,11,12 та мостіння ІV,
що складає 68/100 частин домоволодіння.

Відповідно до вказаного перерахунку,
іншому співвласнику домоволодіння по
АДРЕСА_1, ОСОБА_5 видано свідоцтво про
право власності на 32/100 частин
домоволодіння. Однак ОСОБА_6 після
проведення перерахунку не отримував
правовстановлюючі документи на 68/100
часток домоволодіння.

За життя ОСОБА_6 в установленому
законом порядку набув право на 68/100
часток домоволодінні по АДРЕСА_1, але не
зареєстрував це право в установленому
законом порядку.

Отже, в описовій та мотивувальній
частинах рішення суду від 25.11.2013 року
чітко визначено відомості про об'єкт
нерухомого майна, на який за позивачем
визнано право власності в порядку
спадкування за законом, а саме:
зазначено частку, яка належить
позивачу, загальну та житлову площу
будинку, а також, його складові частини.
Резолютивна частина вказаного рішення
суду містить літерацію, детальне
найменування приміщень, із зазначенням
площі кожного приміщення окремо та
загальної площі приміщень, що
утворюють 68/100 часток будинку.

Зокрема, як встановлено судом першої
інстанції з наявних у матеріалах
справи доказів, резолютивна частина
вказаного рішення у точній
відповідності ґрунтується на довідці
про перерахунок ідеальних часток (яка є
підставою для видачі
правовстановлюючих документів),
технічному паспорті на будинок та
узгоджується із свідоцтвом про право
власності іншого співвласника будинку
ОСОБА_5 на 32/100 часток будинку (а.с.12-17).
Так, судом встановлено, що загальна
площа будинку АДРЕСА_1 становить 128,5
кв.м., з якої: 68/100 часток, належать
ОСОБА_3 та відповідають 88,1 кв.м. площі
від загальної площі будинку та 32/100
часток зазначеного будинку належать
ОСОБА_5 (згідно свідоцтва про право
власності від 21.11.2011 року САЕ 536517) та
відповідає 40,4 кв.м. загальної площі
будинку.

Таким чином, у рішенні Київського
районного суду м. Одеси від 25.11.2013 року
вірно зазначено розмір та площу частки
ОСОБА_3 у праві спільної часткової
власності на будинок АДРЕСА_1.

Тобто, у рішенні суду наявні усі
необхідні відомості щодо об'єкта
нерухомого майна, які державний
реєстратор вносить до запису про
нерухоме майно з метою проведення
державної реєстрації виникнення права
власності згідно Порядку №1141.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що - 68/100 часток у будинку,
що належать ОСОБА_3 відповідають 88,1
кв.м. площі від загальної площі будинку;

- 88,1 кв.м. відповідає 68/100 часткам від
загальної площі будинку, яка складає -
128,5 кв.м.;

- 32/100 часток будинку, що належать іншому
співвласнику будинку ОСОБА_5
відповідає 40,4 кв.м. загальної площі
будинку;

- 40,4 кв.м відповідає 32/100 часткам від
загальної площі будинку, яка складає -
128,5 кв.м.;

- за іншим співвласником будинку -
ОСОБА_5 було проведено державну
реєстрацію права власності на 32/100
часток будинку площею 40,4 кв.м.;

- у мотивувальній та резолютивній
частині рішення вказано, що до складу
належних ОСОБА_3 68/100 часток будинку
площею 88,1 кв.м не входять самовільно
споруджені сарай - літ. «Л», гараж - літ.
«М» та право власності на самовільно
збудовані приміщення не визнається.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи копій технічного паспорту від
01.09.2011 року, виготовленого КП «ОМБТІ та
РОН» ОСОБА_5 та з технічного паспотру
від 28.11.2012 року, виготовленого КП «ОМБТІ
та РОН» ОСОБА_6, в них зазначені
ідентичні дані щодо загальної площі
будинку АДРЕСА_1, а саме: загальна площа
- 128,5 кв.м., житлова - 74,5 кв.м, підсобна - 54
кв.м., при цьому, по приміщенню №1 -
загальна - 40,4 кв.м, житлова - 22,8 кв.м.,
підсобна - 17,6 кв.м., по приміщенню №2 -
загальна площа - 88,1 кв.м, житлова - 51,7
кв.м, підсобна - 36,4 кв.м., що відповідно
узгоджується із даними, визначеними у
свідоцтві про право власності на 32/100
частин домоволодіння, виданному
ОСОБА_5, у довідці про розрахунок
ідеальних часток у домоволодінні
АДРЕСА_1 та не суперечить даним,
визначеним у рішенні Київського
районного суду м. Одеси від 25.11.2013 року.

При цьому, у відповідних даних з
Інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, зазначена площа
житлова 74,5 кв.м. як житлова площа
(загальна) (по літ «А») будинку АДРЕСА_1,
що не суперечить, даним, зазначеним у
документах, наведених судом вище.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
рішення Київського районного суду
м. Одеси від 25.11.2013 року не може
бути визнано документом, що не дає
змоги встановити відповідність
заявлених позивачем прав документам,
що їх посвідчують.

Оскільки рішення судів про визнання
права власності на об'єкти нерухомого
майна належить до переліку
правовстановлювальних документів, на
підставі яких проводиться реєстрація
прав власності на об'єкти нерухомого
майна, з огляду на вищезазначені
положення чинного законодавства,
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 25.11.2013 року, яке набрало
законної сили, є достатньою підставою
для проведення державної реєстрації.

Отже посилання відповідача, як на
підставу відмови у державній
реєстрації прав та їх обтяжень на те, що
подані документи для проведення
державної реєстрації прав не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують та в рішенні суду
помилково зазначена загальна площа
об'єкту нерухомого майна та відсутні
його складові частини є безпідставним.

Крім того, державний реєстратор не мав
повноважень в оскаржуваному рішенні
надавати оцінку судовому рішенню.

Таким чином, з огляду на викладене,
колегія суддів повністю погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
рішення державного реєстратора про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень 27.02.2014 року №11266665 не
містить підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації права
власності, наведених уст.24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", у зв'язку із чим підлягає
скасуванню судом, як таке, що винесено
неправомірно, а вимога позивача про
зобов'язання відповідача
зареєструвати за ОСОБА_3 право
власності на 68/100 часток будинку
АДРЕСА_1 відповідно до рішення
Київського районного суду м. Одеси від
25.11.2013 року по справі №520/1299/13-ц підлягає
задоволенню.

З огляду на вищезазначене, судова
колегія суддів приходить до висновку,
щол позовні вимоги ОСОБА_3 є
обґрунтованими, доведеними у зв`язку з
чим підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що постанова Одеського окружного
адміністративного суду ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають значення для вирішення спору,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання її в повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 24.10.2014
року.

Головуюча суддя:
О.А. Шевчук

Суддя:
Л.Є. Зуєва

Суддя:
А.Г.
Федусик