Справа № 2а-4388/12/2170
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/65556/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні про зобов'язання утриматися
від вчинення певних дій та скасування
вимоги,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 7 листопада 2013 року,

встановив:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 пред'явила
позов до Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні (далі - УПФ) про
захист порушеного конституційного
права, передбаченого статтями 36, 57
Конституції України, шляхом заборони
примушувати її брати участь у
діяльності неприбуткової самоврядної
організації - Пенсійний фонд та
скасування вимоги УПФ від 13 липня 2012
року № Ф-282 про сплату боргу на суму 4010,30
грн.

Позов обґрунтувала тим, що оскільки
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є системою прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
надання соціального захисту, то особа
може відмовитись від своїх прав за
соціальним забезпеченням. Тому з
моменту відмови особа звільняється від
виконання обов'язків із
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Так як вона
відмовилася від участі в системі, то
вважає, що не має обов'язку виконувати
вимоги УПФ.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 7 листопада
2013 року, відмовлено в задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення та
задовольнити позов. Скаргу обґрунтовує
доводами, аналогічними викладеним у
позовній заяві.

В запереченні на касаційну скаргу
відповідач просить залишити судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій без змін, посилаючись на їх
законність і обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є
фізичною особою-підприємцем, платником
єдиного податку, перебуває на
спрощеній системі оподаткування.

На підставі статті 25 Закону України від
8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон № 2464-VI) відповідачем 13 липня 2012
року сформовано вимогу № Ф-282 про
сплату недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 4010,30
грн.

Відповідно до статті 58 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» Пенсійний фонд є
органом, який здійснює керівництво та
управління солідарною системою,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків.

Пенсійний фонд України має статус
органу державної влади і діє на
підставі Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№ 384/2011.

Згідно із пунктом 12 розділу ХV Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
період до перетворення Пенсійного
фонду України в неприбуткову
самоврядну організацію він функціонує
як центральний орган виконавчої влади
на підставі норм цього Закону та
положення про Пенсійний фонд України.

Судами попередніх інстанцій
обґрунтовано відхилені твердження
позивача про відсутність у Пенсійного
фонду та відповідача як його
структурного підрозділу належної
правосуб'єктності.

Закон № 2464-VI визначає правові та
організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до статті 1 Закону № 2464-VI
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI платниками
єдиного внеску є, зокрема, фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону
№ 2464-VI встановлено, що платник єдиного
внеску зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок. Несплачена своєчасно сума
єдиного внеску визнається недоїмкою.
На підставі статті 25 вищезазначеного
Закону територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Як правильно відзначено судами
попередніх інстанцій, оскільки позивач
є платником єдиного внеску як фізична
особа-підприємець, вона зобов'язана
сплачувати внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в установленому
законодавством порядку.

За вказаних обставин суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про правомірність винесення
вимоги про сплату боргу від 13 липня 2012
року № Ф-282 на підставі статті 25 Закону
№ 2464-VI.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 15
листопада 2012 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 7 листопада
2013 року - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.