Справа № 826/14844/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2014 року 10:11
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Кузьменка В.А., за
участю секретаря Калужського Д.О.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомГромадської організації
"Рада самоврядування"доКомунального
підприємства виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) по
охороні, утриманню та експлуатації
земель водного фонду міста Києва
"Плесо"третя особаФізична
особа-підприємець ОСОБА_1провизнання
нечинним договоруОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Громадська організація "Рада
самоврядування" (далі по тексту -
позивач, ГО "Рада самоврядування")
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Комунального підприємства виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) по охороні, утриманню та
експлуатації земель водного фонду
міста Києва "Плесо" (далі по тексту -
відповідач, КП "Плесо"), за участю
третьої особи - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту
- ФОП ОСОБА_1), в якому просить: визнати
нечинним договір №10 про облаштування
та утримання місця відпочинку і участі
у заходах благоустрою об'єкта
благоустрою від 12 грудня 2009 року,
укладений між КП "Плесо" та ФОП ОСОБА_1,
та застосувати правові наслідки
недійсності правочину, а саме:
повернути КП "Плесо" об'єкт благоустрою
- земельну ділянку площею 6634,5 м2 на
пляжі "Золотий" о. Венеціанський.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 жовтня 2014 року
відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
В судовому засіданні 20 жовтня 2014 року
представники позивача та третьої особи
позовні вимоги підтримали, представник
відповідача проти задоволення
позовних вимог заперечив; особами, які
беруть участь у справі, заявлено
спільне клопотання про розгляд справи
у письмовому провадженні.
Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
Враховуючи викладене, суд ухвалив
здійснити розгляд справи у порядку
письмового провадження.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи
Відповідно до договору №10 про
облаштування та утримання місця
відпочинку і участі у заходах
благоустрою об'єкта благоустрою від 12
грудня 2009 року, укладеного між КП
"Плесо" (сторона 1) та ФОП ОСОБА_1 (сторона
2) (далі по тексту - договір), КП "Плесо" за
актом приймання-передачі передає, а ФОП
ОСОБА_1 приймає об'єкт благоустрою -
територію, на якій остання облаштовує
місце відпочинку і щодо якою
здійснюються заходи благоустрою.
Згідно з пунктами 2.3, 2.4 ФОП ОСОБА_1 на
власний ризик і за власні кошти
здійснює в передбаченому
законодавством порядку благоустрій
об'єкта благоустрою, зокрема
облаштовує і утримує місце відпочинку,
яке за актом приймання-передачі
передає КП "Плесо"; ФОП ОСОБА_1 здійснює
благоустрій об'єкта благоустрою як
безпосередньо та (або) приймаючи у
цьому пайову участь.
Із додатку №1 до договору видно, що як
об'єкт благоустрою передбачалось
передати ділянку на пляжі "Золотий" на
о. Венеціанський площею 6634,5 м2.
Позивач вважає, що вказаний договір є
різновидом адміністративного договору
та порушує права і свободи членів ГО
"Рада самоврядування" щодо вільного
користування територією на пляжі
"Золотий" о. Венеціанський; договір
укладений всупереч нормам Закону
України "Про благоустрій населених
пунктів" та є удаваним правочином,
оскільки за своєю суттю є договором
оренди землі, у свою чергу відповідач
не наділений повноваженнями
передавати земельні ділянки в оренду
Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечив, зазначивши, що спірний
договір не є адміністративним,
оскільки КП "Плесо" не виступає
суб'єктом владних повноважень; договір
укладено у відповідності вимог
законодавства, зокрема Закону України
"Про благоустрій населених пунктів", та
зазначив, що договір не був виконаний
сторонами, зокрема об'єкт благоустрою
Третя особа підтримала позовні вимоги
ГО "Рада самоврядування".
Окружний адміністративний суд міста
Києва, виходячи зі змісту пред'явлених
позовних вимог, звертає увагу на
За визначенням пункту 14 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний договір - це
дво- або багатостороння угода, зміст
якої складають права та обов'язки
сторін, що випливають із владних
управлінських функцій суб'єкта владних
повноважень, який є однією із сторін
Виходячи із визначення та правової
природи адміністративного договору,
основними його ознаками є: наділення
однієї зі сторін владною управлінською
адміністративно-правових відносин;
юридична нерівність сторін, що
виражається у виняткових
повноваженнях управленої сторони
договору; публічно-правовий характер
договірних зобов'язань; імперативно
визначені умови договору за способом
конструювання; мета договору -
задоволення публічних інтересів
(домінування суспільних цілей).
Досліджуючи спірний договір на предмет
його належності до категорії
адміністративних договорів, суд
керується наступним.
Підпункт 7 пункту "а" статті 30 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" передбачає, що до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать власні
(самоврядні) повноваження з
організації благоустрою населених
пунктів, залучення на договірних
засадах з цією метою коштів, трудових і
матеріально-технічних ресурсів
підприємств, установ та організацій
незалежно від форм власності, а також
населення; здійснення контролю за
станом благоустрою населених пунктів,
організації озеленення, охорони
зелених насаджень і водойм, створення
місць відпочинку громадян.
Згідно з положеннями статті 10 Закону
України "Про благоустрій населених
пунктів" до повноважень сільських,
селищних і міських рад у сфері
благоустрою населених пунктів
належить зокрема затвердження
місцевих програм та заходів
благоустрою населених пунктів,
забезпечення їх виконання; визначення
на конкурсних засадах підприємств,
установ, організацій
(балансоутримувачів), відповідальних
за утримання об'єктів благоустрою;
залучення на договірних засадах коштів
і матеріально-технічних ресурсів
юридичних та фізичних осіб для
здійснення заходів з благоустрою
населених пунктів; надання дозволу на
розміщення на території об'єктів
благоустрою будівель і споруд
соціально-культурного, побутового,
торговельного та іншого призначення,
визначення обсягів пайової участі їх
власників в утриманні об'єктів
Відповідно до положень статуту КП
"Плесо" в редакції, затвердженій
розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від 08
квітня 2008 року №502, засновано на
комунальній власності територіальної
громади міста Києва та входить до сфери
управління Головного управління
контролю за благоустроєм міста Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації); підприємство створено,
як спеціалізована водогосподарська
організація, з метою охорони, утримання
та експлуатації внутрішніх водойм та
земель водного фонду м. Києва і
отримання прибутку за рахунок
виробничої, підприємницької та інших
видів діяльності та задоволення на цій
соціально-економічних потреб.
Основними напрямками діяльності
підприємства є: впровадження системи
заходів, спрямованих на запобігання,
обмеження і ліквідацію наслідків
забруднення, засмічення і виснаження
внутрішніх водойм м. Києва, зовнішній
благоустрій, охорона, утримання та
експлуатація внутрішніх водойм та
земель водного фонду, покращення їх
рекреаційної спроможності та
З огляду на викладені норми та текст
договору суд вбачає, що договір має
ознаки адміністративного договору,
оскільки його зміст складають права і
обов'язки сторін, що випливають із
владних управлінських функцій
делегованих КП "Плесо" виконавчим
органом Київської міської ради
(Київською міською державною
адміністрацією) щодо благоустрою та
утримання внутрішніх водойм та земель
водного фонду, а тому вважає, що даний
спір є справою адміністративної
юрисдикції та підсудний
адміністративному суду.
Стаття 1 Закону України "Про
благоустрій населених пунктів" (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначає
благоустрій населених пунктів як
комплекс робіт з інженерного захисту,
розчищення, осушення та озеленення
соціально-економічних,
організаційно-правових та екологічних
заходів з покращання мікроклімату,
санітарного очищення, зниження рівня
шуму та інше, що здійснюються на
території населеного пункту з метою її
раціонального використання, належного
утримання та охорони, створення умов
щодо захисту і відновлення
сприятливого для життєдіяльності
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про
благоустрій населених пунктів" до
об'єктів благоустрою населених пунктів
належать: 1) території загального
користування: а) парки (гідропарки,
лугопарки, лісопарки, парки культури та
відпочинку, парки - пам'ятки
садово-паркового мистецтва, спортивні,
дитячі, історичні, національні,
меморіальні та інші), рекреаційні зони,
сади, сквери та майданчики; б) пам'ятки
культурної та історичної спадщини; в)
майдани, площі, бульвари, проспекти; г)
вулиці, дороги, провулки, узвози,
проїзди, пішохідні та велосипедні
доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші
території загального користування; 2)
прибудинкові території; 3) території
будівель та споруд інженерного захисту
територій; 4) території підприємств,
установ, організацій та закріплені за
ними території на умовах договору.
До об'єктів благоустрою можуть
належати також інші території в межах
Відповідно до частин першої-третьої
статті 15 Закону України "Про
благоустрій населених пунктів"
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень визначають на
конкурсних засадах відповідно до
закону балансоутримувачів об'єктів
благоустрою державної та комунальної
Балансоутримувача об'єктів
благоустрою, які перебувають у
приватній власності, визначають їх
Балансоутримувач забезпечує належне
утримання та своєчасний ремонт об'єкта
благоустрою власними силами або може
на конкурсних засадах залучати для
цього інші підприємства, установи,
Власник об'єкта благоустрою за
поданням його балансоутримувача
щорічно затверджує заходи з утримання
та ремонту цього об'єкта на наступний
рік та передбачає кошти на виконання
цих заходів. Балансоутримувач об'єкта
благоустрою несе повну
відповідальність за виконання
затверджених заходів у повному обсязі.
Наведені норми вказують, що з метою
виконання заходів з утримання об'єкта
благоустрою балансоутримувач має
право конкурсних засадах залучати для
цього інші підприємства, установи,
Щодо можливості залучення до виконання
заходів з утримання об'єкта
благоустрою фізичної особи-підприємця,
суд звертає увагу, що відповідно до
статті 51 Цивільного кодексу України до
підприємницької діяльності фізичних
нормативно-правові акти, що регулюють
підприємницьку діяльність юридичних
осіб, якщо інше не встановлено законом
або не випливає із суті відносин; тому
укладання договору із третьою особою
не суперечить нормам Закону України
"Про благоустрій населених пунктів".
Представник відповідача пояснив, що до
укладення спірного договору
проводився конкурс щодо утримання
об'єкта благоустрою, однак документи з
його проведення не збереглися,
оскільки з часу укладання договору
минуло більше п'яти років. У свою чергу
представник третьої особи наполягав,
що ФОП ОСОБА_1 не приймала участь у
Таким чином, докази залучення ФОП
ОСОБА_1 до виконання заходів із
утримання об'єкта благоустрою саме на
конкурсних засадах відсутні; разом з
тим, на думку суду, вказана обставина не
може бути підставою для визнання
недійсним спірного договору за
відсутності в матеріалах справи
доказів його виконання.
Так, як передбачено у підпункті 2.2
пункту 2 договору, сторона 1 передає, а
сторона 2 приймає об'єкт благоустрою за
актом приймання-передачі.
У судовому засіданні представник
відповідача повідомив суду, що об'єкт
благоустрою, який є предметом договору,
ФОП ОСОБА_1 не передавався, відповідний
акт приймання-передачі сторонами не
Згідно з частиною першою статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
Частина четверта статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлює, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
Суд звертає увагу на відсутність в
матеріалах справи доказів передачі
об'єкта благоустрою третій особі, а
саме відповідного акта
приймання-передачі, складеного та
підписаного сторонами договору, що
вказує про відсутність фактичних дій
сторін договору, спрямованих на його
У зв'язку із невиконанням договору суд
не приймає до уваги доводи позивача про
невідповідність вимогам законодавства
підпункту 3.1.3 пункту 3.1 договору, згідно
якого ФОП ОСОБА_1 надано право
встановлювати будь-які технічні,
архітектурні та інші прилади,
обладнання, предмети та тимчасові
споруди з метою створення належних
умов для відпочинку населення та
благоустрою об'єкта благоустрою.
Також слід зазначити, що підпункт 3.1.3
пункту 3.1 договору не суперечить
вимогам Закону України "Про
благоустрій населених пунктів",
оскільки стаття 21 цього Закону прямо
передбачає, що будівлі та споруди
системи інженерного захисту території,
обладнання (елементи) дитячих,
спортивних та інших майданчиків, малі
архітектурні форми та інші елементи,
визначені нормативно-правовими актами,
є елементами благоустрою.
Суд не погоджується із твердженням
позивача, що спірний договір є
договором оренди землі, оскільки
згідно статті 13 Закону України "Про
оренду землі" за договором оренди землі
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства, однак у
межах спірних правовідносин
відповідач не має повноважень по
наданню у користування земельних
ділянок, а земельна ділянка у володіння
і користування ФОП ОСОБА_1 не
передавалась, що, у свою чергу,
спростовує доводи про удаваність
Крім того, згідно з частиною першою
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини першої статті 6
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про: 1) визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення; 2) зобов'язання
відповідача вчинити певні дії; 3)
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій; 4) стягнення з
відповідача коштів; 5) тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 6)
примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 7) примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства за межі України; 8)
визнання наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Системний аналіз наведених норм
Кодексу адміністративного судочинства
України свідчить, що судовий захист
прав, свобод або інтересів шляхом
повного чи часткового задоволення
адміністративного позову, можливий
виключно відносно тієї особи, права,
свободи або інтереси якої порушено з
боку конкретного суб'єкта владних
повноважень та за умови порушення її
прав.

Між тим позивачем не наведено, яким
чином оскаржуваний договір порушує
права, свободи чи інтереси ГО "Рада
самоврядування" чи її членів, або
перешкоджає в реалізації таких прав,
свобод чи інтересів, оскільки суд
встановив, що договір фактично не було
виконано, об'єкт благоустрою не
передавався третій особі, а останньою
не вчинялось дій по його утриманню чи
облаштуванню; крім того, позивачем не
надано доказів, які б свідчили, що на
підставі оскаржуваного договору КП
"Плесо" або ФОП ОСОБА_1 чинили перешкоди
у вільному користуванні територією
пляжу "Золотий" на о. Венеціанський.

За таких підстав, суд вважає, що позовні
вимоги ГО "Рада самоврядування"
залишились не підтвердженими.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, КП "Плесо" доведено
правомірність укладення договору з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, тому, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ГО "Рада
самоврядування" не підлягає
задоволенню.

Одночасно суд вважає за необхідне
роз'яснити позивачу, що у випадку
порушення чи невизнання гарантованих
прав ГО "Рада самоврядування", її членів
або інших осіб, у тому числі щодо
вільного користування місцями
відпочинку, вони мають право
звернутись до відповідного суду з
метою захисту таких прав.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Громадській організації "Рада
самоврядування" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.А. Кузьменко