Справа № 2а-18829/09/0370
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/27578/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Ягодинської митниці

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 04.12.2009

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.04.2013

у справі №2а-18829/09/0370

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі
- СПД ОСОБА_1)

до Ягодинської митниці

про визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2009 року СПД ОСОБА_1 звернувся
до Волинського окружного
адміністративного суду з позовом, у
якому просив визнати протиправними
податкові повідомлення Ягодинської
митниці форми «Р» від 10.07.2009 № 46 про
донарахування ПДВ на загальну суму
86798,30 грн. (у тому числі 82665,05 грн. за
основним платежем та 4133,25 грн. за
штрафними санкціями).

На обґрунтування позову СПД ОСОБА_1
зазначив про неправомірність висновку
митного органу про порушення ним
чинного законодавства під час
здійснення митного оформлення товару
«плити для підлоги (ламінат)». На думку
позивача, він правильно визначив код
товарної номенклатури імпортованого
товару згідно з УКТЗЕД, надав усі
необхідні документи для проведення
митного оформлення та встановлення
митної вартості, та виходячи з цього
сплатив необхідну суму ПДВ, а тому у
відповідача підстав для винесення
оскаржуваного повідомлення-рішення не
було.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 04.12.2009,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23.04.2013, позов задоволено з
посиланням на недоведеність
Ягодинською митницею факту допущення
позивачем методологічної помилки при
визначенні митної вартості спірного
товару, а також на помилковість
висновку відповідача, що у
перевіреному періоді середня ціна на
вказаний товар становила 6,28 дол. США за
1 кв.м.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів вимогам чинного
законодавства та фактичним обставинам
справи, Ягодинська митниця звернулася
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати ухвалені у справі
судові акти та відмовити у позові.
Зокрема, на обґрунтування касаційних
вимог скаржник зазначає, що під час
митного оформлення товару позивачем не
було подано його повний опис із
зазначенням характеристик, які є
визначальними для встановлення митної
вартості товару.

Перевіривши повноту встановлення
судовими інстанціями фактичних
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
подану касаційну скаргу з урахуванням
такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що у
період з січня до квітня 2009 року
позивач подавав до Ягодинської митниці
ВМД для митного оформлення в режимі
імпорту ламінованої підлоги з плити HDF,
які з'єднуються за допомогою паза та
гребня і не потребують додаткової
обробки, за кодом 4418 30 99 00 згідно з
Українською класифікацією товарів
зовнішньоекономічної діяльності (далі
- УКТ ЗЕД) зі ставкою оподаткування ПДВ
20%.

Зазначені ВМД були подані для контролю
правильності заповнення та повноти
сплати митних зборів і податків
відповідальній посадовій особі
(інспектору) відповідача. Останній
здійснив перевірку факту повноти та
правильності сплати митних зборів і
податків, про що зазначив у кожній ВМД
відповідним штампом «сплачено» та
особистим підписом. Своїм правом на
відмову у митному оформленні товару у
зв'язку з виявленими невідповідностями
(за умови їх наявності) не скористався.

У подальшому Ягодинська митниця
провела камеральну перевірку, у ході
якої встановила, що інформація у графі
31 ВМД не дозволила правильно
ідентифікувати вказаний товар щодо
його технічних характеристик. Зокрема,
наведений у спірних ВМД опис товару не
містить його визначальних
характеристик, таких як сорт, клас
міцності, щільність, розміри, які є
вирішальними для визначення митної
вартості цього товару у його ціновому
діапазоні.

Наведене, як зазначено в акті
перевірки, призвело до невірного
визначення позивачем митної вартості
ввезеної ламінованої підлоги на рівні
2,75 дол.США, тоді як середня митна
вартість зазначеного товару складає
6,28-7,97 дол.США за 1 кв.м, що у свою чергу
спричинило несплату до бюджету податку
на додану вартість у розмірі 82665,05 грн.

За результатами камеральної перевірки
складено акт від 04.09.2009 №
к/0015/9/205000000/НОМЕР_1, на підставі якого
позивачу було визначено ПДВ у сумі 86798,30
грн. (у тому числі 82665,05 грн. за основним
платежем та 4133,25 грн. за штрафними
санкціями) згідно з оспорюваним
податковим повідомленням-рішенням.

Ухвалюючи рішення у цій справі, суди
попередніх інстанцій виходили,
зокрема, з недоведеності Ягодинською
митницею як факту допущення позивачем
методологічної помилки при заповнення
спірних ВМД, так і правильності
визначення відповідачем митної
вартості імпортованого позивачем
товару на рівні 6,28 дол.США.

Втім, на думку колегії суддів Вищого
адміністративного суду України,
наведений висновок зроблений судами за
неповно встановлених обставин, що
входять до предмета доказування у
справі.

Пропуск товарів і транспортних засобів
через митний кордон України - це дозвіл
митного органу на переміщення товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур (пункт 35
статті 1 Митного кодексу України, далі -
МК).

У пункті 19 статті 1 МК міститься
визначення терміна «митні процедури»,
згідно з яким це операції, пов'язані зі
здійсненням митного контролю за
переміщенням товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також зі
справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Аналіз наведеного визначення дає
підстави вважати, що митні процедури
охоплюють митний контроль, митне
оформлення та справляння податків і
зборів. При цьому виконання митним
органом дій (процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, і мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів, є
митним оформленням.

Митне оформлення вважається
завершеним після виконання митним
органом митних процедур, визначених
ним на підставі МК відповідно до
заявленого митного режиму.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи
(стаття 69 МК).

Зі змісту положень наведених норм
вбачається можливість митного
контролю після завершення митного
оформлення за умови обґрунтованої
підозри, що під час пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України було допущено порушення
законодавства України.

Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операцій митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України (стаття 265
МК).

Згідно з визначеною Порядком
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів від 09.04.2008 № 339 на виконання
вимог статті 265 МК, процедурою
контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів після
закінчення їх митного контролю,
митного оформлення та пропуску через
митний кордон України здійснюється
митними органами, зокрема, шляхом
проведення камеральної перевірки. У
разі коли в результаті здійснення
такого контролю виявлено обставини, що
вплинули на рівень задекларованої
митної вартості таких товарів, митний
орган приймає рішення про визначення
їх митної вартості за встановленою
ДМСУ формою. У разі заниження
податкового зобов'язання та його
непогашення протягом 10 днів з дати
надходження рішення митного органу про
визначення митної вартості товару
зазначений орган самостійно вживає
заходів для донарахування сум податків
і зборів (обов'язкових платежів) у
встановленому Законом № 2181-ІІІ
порядку.

Наведені норми права дають підстави
вважати, що за наслідками перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів можуть бути
донараховані обов'язкові платежі.

За змістом пункту 10.3 статті 10 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (чинного на час виникнення
спірних відносин) платники податку, які
імпортують товари (супутні послуги) на
митну територію України для їх
використання або споживання на митній
території України, відповідають за
дотримання правил надання інформації
для розрахунку бази оподаткування
(суми податку, належного до сплати)
митному органу.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» якщо згідно з
нормами цього пункту сума податкового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми в порядку, встановленому
зазначеним Законом.

Згідно з цим підпунктом контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму податкового
зобов'язання платника податків у разі,
якщо внаслідок проведення камеральної
перевірки виявляє арифметичні або
методологічні помилки у поданій
платником податків податковій
декларації, які призвели до заниження
або завищення суми податкового
зобов'язання.

В силу вимог статті 88 МК на декларанта
покладено обов'язок надати митному
органу передбачені законодавством
документи і відомості, необхідні для
виконання митних процедур.

Таким чином, якщо митні органи,
приймаючи вантажну митну декларацію,
віднесли товар до певного коду
товарної номенклатури та пропустили
товар на митну територію України (після
сплати імпортером передбачених
законом податків і зборів), то в
подальшому вони не мають правових
підстав для прийняття податкових
повідомлень про донарахування
податкових зобов'язань у зв'язку з
виявленням помилки стосовно
декларування товару, за виключенням
випадку коли така помилка була
наслідком протиправних дій імпортера,
зокрема, зазначення у вантажній митній
декларації неповних або недостовірних
відомостей.

А відтак для правильного вирішення
цього спору судам слід було ретельно
перевірити доводи Ягодинської митниці
щодо невірного визначення позивачем
митної вартості товару у зв'язку з
відсутністю у доданій до ВМД технічній
документації та у графі 31 ВМД
інформації про основні характеристики
цього товару, від яких залежить його
митна вартість та, відповідно, рівень
оподаткування.

Наведені обставини (у разі їх
підтвердження) можуть слугувати
свідченням, що оспорюване податкове
повідомлення Ягодинська митниця
прийняла у зв'язку із виявленням
методологічної помилки при обчислення
митної вартості через зазначення у ВМД
недостовірних відомостей щодо
технічних характеристик ввезеного
позивачем на митну територію України
товару.

У зв'язку з цим судам необхідно було
перевірити, які саме документи
подавалися позивачем під час митного
оформлення товару, з'ясувати, чи було
подано СПД ОСОБА_1 повну та достовірну
інформацію митному органові при
декларуванні спірних товарів, яка є
достатньою для встановлення його
митної вартості.

Визначення основних технічних
характеристик ввезеного товару
дозволило б судам перевірити й
правильність (або хибність)
установленої відповідачем митної
вартості цього товару.

Допущені судами попередніх інстанцій
порушення норм процесуального права
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, а отже
відповідно до частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС) є підставою для
скасування ухвалених у справі судових
рішень та направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
слід взяти до уваги викладені в цій
ухвалі обставини, для чого в разі
необхідності зобов'язати сторони
надати докази, яких не буде вистачати
для з'ясування цих обставин, або ж
витребувати такі докази у інших осіб, в
яких вони можуть знаходитися; дати
правильну юридичну оцінку
встановленим обставинам та
постановити рішення відповідно до
вимог статті 159 КАС.

За таких обставин, керуючись статтями
220, 222, 221, 223, 227, 231 КАС, Вищий
адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Ягодинської
митниці задовольнити частково.

2. Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 04.12.2009 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.04.2013 у
справі №2а-18829/09/0370 скасувати.

3. Справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько