Справа № 810/3266/14
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/3266/14
Головуючий у 1-й інстанції: Головенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ігро-Ленд» до
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною
бездіяльності, визнання протиправною
та скасування податкової вимоги, за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 26
червня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Ігро-Ленд» звернулося у суд із
позовом до Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області, в якому
просило визнати протиправною
бездіяльність відповідача, пов'язану з
невиконанням вимог статті 43
Податкового кодексу України, що
полягає у не зарахуванні коштів у сумі
311774,79 грн, надміру сплачених як
авансовий внесок з податку на прибуток
на розрахунковий рахунок №0002 в
рахунок оплати податку на прибуток
підприємства на рахунок №0356,
визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу №1066-25 від 24.04.2014 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26 червня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції погодився із доводами
позивача про наявність протиправної
бездіяльності відповідача щодо
реагування на заяву платника про
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань з авансового внеску з
податку на додану вартість шляхом
зарахування їх на погашення грошового
зобов'язання з цього податку, яка
призвела до несвоєчасної сплати
податку та, відповідно, винесення
спірної податкової вимоги.

З такими висновками суду не можна не
погодитися.

Колегією суддів установлено, що 10.09.2013
року позивачем було перераховано
згідно платіжного доручення № 2830 зі
свого рахунку в установі банку до
державного бюджету авансовий внесок з
податку на прибуток у загальному
розмірі 624 641,00 грн.

У відповідності до п. 49.18 ст. 49 ПК
України 28.02.2014 року ТОВ «Ігро-Ленд» була
подана річна податкова декларація з
податку на прибуток за 2013 рік, в якій
позивачем була визначена сума податку
на прибуток до сплати у розмірі 475 355,00
грн.

Як було з'ясовано судом, частина даного
зобов'язання в сумі 101 878,00 грн була
оплачена позивачем, шляхом внесення в
продовж 2013 року авансових внесків з
податку на прибуток та частину
грошового зобов'язання у розмірі 56 845,00
грн. товариство перерахувало 06.03.2014
безпосередньо з поточного рахунку за №
570 (платіжне доручення №1601).

З урахуванням часткової сплати
задекларованої суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток за
2013 рік, позивач у березні та квітні 2014
року звертався до Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області із
заявами про зарахування надміру
сплачених грошових зобов'язань,
перерахованих в рахунок сплати
авансових внесків з податку на
прибуток у вересні 2013 року (в частині
суми 311 774,79 грн.) в рахунок оплати
податку на прибуток підприємства,
визначеного у декларації з цього
податку за 2013 рік.

Однак, податковий орган відмовив у
такому зарахуванні, про що свідчить
лист відповідача від 04.04.2014 року
№3477/10-13-20-02-32.

Разом з тим, відповідачем було винесено
податкову вимогу № 1066-25 від 24.04.2014 року,
відповідно до якої, станом на 23.04.2014
року у позивача виник податковий борг у
зв'язку з не оплатою податку на
прибуток в сумі 311 769,73 грн.

Не погоджуючись із діями відповідача
щодо розгляду його заяви та
вищевказаною вимогою, позивач
звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції та доводам апелянта, судова
колегія виходить із наступного.

Відповідно до пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний, зокрема,
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Податок на прибуток підприємств
належить до загальнодержавних
податків та зборів, що визначено пп. 9.1.1
п. 9.1 ст. 9 ПК України.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК
України грошове зобов'язання платника
податків - це сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України
джерелами самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків з відповідного платежу може
бути здійснена також за рахунок
надміру сплачених сум такого платежу
(без заяви платника) або за рахунок
помилково та/або надміру сплачених сум
з інших платежів (на підставі
відповідної заяви платника) до
відповідних бюджетів.

Надміру сплаченими грошовими
зобов'язаннями є суми коштів, які на
певну дату зараховані до відповідного
бюджету понад нараховані суми грошових
зобов'язань, граничний строк сплати
яких настав на таку дату (пп. 14.1.115 п. 14.1
ст. 14 ПК України).

Сторонами по справі не заперечується
та обставина, що сума у розмірі 311 774, 79
грн. є надміру сплаченим грошовим
зобов'язанням.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 ПК України
помилково та/або надміру сплачені суми
грошового зобов'язання підлягають
поверненню платнику відповідно до цієї
статті та ст. 301 Митного кодексу
України, крім випадків наявності у
такого платника податкового боргу.

Положеннями п. п. 43.2 - 43.5 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
наявності у платника податків
податкового боргу, повернення
помилково та/або надміру сплаченої
суми грошового зобов'язання на
поточний рахунок такого платника
податків в установі банку або шляхом
повернення готівковими коштами за
чеком, у разі відсутності у платника
податків рахунку в банку, проводиться
лише після повного погашення такого
податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення (крім повернення
надміру утриманих (сплачених) сум
податку з доходів фізичних осіб, які
розраховуються контролюючим органом
на підставі поданої платником податків
податкової декларації за звітний
календарний рік шляхом проведення
перерахунку за загальним річним
оподатковуваним доходом платника
податку) протягом 1095 днів від дня
виникнення помилково та/або надміру
сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань у
довільній формі, в якій зазначає напрям
перерахування коштів: на поточний
рахунок платника податків в установі
банку; на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе
відповідальність згідно із законом за
несвоєчасність передачі органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, для виконання
висновку про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету.

Враховуючи приписи наведені приписи
ст. ст. 43 і 87 Податкового кодексу
України платник податків має право
сплатити грошові зобов'язання, зокрема,
з податку на прибуток, за рахунок
надміру сплачених сум інших платежів
на підставі відповідної заяви. У разі
подання такої заяви контролюючий орган
не пізніше ніж за п'ять робочих днів до
закінчення двадцятиденного строку з
дня подання платником податків заяви
повинен підготувати висновок про
повернення відповідних сум коштів з
відповідного бюджету та подати його
для виконання відповідному органові,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів, який,
у свою чергу, протягом п'яти робочих
днів здійснює таке повернення.

Враховуючи встановлені обставини та
приведені норми, відповідач повинен
був вжити заходи на звернення позивача
від 06 березня 2014 року щодо підготування
відповідного висновку та спрямування
надміру сплачених позивачем коштів у
сплату грошового зобов'язання
останнього з податку на прибуток.
Проте, відповідач вимог законодавства
не дотримався, фактично відмовивши
позивачу. У результаті чого, за
обліковими даними останнього
утворився податковий борг та
відповідачем було винесено спірну
податкову вимогу.

З огляду на те, що за правилами п. 43.5 ст.
43 Податкового кодексу України, саме
контролюючий орган несе
відповідальність згідно із законом за
несвоєчасність передачі органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, для виконання
висновку про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету,
відповідач неправомірно виніс
податковому вимогу № 1066-25 від 24.04.2014
року на підставі ст. 59 цього Кодексу.

Колегія суддів не враховує покликання
апелянта на те, що відповідний висновок
ним підготовлено та направлено до
органу, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
позаяк, як убачається з листа
Управління державної казначейської
служби України у Києво-Святошинському
районі Київської області від 16.06.2014
року №04-04/1264, висновок відповідача від
10 червня 2014 року №39 було повернуто
казначейським органом податковому
органу, оскільки такий подано не за
місцем зарахування платежу до бюджету.

Також, матеріали справи містять лист
відповідача від 05.08.2014 року
№8353/10/10-13-25-00-20, в якому останній
зазначає, що станом на 05.08.2014 року,
згідно картки особового рахунку
позивача, за ним рахується податкова
заборгованість з податку на прибуток.

Разом з тим, лише у серпні 2014 року
відповідач повідомив позивача про те,
що його висновок №275 від 31 липня 2014 року
на перерахування коштів у сумі 311774,79
грн прийнято казначейським органом.

Тобто, при ухваленні оскаржуваної
постанови суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо
непідтвердження фактичного дотримання
відповідачем приписів статті 43
Податкового кодексу України на час
розгляду справи.

Таким чином, в ході апеляційного
розгляду справи відповідачем не
спростовано своєї бездіяльності,
пов'язаної з невиконанням вимог статті
43 Податкового кодексу України, що
полягає у не зарахуванні надміру
сплачених позивачем коштів в сумі 311
774,79 грн. в рахунок оплати податку на
прибуток підприємства за 2013 рік на
підставі заяви позивача від 06 березня
2014 року.

Зважаючи на те, що така бездіяльність
мала наслідком винесення податкової
вимоги № 1066-25 від 24.04.2014 року,
адресованої позивачу, вказана вимога є
протиправною та підлягає скасуванню, в
чому колегія суддів погоджується із
місцевим судом.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
спростовуються висновками суду першої
інстанції, матеріалами справи та не
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М