Справа № 2а-246/10
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року
Справа № 9104/138961/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

судді-доповідача
Довгополова О.М.,

суддів:
Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації
Рівненської області на постанову
Рівненського районного суду
Рівненської області від 14 грудня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації
Рівненської області про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
виплати допомоги по догляду за дітьми
до досягнення ними трирічного віку та
зобов'язання здійснити перерахунок
допомоги,-

ВСТАНОВИВ

24 лютого 2009 року позивач звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови в перерахунку та виплаті
допомоги по догляду за дітьми до
досягнення ними трирічного віку,
зобов'язати відповідача провести
перерахунок належної допомоги та
здійснити її виплату у розмірі не менше
прожиткового мінімуму, встановленого
для дітей віком до 6 років за період з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Постановою Рівненського районного
суду Рівненської області від 14 грудня
2010 року позов задоволено частково:
визнано протиправними дії відповідача
щодо виплати позивачу щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 07 липня по 31 грудня 2007 року в
меншому розмірі, ніж це було
встановлено ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» (в
редакції, що діяла на час відповідних
правовідносин). Зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити
позивачу за період з 07 липня по 31 грудня
2007 року державну допомогу по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку відповідно до ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(в редакції, що діяла на час відповідних
правовідносин) у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років з урахуванням при
цьому раніше виплачених сум. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
його оскаржив відповідач, в
апеляційній скарзі, покликаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права при винесенні
постанови судом першої інстанції,
просить скасувати постанову та
залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку про її задоволення,
враховуючи наступне.

Встановлено, що позивач є матір'ю дітей
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та здійснювала догляд за
ними до досягнення трирічного віку.
Також, судом було встановлено, що
виплата позивачеві такої допомоги по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку здійснювалася у
розмірах, менших, ніж передбачено
законом.

Відповідно до ст. ст. 14, 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
особа, яка фактично здійснює догляд за
дитиною. Допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, яким визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними)
положення пункту 14 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» у частині зупинення на 2007 рік
дії, зокрема, ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», якою визначено, що виплата
такої допомоги здійснюється в розмірі
встановленого прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років, а тому з цієї
дати відновлено дію ст.15 вказаного
Закону.

При цьому суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин та
розгляду справи в суді першої
інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів. Згідно з
частинами 1, 2 статті 100 цього Кодексу (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин та розгляду
справи в суді першої інстанції)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Враховуючи пропущення позивачем
річного строку звернення до
адміністративного суду без поважних
причин, наполягання відповідача на
відмові у позові на цій підставі, у
задоволенні позову слід відмовити.

Неврахування наведеного є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції.

Аналізуючи зазначені правові норми
колегія суддів приходить до висновку,
що в даному випадку застосуванню
підлягає ч. 2 ст. 5 КАС України, за якою
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про залишення позову без
розгляду, як це передбачено ст. 100 КАС
України в редакції, чинній на час
розгляду справи судом апеляційної
інстанції.

Таким чином, суд вважає, що постанова
суду першої інстанції прийнята з
порушенням норм процесуального права,
що є підставою для її скасування.

Керуючись статтями 99, 100, 195, 197 ч. 1 п. 1, 198,
202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації Рівненської області
задовольнити, постанову Рівненського
районного суду Рівненської області від
14 грудня 2010 року у справі № 2-а-246/10 -
скасувати. Адміністративний позов
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації Рівненської області про
визнання неправомірними дій
відповідача щодо виплати допомоги по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку та зобов'язання
здійснити перерахунок допомоги
залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький