Справа № 2а-5343/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року Справа №
139741/12/9104Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області на
постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 01
листопада 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області про
зобов'язання нарахувати та виплатити
доплату до пенсії та додаткову пенсію
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, -

В С Т А Н О В И Л А:

05 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, яким просив зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області здійснити
перерахунок та виплату доплати до
державної пенсії як непрацюючому
пенсіонеру за проживання у зоні
посиленого радіологічного контролю у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам віднесеним
до категорії 2, 3, 4 у розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 01.02.2011 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що управлінням Пенсійного
фонду України неправомірно
здійснювалась виплата доплати до
пенсії та додаткової пенсії особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, з порушенням вимог ст.ст. 39,
51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Ухвалою Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 26
жовтня 2011 року позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області про
проведення перерахунку доплати до
пенсії за проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю, в частині
позовних вимог поза межами строку
звернення до суду, а саме з 01.02.2011 року
по 05.03.2011 року - залишено без розгляду.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 01
листопада 2011 року позов задоволено
частково. Зобов'язано визнати за ОСОБА_1
право на перерахунок доплати до пенсії
за проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю та на
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю згідно Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Снятинському районі
Івано-Франківської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1 доплату
до пенсії за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі,
віднесеної до категорії 4 в розмірі 15 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відповідно до ст. 39, 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 05.03.2011 року до 23.07.2011 року
з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - управлінням
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області, подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області зазначено,
що розмір пенсії громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, встановлювався
постановами Кабінету Міністрів
України, в яких мінімальний розмір
пенсії визначався в сталій сумі, а
додаткова пенсія ставилась в
залежність від прожиткового мінімуму.
Крім того, відповідно до ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно цим Законом
та не може застосовуватись при
призначенні пенсії за Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Судом першої інстанції безспірно
встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 4 категорії, що
підтверджується відповідним
посвідченням (серія НОМЕР_1 від 02.08.1993р.)
та отримує пенсію за віком при повному
стажі, додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю та доплату як
непрацюючий пенсіонер.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Нормами ст. 49 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено пенсії особам, віднесеним
до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 цього Закону
особам, віднесеним до 4 категорії
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

Однак позивачу додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, з 01.08.2001 року
від спеціально встановленого
постановою Кабінету Міністрів України
з 01.08.2001 року розміру 18,10 грн., з 01.01.2002
року розміру 19,91 грн., а з 01.01.2008 року у
розмірі 5% прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
відповідно до Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким
внесені зміни до ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в частині
встановлення додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю. Однак,
рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008, визнано
неконституційними зазначені положення
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
тому з 22 травня 2008 року позивач має
право на отримання пенсії в розмірах,
визначених ст. ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог ч. ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Аналіз вищенаведеного приводить до
висновку, що здійснюючи нарахування та
виплату позивачу зазначених виплат,
відповідач обчислював їх розмір не з
розміру мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком,
встановлених законодавством, як це
передбачено Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
керувався положеннями підзаконних
нормативно правових актів - постанов
Кабінету Міністрів України.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи принципу з пріоритетності
законів над підзаконними актами, тому
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу не
підлягають застосуванню постанови
Кабінету Міністрів України, оскільки
останні істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача,
передбачених ст. ст. 39 та 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання соціальних виплат.

Також надання законодавством Кабінету
Міністрів України права встановлювати
розміри соціальних виплат не означає,
що останній, встановлюючи порядок та
розміри таких виплат, в тому числі
особам, які постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених Законом.
Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок, не порушуючи положень цього
Закону, чи інших законів, якими
встановлено розміри мінімальної
заробітної плати.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
джерело права. У своєму рішенні в
справі «Кечко проти України» від 08
листопада 2005 року, Європейський Суд з
прав людини звертає увагу на те, що у
межах свободи дій держави визначати,
які надбавки виплачувати своїм
працівникам з бюджету. Держава може
вводити, припиняти або закінчувати
виплату цих надбавок. Проте, якщо
правове положення, що діє, передбачає
виплату певних надбавок, і дотримані
всі вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до Закону України від 14
червня 2011 року «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» доповнені
прикінцевими положення п.4 певним
змістом, яким установлено, що у 2011 році
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та у розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання зазначених змін, Кабінетом
Міністрів України прийнята Постанова
Кабінету Міністрів України від 06 липня
2011 року, що набрала чинність 23.07.2011 року,
якою встановлений спеціальний порядок
нарахування доплат та пенсій.

Враховуючи позовні вимоги, положення
ст. 100 КАС України, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю та доплати як
непрацюючому пенсіонеру відповідно до
ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» підлягають задоволенню
починаючи з 05 березня 2011 року. Однак, на
думку колегії суддів, кінцевою датою
вказаного строку має бути саме 22 липня,
а не 23 липня 2011 року як це зазначає суд
першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що суд першої інстанції
порушив норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, тому оскаржувану постанову
слід скасувати та прийняти нову
постанову.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 160, 183-2, 195, 197, п. 3 ч.
1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 211,
212, 254 КАС України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 01
листопада 2011 року у справі № 2а-5343/11 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Снятинському районі
Івано-Франківської області
нараховувати та виплачувати на користь
ОСОБА_1 доплату до пенсії в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 15 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 05 березня 2011
року по 22 липня 2011 року, з врахуванням
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук