Справа № 817/2452/14
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2452/14

21 жовтня 2014 року 17год. 20хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Дорошенко Н.О. за участю секретаря
судового засідання Лютко М.В. та сторін
і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача: представник Пасека К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_4 до Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про скасування
податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 15.07.2014.

В обґрунтування позову зазначає, що
20.08.2013 ОСОБА_1, діючи на підставі
довіреності, виданої ОСОБА_4, придбав на
території Королівства Швеції за 950 євро
автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2001 року
виготовлення, кузов номер НОМЕР_2.
Митному органу для проведення митного
оформлення надано договір
купівлі-продажу, митну декларацію та
інші документи, передбачені статтею 260
Митного кодексу України. Вважає, що
відповідач неправомірно взяв до уваги
відомості, отримані від митних органів
Литовської Республіки, відповідно до
яких задекларована вартість
транспортного засобу становить 7000 LTL.
Митний орган залишив поза увагою
докази фактурної вартості товару,
надані при митному оформленні
транспортного засобу. Вказує, що надані
митними органами Литовської
Республіки відомості не можуть бути
доказами наявності у договорі
купівлі-продажу неправдивих
відомостей щодо ціни продажу
автомобіля.

Представники позивача в судовому
засідання адміністративний позов
підтримали з наведених в ньому підстав,
просили задовольнити повністю.

Відповідач Головне управління
Міндоходів у Рівненській області позов
не визнав, подав письмове заперечення
(а.с.26-28). Представник відповідача в
судовому засіданні пояснив, що
Головним оперативним управлінням
отримано звернення митних органів
Литовської Республіки про надання
адміністративної допомоги стосовно
підтвердження фактів ввезення на митну
територію України та митного
оформлення транспортного засобу VOLKSWAGEN
TRANSPORTER, кузов номер НОМЕР_2. В результаті
опрацювання даного листа встановлено
невідповідність даних, що містяться в
доданих до звернення документах, тим,
що були заявлені при митному
оформленні даного автомобіля в
Україні.

Відповідно до відомостей, наданих
уповноваженим митним органом
Литовської Республіки, в експортній
декларації від 26.08.2014 №13LTKR1000ЕК08В230
вантажний автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER,
кузов НОМЕР_2, експортовано за межі
Литви за ціною 7000 LTL, що підтверджується
також рахунком-фактурою DV№2285 від
26.08.2013. Головним управлінням Міндоходів
у Рівненській області проведено
документальну невиїзну перевірку
дотримання громадянкою ОСОБА_4 вимог
законодавства України з питань
державної митної справи, в тому числі
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів
при переміщенні через митний кордон
України товару з подання декларації
від 28.08.2013 №204050002/2013/034432. За
результатами перевірки встановлено
факт заниження бази оподаткування та
несвоєчасність і не в повному обсязі
сплату митних платежів при митному
оформленні транспортного засобу, в
результаті чого контролюючим органом
донараховано податкове зобов'язання на
загальну суму 2999,90 грн., в тому числі:
ввізне мито - 937,47 грн.; податок на додану
вартість - 2062,43 грн.

Спірне рішення представник
відповідача вважає правомірним, в
задоволенні позову просив відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, встановивши фактичні обставини
справи, перевіривши їх доказами,
дослідженими в судовому засіданні,
оцінивши їх у сукупності, відповідно до
вимог закону, суд дійшов висновку, що
позов підлягає до задоволення повністю
з таких підстав.

Суд встановив, що на підставі
повідомлення про проведення перевірки
від 24.06.2014 № 409/14/17-00-17-09 та наказу №304 від
23.06.2014 (а.с.34,35), відповідно до п.7 ч.1 ст.366
та ст.351 Митного кодексу України, п.54.4
ст.54 Податкового кодексу України в
період з 26.06.2014 по 27.06.2014 уповноваженою
особою Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
проведено документальну невиїзну
перевірку дотримання фізичною
особою-громадянкою України ОСОБА_4,
РНОКПП НОМЕР_1, вимог законодавства
України з питань державної митної
справи, у тому числі своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати митних платежів при переміщенні
через митний кордон України товару з
поданням митної декларації від 28.08.2013
№204050002/2013/034432.

За результатами перевірки складено акт
від 01.07.2014 №н1/4/17-00-17-03/НОМЕР_1 (а.с.36-40),
відповідно до висновків якого
перевіркою встановлено порушення ст.257,
ч.1 та ч.2 ст.270, ч.1 ст.272, ч.2 ст.277, ст.278, ч.3
ст.279, ст.368, ч.1 ст.377 Митного кодексу
України, п.187.8 ст.187, п.188.1 ст.188, п.190.1 ст.190
Податкового кодексу України, а саме
подання документів, які містять
недостовірні відомості щодо обставин
придбання та фактурної вартості
транспортного засобу, що призвело до
несвоєчасної та не в повному обсязі
сплати митних платежів при переміщенні
через митний кордон України вантажного
автомобіля Volkswagen Transporter,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 з
поданням митної декларації
№204050002/2013/034432 від 28.08.2013.

На підставі акта перевірки
№н1/4/17-00-17-03/НОМЕР_1 від 01.07.2014 Головним
управлінням Міндоходів у Рівненській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 15.07.2014,
яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
"мито на товари, що ввозяться
(пересилаються) на територію України
фізичними особами" в сумі 1171,84 грн., в
тому числі за основним платежем в сумі
937,47 грн. та за штрафними санкціями в
сумі 234,37 грн. (а.с.8).

Суд встановив, що 28.08.2013 до митного
органу подано митну декларацію типу
ІМ40ДЕ №204050002/2013/034432, якою заявлено до
митного оформлення ввезений
громадянином України ОСОБА_1 на ім'я
ОСОБА_4 автомобіль вантажний марки
Volkswagen модель Transporter, ідентифікаційний
номер (номер кузова) НОМЕР_2 (а.с.23, 67).

В графі 8 "Одержувач" митної декларації
зазначено: гр. України ОСОБА_1; в графі 9
"Особа, відповідальна за фінансове
врегулювання" зазначено: Гр. України
ОСОБА_4".

Разом з вказаною ВМД декларантом
надано митному органу контракт б/н від
20.08.2013, відповідно до якого
вищевказаний транспортний засіб
придбаний ОСОБА_4, АДРЕСА_1, за 950,00 євро
(а.с.51).

Митне оформлення транспортного засобу
Volkswagen Transporter (ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) проведено за митною
декларацією типу ІМ40ДЕ від 28.08.2013
№204050002/2013/034432 за коригованим рівнем
митної вартості на рівні 12238,90 грн. (1148
EUR), визначеним на підставі цінової
інформації, що міститься в періодичних
виданнях Eurotax Schwackeliste, з врахуванням
відомостей, що містяться у акті про
проведення митного огляду про: марку,
модель, модифікацію, тип та маркування
кузова, об'єм та потужність двигуна, тип
пального, повну масу,
вантажопідйомність, фактичний термін
експлуатації, пробіг, технічний стан,
компетенцію, функціональне
призначення.

Після завершення митного оформлення
транспортного засобу та сплати
позивачем відповідних митних платежів,
до Міністерства доходів і зборів
України надійшло звернення митних
органів Литовської Республіки про
надання адміністративної допомоги
стосовно підтвердження фактів
ввезення на митну територію України та
митного оформлення транспортного
засобу "Volkswagen Transporter", ідентифікаційний
номер (номер кузова) НОМЕР_2 (а.с.75).

Митними органами Литовської
Республіки надані копії документів,
які не надавались декларантом до
митного оформлення в Україні, зокрема,
митну декларацію країни експорту
№13LTKR1000ЕК08В230 від 26.08.2013 та рахунок
серії DV№2285 від 26.08.2013, які містять
відомості, що не відповідають
відомостям, заявленим декларантом до
митного оформлення (а.с.30,31).

На підставі зазначених документів
відповідач дійшов висновку про надання
позивачем до митного оформлення
документів, які містять недостовірні
відомості щодо обставин придбання та
фактурної вартості транспортного
засобу, що призвело до несвоєчасної та
не в повному обсязі сплати митних
платежів при переміщенні через митний
кордон України транспортного засобу,
та здійснив розрахунок митної вартості
імпортованого позивачем транспортного
засобу, сума якої становить 21613,60 грн.
(7000 LTL).

Виходячи з встановленої митної
вартості, митним органом розраховано
суму митних платежів, які повинні були
сплачуватись до Державного бюджету при
митному оформленні транспортного
засобу, ввезеного на територію України
позивачем по ВМД від 28.08.2013
№204050002/2013/034432, що складає 6886,35 грн., в т.ч.
мито - 2161,36 грн., ПДВ - 4754,99 грн.

Вирішуючи адміністративний спір по
суті, суд враховує наступне.

Пунктом 61.1 статті 61 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий контроль у частині
здійснення заходів, що вживаються
митними органами з метою перевірки
правильності нарахування, повноти і
своєчасності сплати податків і зборів,
є складовою частиною митного контролю.

За приписами пп. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54
Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань платника податків якщо
результати митного контролю, отримані
після закінчення процедури митного
оформлення та випуску товарів,
свідчать про заниження або завишення
податкових зобов'язань, визначених
платником податків у митних
деклараціях.

Відповідно до п.54.4 ст.54 Податкового
кодексу України у разі надходження від
уповноважених органів іноземних
держав документально підтверджених
відомостей щодо країни походження,
вартісних, кількісних або якісних
характеристик, які мають значення для
оподаткування товарів і предметів при
ввезенні (пересиланні) на митну
територію України або територію
вільної митної зони або вивезенні
(пересиланні) товарів і предметів з
митної території України або території
вільної митної зони, які відрізняються
від задекларованих під час митного
оформлення, митний орган має право
самостійно визначити базу
оподаткування та податкові
зобов'язання платника податків шляхом
проведення дій, визначених пунктом 54.3
цієї статті, на підставі відомостей,
зазначених у таких документах.

Статтею 49 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу
України митний контроль - сукупність
заходів, що здійснюються митними
органами в межах своїх повноважень з
метою забезпечення додержання норм
цього Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 336
Митного кодексу України митний
контроль здійснюється безпосередньо
посадовими особами митних органів
шляхом, зокрема, перевірки документів
та відомостей, які відповідно до статті
335 цього Кодексу надаються митним
органам під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України; проведення документальних
перевірок дотримання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи, у тому числі
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів;
направлення запитів до інших державних
органів, установ та організацій,
уповноважених органів іноземних
держав для встановлення автентичності
документів, поданих митному органу.

Судом встановлено і відповідачем не
заперечується, що під час здійснення
митного контролю Рівненською митницею
Міндходів запит для встановлення
автентичності контракту б/н від 20.08.2013,
наданого декларантом позивача до
митного оформлення в Україні, до
митного органу Королівства Швеції не
надсилався.

Дослідженням експортної декларації
№13LTKR1000ЕК08В230 від 26.08.2013 та рахунку
серії DV№2285 від 26.08.2013, за яким
транспортний засіб було експортовано з
Литовської Республіки за ціною 7000 LTL
(а.с.32,33), встановлено, що покупцем
транспортного засобу Volkswagen Transporter
ідентифікаційний номер (номер кузова)
НОМЕР_2, зазначено ОСОБА_1 (АДРЕСА_1).

Будь-які відомості щодо ОСОБА_4 як
покупця транспортного засобу, чи щодо
придбання транспортного засобу на її
ім'я по дорученню та транспортував його
в Україну, в експортній декларації
№13LTKR1000ЕК08В230 від 26.08.2013 та рахунку
серії DV№2285 від 26.08.2013 - відсутні.

Крім цього, в експортній декларації
№13LTKR1000ЕК08В230 від 26.08.2013 відправником
транспортного засобу зазначено особу
ОСОБА_8, яким також виписано
рахунок-фактуру DV№2285 від 26.08.2013.

Будь-які документально підтверджені
відомості про те, що зазначена особа
ОСОБА_8 є власником транспортного
засобу чи особою, уповноваженою
розпоряджатися ним, в матеріалах
справи відсутні.

Разом з тим, власником транспортного
засобу відповідно до свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
№ від 17.06.2013, наданого декларантом
позивача до митного оформлення в
Україні, був ОСОБА_9 (а.с.52).

В контракті б/н від 20.08.2013 продавцем
автомобіля Volkswagen Transporter
ідентифікаційний номер (номер кузова)
НОМЕР_2 зазначено ОСОБА_9.

Таким чином, суд встановив, що позивач
20.08.2013 відповідно до контракту б/н від
20.08.2013, придбала на території Швеції
обумовлений транспортний засіб
безпосередньо від власника
транспортного засобу за зазначеною в
контракті ціною 950 євро.

Позиція відповідача фактично
зводиться до того, що 26.08.2013 позивачем
(уповноваженою особою) було повторно
придбано той самий транспортний засіб
на території Литовської Республіки від
іншої особи (не власника) за ціною 7000 LTL
та ввезено його на митну територію
України.

Зазначені доводи відповідача не
відповідають обставинам справи та
оцінюються судом критично як
безпідставні, оскільки будь-які
належні та допустимі докази того, що в
проміжку часу від 20.08.2013 до 26.08.2013
позивач за межами України відчужувала
транспортний засіб, придбаний на її
ім'я у Швеції, а в подальшому знову
придбала його на території Литовської
Республіки, - в матеріалах справи
відсутні.

Крім цього, суд враховує, що вказаний
вище транспортний засіб був ввезений
уповноваженою особою позивача на митну
територію України через Ягодинську
митницю Міндоходів з території
Республіки Польща. Представник
позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні
заперечив оформлення та підписання ним
будь-яких документів, а також подання
будь-яких документів щодо
транспортного засобу до митного
оформлення на території Литовської
Республіки. Відповідачем зазначені
доводи не спростовані.

Відповідно до ч.1 ст.70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування. А
відповідно до статті 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

За встановлених обставин суд вважає, що
експортна декларація №13LTKR1000ЕК08В230 від
26.08.2013 та рахунок серії DV№2285 від 26.08.2013
не підтверджують факту сплати ОСОБА_4
при придбанні транспортного засобу
коштів в розмірі 7000 LTL, відтак
зазначеними доказами не спростовано
автентичності наданих позивачем до
митного оформлення документів, у тому
числі контракту б/н від 20.08.2013. Таким
чином, висновок контролюючого органу
щодо заявлення недостовірних даних про
фактурну та митну вартість, які
відрізняються від задекларованих під
час митного оформлення в країні
експорту, не підтверджений належними
та допустимими доказами та не
відповідає обставинам справи.

Окрім цього, суд враховує, що у зв'язку з
поданням для митного оформлення
документів, які містять недостовірні
дані, Рівненською митницею Міндоходів
складено протокол про порушення митних
правил № 0150/20400/14 від 25.03.2014 про
притягнення до відповідальності
ОСОБА_1 за ознаками правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу
України.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 30.05.2014 у справі
№569/7579/14-п, залишеною без змін
постановою апеляційного суду
Рівненської області від 25.07.2014,
провадження у справi про порушення
митних правил, передбачене ч.1 ст.483
Митного кодексу України, (на підставі
протоколу про порушення митних правил
№0150/20400/14 від 25.03.2014) закрито за
вiдсутнiстю подiї i складу
адмiнiстративного правопорушення
(а.с.6-7).

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході судового розгляду
адміністративної справи відповідач не
виконав процесуального обов'язку
доказування та не підтвердив належними
та допустимими доказами порушення
ОСОБА_4 ст.257, ч.1 та ч.2 ст.270, ч.1 ст.272, ч.2
ст.277, ст.278, ч.3 ст.279, ст.368, ч.1 ст.377
Митного кодексу України, п.187.8 ст.187,
п.188.1 ст.188, п.190.1 ст.190 Податкового
кодексу України, а саме подання
документів, які містять недостовірні
відомості щодо обставин придбання та
фактурної вартості транспортного
засобу Volkswagen Transporter ідентифікаційний
номер НОМЕР_2 з поданням митної
декларації №204050002/2013/034432 від 28.08.2013, а
тому висновок щодо несвоєчасної та не в
повному обсязі сплати митних платежів
до бюджету є необґрунтованим.

За встановлених обставин суд дійшов
висновку, що податкове
повідомлення-рішення від 15.07.2014 №
прийняте відповідачем необґрунтовано,
без урахування фактичних обставин
справи, а відтак є протиправним та
підлягає до скасування.

Судові витрати суд присуджує на
користь позивача відповідно до ч.1 ст.94
КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
15.07.2014 № про визначення суми
податкового зобов'язання за платежем
"мито на товари, що ввозяться
(пересилаються) на територію України
фізичними особами" в сумі 1171,84 грн., у
тому числі за основним платежем на 937,47
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на 234,34 грн.

Присудити на користь позивача ОСОБА_4
із Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 183,50 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дорошенко Н.О.