Справа № 810/4569/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/4569/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Сорочко Є.О.

за участю
секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Територіального
управління Державної служби
гірничного нагляду та промислової
безпеки України у Київській області та
м. Києві на ухвалу Київського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Територіального управління
Державної служби гірничного нагляду та
промислової безпеки України у
Київській області та м. Києві до
Товариство з обмежною
відповідальністю НВФ "Водполімер" про
застосування заходів реагування,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Територіальне управління
Державної служби гірничного нагляду та
промислової безпеки України у
Київській області та м. Києві,
звернулося до суду з позовом до
Товариство з обмежною
відповідальністю НВФ "Водполімер" про
застосування заходів реагування у
сфері державного нагляду (контролю)
шляхом заборони експлуатації та
виконання робіт, а саме:

1) заборонити експлуатацію
трансформаторної підстанції ТП-472;

2) заборонити експлуатацію закритої
трансформаторної підстанції ЗТП-588;

3) заборонити виконання робіт в
електроустановках підприємства його
представникам;

4) заборонити експлуатацію засобів
захисту від враження електричним
струмом, які не пройшли випробування,
до усунення порушень та отримання у
встановленому порядку рішення на
відновлення їх роботи.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року відмовлено у відкритті
провадження по адміністративній
справі на підставі п.1 ч.1 ст. 109 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Не погоджуючись з ухвалою суду
представник Територіального
управління Державної служби
гірничного нагляду та промислової
безпеки України у Київській області та
м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу суду,
оскільки зазначені в ухвалі висновки
не відповідають нормам процесуального
права, та винести нову з направлення
справи до суду першої інстанції для
продовження розгляду. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а ухвалу суду
слід залишити без змін з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що під час проведення планової
перевірки був складений акт перевірки
суб'єкта господарювання (виробничого
об'єкта) від 17.07.2014 №6/124/476А, яким було
встановлено низку порушень збоку
відповідача.

З огляду на викладене позивач, з
посиланням на частину 5 статті 4 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», пункт 5
частини 1 статті 183-2 КАС України
звернувся до суду із позовом про
застосування заходів реагування
заборони експлуатації та виконання
робіт, а саме: заборонити експлуатацію
трансформаторної підстанції ТП-472;
заборонити експлуатацію закритої
трансформаторної підстанції ЗТП-588;
заборонити виконання робіт в
електроустановках підприємства його
представникам; заборонити
експлуатацію засобів захисту від
враження електричним струмом, які не
пройшли випробування, до усунення
порушень та отримання у встановленому
порядку рішення на відновлення їх
роботи..

Суд першої інстанції, відмовляючи у
відкритті провадження по справі
прийшов до висновку, що позивач,
звертаючись до суду в порядку ст. 183-2
КАС України не надав доказів
виключного права суду саме в даному
випадку на застосування заходів
реагування у сфері державного нагляду
(контролю) у вигляді заборони
експлуатації трансформаторних
підстанцій та засобів захисту від
враження електричним струмом, заборони
виконання робіт в електроустановках та
доказів неможливості ним самим
застосувати заходи реагування.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне:

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті
183-2 КАС України, на підставі якого
звертається позивач з даним
адміністративним позовом, передбачає
застосування скороченого провадження
в адміністративних справах щодо
застосування у випадках, передбачених
законом, заходів реагування у сфері
державного нагляду (контролю), якщо
вони можуть бути застосовані виключно
за судовим рішенням.

Скорочене провадження може бути
застосоване лише і виключно в деяких
категоріях адміністративних справах,
зокрема, у справах щодо застосування
заходів реагування щодо державного
нагляду (контролю), дозвільної системи
у сфері господарської діяльності, може
бути застосовано скорочене
провадження лише в тому випадку, якщо
заходів реагування можуть бути
застосовані виключно за судовим
рішенням.

Разом з тим, ст. 183-6 КАС України
передбачено особливості провадження у
справах щодо підтвердження
обґрунтованості вжиття суб'єктами
владних повноважень заходів
реагування під час здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності.

Частиною першою даної статті
передбачено, що провадження у справах
щодо підтвердження обґрунтованості
вжиття суб'єктами владних повноважень
заходів реагування на виявлені під час
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності порушення вимог
законодавства у разі, якщо
необхідність такого підтвердження
передбачена законом, здійснюється на
підставі адміністративного позову
суб'єкта владних повноважень, яким
ужито відповідних заходів реагування.

Частиною 4 статті 4 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
контролю у сфері господарської
діяльності» визначено, що виключно
законами встановлюються органи,
уповноважені здійснювати державний
нагляд (контроль) у сфері господарської
діяльності; види господарської
діяльності, які є предметом державного
нагляду (контролю); повноваження
органів державного нагляду (контролю)
щодо зупинення виробництва
(виготовлення) або реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг; вичерпний перелік підстав для
зупинення господарської діяльності;
спосіб здійснення державного нагляду
(контролю); санкції за порушення вимог
законодавства і перелік порушень, які є
підставою для видачі органом
державного нагляду (контролю) припису,
розпорядження або іншого розпорядчого
документа.

Відповідно до статті 39 Закону України
«Про охорону праці» посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
охорони праці, мають право забороняти,
зупиняти, припиняти, обмежувати
експлуатацію підприємств, окремих
виробництв, цехів, дільниць, робочих
місць, будівель, споруд, приміщень,
випуск та експлуатацію машин,
механізмів, устаткування, транспортних
та інших засобів праці, виконання
певних робіт, застосування нових
небезпечних речовин, реалізацію
продукції, а також скасовувати або
припиняти дію виданих ними дозволів і
ліцензій до усунення порушень, які
створюють загрозу життю працюючих.

Крім того, відповідно до п. 2.27 Положення
про організацію та здійснення
державного гірничого нагляду,
державного нагляду (контролю) у сфері
промислової безпеки та охорони праці в
системі Держгірпромнагляду України,
затвердженого Наказом Міністерства з
надзвичайних ситуацій України від
11.08.2011 року №826 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.12.2011
року за №1531/20269, заборона виконання
робіт або виробництва, обмеження
виробництва здійснюються на підставі
відповідного акта перевірки
розпорядженням, форма якого наведена в
додатку 5 до цього Положення.

У разі якщо перевірка суб'єкта
господарювання (виробничого об'єкта)
проводиться посадовою особою
Держгірпромнагляду України
самостійно, заборона виконання робіт
чи виробництва, обмеження виробництва
суб'єкта господарювання в цілому або на
виробничому об'єкті здійснюються
шляхом надання суб'єкту господарювання
відповідного розпорядження за
підписом посадової особи
Держгірпромнагляду України, яка
здійснювала перевірку.

Заборона виконання робіт або
виробництва, обмеження виробництва в
цілому суб'єкта господарювання за
результатами перевірки, яка
проводилася спеціально створеною
комісією, а також заборона під час
такої перевірки виконання робіт або
виробництва, обмеження виробництва на
виробничому об'єкті суб'єкта
господарювання, яка тягне за собою
зупинення (призупинення) робіт у цілому
підприємства, здійснюються шляхом
надання суб'єкту господарювання
розпорядження за підписом заступника
Голови Держгірпромнагляду України або
начальника (заступника начальника)
територіального органу
Держгірпромнагляду України.

У разі якщо виявлені порушення несуть
безпосередню загрозу життю
працівників, що потребує негайного
зупинення робіт або виробництва чи їх
обмеження, керівник (заступник
керівника) або уповноважена особа
суб'єкта господарювання на вимогу і в
присутності посадової особи
Держгірпромнагляду України повинен
негайно припинити або обмежити ці
роботи (виробництво).

При цьому, в акті перевірки
зазначається відповідний запис та
проставляється фактичний час
зупинення або обмеження робіт
(виробництва).

У разі відмови суб'єкта господарювання
від вжиття негайних заходів щодо
зупинення робіт (виробництва) або їх
обмеження на вимогу посадової особи
Держгірпромнагляду України в акті
перевірки зазначається відповідний
запис (п. 2.30 Положення №826).

Тобто, вказані норми передбачають
обов'язок контролюючого органу винести
розпорядження, яким припинити або
обмежити роботи (виробництво), якщо
виявлені порушення несуть
безпосередню загрозу життю
працівників.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем не було винесено
жодного розпорядження, яким вжито
заходи реагування у сфері державного
нагляду та контролю.

Частиною 5 статті 4 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
контролю у сфері господарської
діяльності» передбачено, що повне або
часткове зупинення виробництва
(виготовлення) або реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг допускається за постановою
адміністративного суду, ухваленою за
результатами розгляду позову органу
державного нагляду (контролю) щодо
застосування заходів реагування.
Вжиття інших заходів реагування,
передбачених законом, допускається за
вмотивованим письмовим рішенням
керівника органу державного нагляду
(контролю) чи його заступника, а у
випадках, передбачених законом, - із
наступним підтвердженням
обґрунтованості вжиття таких заходів
адміністративним судом.

Якщо законом передбачено, що
обґрунтованість вжиття органом
державного нагляду (контролю) заходів
реагування має бути підтверджена
судом, орган державного нагляду
(контролю) звертається до
адміністративного суду з
адміністративним позовом не пізніше
наступного робочого дня з дня видання
(прийняття) відповідного розпорядчого
документа.

Як зазначено вище, особливості
провадження у справах щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
суб'єктами владних повноважень заходів
реагування під час здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності врегульовані
статтею 183-6 КАС України. Зі змісту
зазначеної норми вбачається, що
провадження у справах щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
суб'єктами владних повноважень заходів
реагування на виявлені під час
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності порушення вимог
законодавства у разі, якщо
необхідність такого підтвердження
передбачена законом, здійснюється на
підставі адміністративного позову
суб'єкта владних повноважень, яким
ужито відповідних заходів реагування.
При цьому, адміністративний позов
подається суб'єктом владних
повноважень до окружного
адміністративного суду не пізніше
наступного дня з дня видання
(прийняття) відповідного розпорядчого
документа про вжиття заходів
реагування, обґрунтованість яких
підлягає підтвердженню судом.

Однак, як вірно встановлено судом
першої інстанції, Держгірпромнагляд
звертається до суду в порядку пункту 5
частини 1 статті 183-2 КАС України та
просить застосувати відповідача
заходи реагування у сфері державного
нагляду шляхом заборони експлуатації
та виконання робіт, а саме заборони
експлуатації трансформаторних
підстанцій та засобів захисту від
враження електричним струмом, заборони
виконання робіт в електроустановках,
при цьому позивачем жодних рішень
стосовно заборони експлуатації
підстанцій та виконання робіт не
виносилось.

Враховуючи наведені норми
законодавства в їх сукупності,
проаналізувавши матеріали позовної
заяви, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивач, звертаючись до суду на
підставі вказаної вище норми КАС
України, не надав доказів виключного
права суду саме в даному випадку на
застосування заходів реагування у
сфері державного нагляду (контролю) у
вигляді заборони експлуатації
трансформаторних підстанцій та
засобів захисту від враження
електричним струмом, заборони
виконання робіт в електроустановках.

При цьому, як вбачається з наведених
вище норм Закону України «Про охорону
праці» та Положення про організацію та
здійснення державного гірничого
нагляду, державного нагляду (контролю)
у сфері промислової безпеки та охорони
праці в системі Держгіпромнагляду
України, що містять спеціальні правові
норми щодо вжиття заходів реагування,
заявлені у позовній заяві заходи
реагування можуть бути вжиті
відповідною посадовою особою
Держгірпромнагляду України згідно з
повноваженнями, визначеними
законодавством України.

Таким чином, вірним є висновок суду
першої інстанції, що звернення
позивача до суду на підставі пункту 5
частини 1 статті 183-2 КАС України є
необґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі
на підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС України,
оскільки заяву позивача не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм процесуального права,
а тому, апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а ухвалу суду
першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 8-11, 196, 199, 204, 205, 206, 211 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Територіального
управління Державної служби
гірничного нагляду та промислової
безпеки України у Київській області та
м. Києві - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 28 жовтня 2014
року.

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Сорочко Є.О.