Справа № 465/6309/13-а
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
Справа №
876/5649/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань
Гелецького П.В.,

представника позивача
ОСОБА_2,

третіх осіб
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника третьої особи
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_6 на ухвалу Франківського
районного суду м. Львова від 23 травня 2014
року про залишення без розгляду його
позовної заяви до Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, треті особи, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_7 про скасування
розпорядження,

ВСТАНОВИВ :

01 липня 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив скасувати розпорядження
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 1194 від 21.09.2001
року «Про реконструкцію з розширенням
за рахунок площ горища квартир № 9, 10, 12
на АДРЕСА_1».

Ухвалою Франківського районного суду
м. Львова від 23 травня 2014 року вказану
позовну заяву залишено без розгляду у
зв'язку з пропуском позивачем строку
звернення до суду.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить оскаржувану ухвалу від 23
травня 2014 року скасувати, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що про існування
оскаржуваного розпорядження позивачу
стало відомо лише 10.06.2013 року, коли
невідомі особи почали завозити
будівельні матеріали на горище будинку
по АДРЕСА_1. Стверджує, що доказів про
те, що в силу своїх посадових обов'язків
у Львівській міській раді він
зобов'язаний був знати про зазначене
розпорядження немає, а тому ухвала суду
першої інстанції від 23 травня 2014 року
підлягає скасуванню.

Представник позивача у ході
апеляційного розгляду підтримав
апеляційну скаргу, просив задовольнити
її у повному обсязі.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_5 у судовому
засіданні апеляційного суду
заперечили обґрунтованість доводів
апелянта, покликаючись на те, що він
протягом тривалого часу знав про
існування оспорюваного розпорядження
та намагався не допустити його
виконання.

Інші особи, що беруть участь у справі,
на виклик апеляційного суду не прибули,
що не перешкоджає розгляду справи
відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд приходить до переконання, що вимоги
апелянта не підлягають задоволенню з
таких мотивів.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_6 без
розгляду, суд виходив із того, що
позивачем без поважних причин
пропущено передбачений ч. 2 ст. 99 КАС
України строк звернення до
адміністративного суду.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи та нормам
процесуального права, виходячи з
такого.

Відповідно до ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивачем оспорюється розпорядження
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 1194 від 21.09.2001
року «Про реконструкцію з розширенням
за рахунок площ горища квартир № 9, 10, 12
на АДРЕСА_1».

Разом із тим, рішенням виконавчого
комітету Львівської міськради № 244 від
04.04.2003 року «Про відхилення протесту
прокуратури м. Львова від 10.02.2003 р. № 91
«На дії посадових осіб при розгляді
заяви гр.гр. ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_7» та
відміну розпорядження Франківської
райадміністрації від 21.09.2001 року № 1194
«Про реконструкцію з розширенням за
рахунок площі горища кВ. 9, 10, 12 по
АДРЕСА_1» на ОСОБА_6, як заступника
міського голови з питань
містобудування та землеустрою, був
покладений контроль за виконанням
цього рішення.

Окрім того, Галицьким районним суду м.
Львова у ході розгляду справи за заявою
прокурора м. Львова про визнання
незаконними дій та рішень начальника
управління архітектури та
містобудування Львівської міської
ради ОСОБА_9, начальника інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю Стецьківа Р.В., рішення
виконавчого комітету Львівської
міськради № 244 від 04.04.2003 року (рішення
від 24.07.2003 року у справі № 2-4692/03)
встановлено, що під час розгляду
питання інспекцією Держархбудконтролю
про надання дозволу на виконання
будівельних робіт з реконструкції
квартир за дорученням заступника
міського голови п. В.Лозинського
управлінням архітектури і
містобудування було переглянуто
погодження робочого проекту і листом
начальника управління п. ОСОБА_9
відкликані архітектурно-планувальне
завдання № 198 та погодження проекту з
реконструкції вказаних квартир, а
листом головного архітектора м. Львова
ОСОБА_9 рекомендовано голові
Франківської райадміністрації
Львівської міської ради відмінити
прийняте адміністрацією розпорядження
від 21.09.2001 року № 1194.

Представник позивача у ході
апеляційного розгляду не заперечував
проти того, що ОСОБА_6 було відомо про
оспорюване розпорядження від 21.09.2001
року № 1194, однак наполягав на
необхідності розмежування ролі свого
довірителя у даному спорі як фізичної
особи, і як заступника міського голови
м. Львова, що на думку апеляційного суду
не спростовує факту обізнаності
позивача з фактом наявності такого
рішення, принаймні, ще у 2003 році.

За таких обставин апеляційний суд
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
визнання причин пропуску ОСОБА_6 строку
звернення до адміністративного суду
поважними та залишення його позовної
заяви без розгляду у зв'язку з
пропуском позивачем строку звернення
до суду відповідно до приписів ч. 2 ст. 100
КАС України.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції, вирішуючи дане
процесуальне питання, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без
задоволення, а ухвалу Франківського
районного суду м. Львова від 23 травня 2014
року у справі № 465/6309/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 24
жовтня 2014 року.