Справа № 2а-8811/10/1370
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р.
Справа № 10534/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Старунського Д.М., Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1 на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24.01.2011 року
у справі за позовом Державна податкова
інспекція у Франківському районі м.
Львова до суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1 про
стягнення 4660,00 грн. податкового боргу, -

ВСТАНОВИЛА
:

ДПІ у Франківському районі м. Львова
01.10.2010 року звернулася з
адміністративним позовом у Львівський
окружний адміністративний суд до
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи ОСОБА_1, та просить
стягнути до бюджету кошти в розмірі
4660,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що перевіркою
встановлено не проведення
відповідачем розрахункових операцій
без застосування розрахункової книжки
та невідповідність сум готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів згідно з виданими
розрахунковими квитанціями з початку
робочого дня на суму 864,00 грн., чим і
порушено вимоги пунктів 5, 13 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» у редакції від
01.06.2000р. №1776-ІІІ, що стало підставою для
прийняття рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від
22.12.2009р. № на суму 4660,00 грн., яке не
оскаржене та сума штрафу не сплачена.

Оскаржуваною постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
24.01.2011 року позовну заяву Державна
податкова інспекція у Франківському
районі м. Львова до Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 про стягнення 4660,00 грн.
податкового боргу - задоволено.
Стягнуто з суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1 на
користь Державного бюджету України
кошти в розмірі 4660,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що посилання на
матеріали перевірки, якою встановлено
порушення вимог Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», не обґрунтовано жодного факту
щодо правомірності прийнятого ДПІ
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 22.12.2009р., лише
вказано, що таке рішення не оскаржено. В
даному випадку, судом порушено вимоги
ст. 72 КАС України, яка передбачає
підстави для звільнення від
доказування. Так, відповідно до даної
норми, обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що у
відповідності до ст. 22 Закону №256 - разі
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня, до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
п'ятикратному розмірі суми, на яку
виявлено невідповідність.

Згідно ст.25 Закону №256 суми фінансових
санкцій, які визначені статтями 17 - 24
цього Закону, підлягають перерахуванню
суб'єктами підприємницької діяльності
до Державного бюджету України в
десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби
України рішення про застосування таких
фінансових санкцій. Рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 22.12.2009р. № на суму 4660,00
грн. відповідачем не оскаржувалось та
сума штрафу не сплачена. Станом на день
подання позову до суду у відповідача
наявна заборгованість перед бюджетом
та становить 4660,00 грн., в тому числі
штрафна санкція 4660,00 грн.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач - фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 зареєстрована державним
реєстратором виконавчого комітету
Львівської міської ради 11.06.1998р., що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця НОМЕР_1.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 112 Закону України Про
державну податкову службу в Україні
від 4 грудня 1990 р. № 509-XII з наступними
змінами (далі-Закон № 509) зазначено, що
посадові особи органу державної
податкової служби вправі приступити до
проведення планової або позапланової
виїзної перевірки за наявності підстав
для їх проведення.

У відповідності до п. 2 ст. 11 Закону № 509
органи державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право здійснювати
контроль за додержанням порядку
проведення готівкових розрахунків за
товари (послуги) у встановленому
законом порядку та згідно п. 11 ст. 11
цього Закону мають право застосовувати
до платників податків фінансові
(штрафні) санкції, стягувати до
бюджетів та державних цільових фондів
суми недоїмки, пені у випадках, порядку
та розмірі, встановлених
законодавством України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» № 265 від 06.07.1995 року із змінами
та доповненнями (далі-Закон № 265)
контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок згідно із законодавством
України.

Судом встановлено, що працівниками ДПІ
10.12.2009р. проведено перевірку
господарської одиниці позивача
павільйон щодо дотриманням суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимоги
з регулювання обігу, наявності
торгових патентів і ліцензій, про що
складено акт перевірки від 10.12.2009р., в
якому ДПІ дійшло висновку про
порушення позивачем п. 5, п. 13 ст.3 Закону
№265: проведення розрахункових операцій
без застосування розрахункової книжки
та невідповідність сум готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів згідно з виданими
розрахунковими квитанціями з початку
робочого дня на суму 864,00 грн. На
підставі висновку акта перевірки ДПІ
прийнято рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від
22.12.2009р. № на суму 4660,00 грн.
відповідно до п. 5, п. 13 ст.3 Закону №265.

Відповідно до п.3 ст.2 Закону № 265,
розрахункова операція приймання від
покупця готівкових коштів, платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо
за місцем реалізації товарів (послуг),
видача готівкових коштів за повернутий
покупцем товар (ненадану послугу).

Згідно п.5 ст.3 Закону № 265 - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або безготівковій формі
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані у разі
незастосування реєстраторів
розрахункових операцій у випадках,
визначених цим Законом, проводити
розрахунки з використанням книги
обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки з додержанням
встановленого порядку їх ведення, крім
випадків, коли ведеться облік через
електронні системи прийняття ставок,
що контролюються у режимі реального
часу Державним казначейством України.

Згідно п.13 ст.3 Закону № 265 - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або безготівковій формі
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Відповідно до п. 3 ст.17 Закону №256 за
порушення вимог цього Закону до
суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції
за товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції -
двадцять неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - у разі
невикористання при здійсненні
розрахункових операцій у випадках,
визначених цим Законом, розрахункової
книжки чи книги обліку розрахункових
операцій, або використання
незареєстрованої належним чином
розрахункової книжки чи порушення
встановленого порядку її використання,
або використання незареєстрованих чи
не прошнурованих книг обліку
розрахункових операцій, або не
зберігання книг обліку розрахункових
операцій чи розрахункових книжок
протягом встановленого терміну.

У відповідності до ст. 22 Закону №256 -
разі невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня, до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
п'ятикратному розмірі суми, на яку
виявлено невідповідність.

Згідно ст.25 Закону №256 суми фінансових
санкцій, які визначені статтями 17 - 24
цього Закону, підлягають перерахуванню
суб'єктами підприємницької діяльності
до Державного бюджету України в
десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби
України рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

Рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 22.12.2009р. №
на суму 4660,00 грн. відповідачем не
оскаржувалось та сума штрафу не
сплачена.

Станом на день подання позову до суду у
відповідача наявна заборгованість
перед бюджетом та становить 4660,00 грн., в
тому числі штрафна санкція 4660,00 грн.

У відповідності до вимог ст.10 Закону №
509 Державні податкові інспекції
подають до судів позови про стягнення
заборгованості перед бюджетом.

Відповідачем доказів про плати
штрафних (фінансових) санкцій на суму
4660,00грн. суду не подано, а тому такі
підлягають до стягнення. Оскільки
представником позивача обґрунтовано
позов, а відповідачем штрафна
(фінансова) санкція не сплачена, а тому
суд вважає що позов підставний,
обґрунтований матеріалами справи та
підлягає до задоволення в повному
обсязі.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24.01.2011 року
у справі № 2а-8811/10/1370 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
Д.М. Старунський

О.М. Гінда