Справа № 2а-4211/10/1670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/6690/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук
Н.Г.

Цвіркуна
Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 20.10.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011

у справі №2а-4211/10/1670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стаг»

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 20.10.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011,
позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Кременчуцької
ОДПІ в Полтавській області № /0/724
від 05.03.2010, №/1/1879 від 16.06.2010,
№/1/1880 від 16.06.2010, №/1/2487 від
30.07.2010, №/2/2595 від 13.08.2010.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові повністю, з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведена планова виїзна
перевірка з питань дотримання
позивачем вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2006 по
30.09.2009, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2006 по 30.09.
2009, за результатами якої складено акт
від 24.02.2010 №636/23-209/23807685.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення вимог:

- підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість2, в результаті чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 822443 грн., у тому числі за грудень 2007
року в розмірі 32362 грн., лютий 2008 року в
розмірі 107739грн., березень 2008 року в
розмірі 52092 грн., травень 2008 року в
розмірі 142192 грн., червень 2008 року в
розмірі 78855 грн., липень 2008 року в
розмірі 149502 грн., квітень 2009 року в
розмірі 97174 грн., травень 2009 року в
розмірі 112568 грн., серпень 2009 року в
розмірі 49959 грн.;

- підпунктів 7.4.5, 7.4.1 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого
встановлено завищення залишку
від`ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного періоду в сумі 46185 грн., у
тому числі за листопад 2007 року в сумі
34819 грн., за грудень 2007 року в сумі 11366
грн.;

На підставі акта перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення від
05.03.2010 №/0/724, яким визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) в
розмірі 1233664,5 грн., у тому числі за
основним платежем 822443,00 грн. та штрафні
(фінансові) санкцій в розмірі 411221,5 грн.

За наслідками адміністративного
оскарження скарги платника залишено
без задоволення, прийнято податкове
повідомлення-рішення від 16.06.2010
№/1/1879, яким доведено нові
граничні строки сплати податкових
зобов?язань та нове податкове
повідомлення-рішення від 16.06.2010
№/1/1880, яким збільшено суму
податкового зобов?язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на суму 206868,00 грн. у тому числі
137912,00 грн. за основним платежем та 68956,00
грн. штрафних (фінансових) санкцій. За
результатами розгляду повторних скарг
платника прийняті податкові
повідомлення-рішення від 30.07.2010
№/1/2487, від 13.08.2010 №/2/2595, які є
предметом оскарження.

Суд касаційної інстанції, не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Правила обчислення і сплати податку на
додану вартість визначені ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, що існувала на
час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше, ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
цього Закону, не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). Частиною 2
зазначеного підпункту встановлено, що
у разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до п. 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88,
первинними документами є письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 01.08.2007 між ТОВ «Фірма
«Стаг» та ТОВ «Анга» був укладений
договір підряду №27, відповідно до
якого, ТОВ «Фірма «Стаг» (замовник)
доручає, а ТОВ «Анга» (виконавець)
приймає на себе зобов?язання виконати
будівельні роботи на об?єкті
Кременчуцької ТЕЦ ВАТ
«Полтаваобленерго». Вид робіт:
капітальний ремонт покрівлі цеху ХВО.

Виконання договору підтверджується
актом №1 прийому виконаних підрядних
робіт за серпень 2007 року на загальну
суму 66000 грн., у тому числі ПДВ в сумі 11000
грн., податковою накладною №25 від
31.08.2007, оплата проведена в повному
обсязі згідно платіжних доручень №36
від 09.08.2007 та №39 від 14.08.2007, які
оформлені з дотриманням встановлених
до них вимог, що спростовує доводи
відповідача, про відсутність у
позивача документального
підтвердження виконання договору.

Доказів того, що фактично роботи з
ремонту покрівлі цеху ХВО
Кременчуцької ТЕЦ ВАТ
«Полтаваобленерго» не були виконані
відповідачем, всупереч вимогам ч.2 ст.71
КАС України, суду не надано.

07.08.2007 між позивачем та ТОВ «Управління
корпоративної комплектації» укладений
договір купівлі-продажу №07/08/07,
відповідно до якого, ТОВ «Управління
корпоративної комплектації»
зобов?язується передати у власність
ТОВ «Фірма «Стаг» комплектний технічно
справний баштовий кран КВF-160
(кареточний, з висотою підйому гака 43,5
м, довжиною стріли 40 м), а ТОВ «Фірма
«Стаг» зобов?язується прийняти товар і
оплатити його вартість.

Згідно платіжних доручень від 04.09.2007
№52, від 30.11.2007 №77, від 07.12.2007 №78
позивачем перераховано грошові кошти у
загальному розмірі 350000 грн. на користь
ТОВ «Управління корпоративної
комплектації», а останнім видано
позивачеві податкову накладну від
04.09.2007 №37, на підставі якої ТОВ «Фірма
«Стаг» віднесло до складу податкового
кредиту податок на додану вартість в
сумі 50000 грн.

Відповідачем заперечується
правомірність формування позивачем
податкового кредиту за зазначеною
господарською операцією, з огляду на
відсутність доказів фактичного
виконання договору купівлі-продажу, а
саме передачі товару за даним
договором.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до підпунктів
2.1.1, 2.1.2 договору купівлі-продажу №07/08/07
продавець (ТОВ «Управління
корпоративної комплектації»)
зобов?язаний після підписання договору
в строк, не пізніше 5 днів передати
покупцеві (ТОВ «Фірма «Стаг») названий
у підпункті 1.1 договору товар з
технічним паспортом та експертним
висновком на предмет його подальшої
експлуатації, виданий органом
Держпромнагляду; виконати
перебазування конструкції крана з м.
Комсомольськ в м. Кременчук, монтаж
крану на будівельному майданчику та
здачу його інспектору Держпромнагляду,
згідно діючих норм та правил. Згідно
копії техпаспорту КВF-160ПС, 10.08.2007 кран
був знятий з реєстрації в Полтавській
державній інспекції в ПБ та
ОПВНПМЕБтаК у зв?язку з передачею
іншому власнику.

Однак, усупереч умовам договору, ТОВ
«Управління корпоративної
комплектації» свої зобов?язання не
виконало, кран та супроводжувальні
документи позивачу не передало.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від
28.05.2008 у задоволенні позовних вимог ТОВ
«Управління корпоративної
комплектації» про розірвання договору
купівлі-продажу від 07.08.2007 №07/08/07 з ТОВ
«Фірма «Стаг» відмовлено.

У зв?язку з тим, що ТОВ «Управління
корпоративної комплектації» відносно
об'єкту купівлі-продажу за договором
купівлі-продажу від 07.08.2007 №07/08/07, був
також укладений договір оренди з
правом продажу крану з фізичною особою
ОСОБА_2, 20.01.2009 прокурором м.Кременчука
порушено кримінальну справу за фактом
шахрайського заволодіння майном ТОВ
«Фірма «Стаг» в особливо великих
розмірах за ознаками злочину,
передбаченого частиною 4 статті 190
Кримінального кодексу України. Згідно
розписки ОСОБА_2 від 11.02.2009, кран
передано йому слідчим на відповідальне
зберігання.

Таким чином, фактична наявність
предмету договору, реальність сплати
позивачем грошових коштів в оплату
вартості придбаного товару, отримання
належним чином оформленої податкової
накладної правильно оцінені судами
попередніх інстанцій як достатні
підстави для формування податкового
кредиту за даною господарською
операцією за першою подією,
передбаченою пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», а також відповідно до вимог
пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 цього Закону.

02.04.2007 позивачем укладено із ТОВ «Руст»
договір №4, предметом якого є
здійснення робіт по будівництву
адміністративно-торгівельного
приміщення за адресою м.Кременчук, пр-т
50 річчя Жовтня біля готелю
«Нафтохімік».

Виконання договору підтверджується
актами прийому виконаних підрядних
робіт за січень, лютий, березень,
квітень, травень, червень, липень 2008
року, на загальну суму 1242202,8 грн., у тому
числі ПДВ 207033,8 грн.; податковими
накладними від 31.08.2007 №46, від 28.12.2007 №74,
від 28.12.2007 №75, від 31.01.2008 №7, від 14.03.2008
№12, від 30.04.2008 №22, від 31.05.2008 №26, від
30.06.2008 №34, від 31.07.2008 №38, від 31.08.2008 №46,
від 02.09.2008 №51 на загальну суму 6749507,18
грн., у тому числі ПДВ 1124917,46 грн., оплата
проведена шляхом безготівкових
розрахунків згідно банківських
виписок на загальну суму 8609571,60 грн.

Заперечуючи правомірність формування
позивачем податкового кредиту за
господарськими операціями з ТОВ
«Руст», податковий орган посилається
на акт від 06.11.2008 №3216/23-210/32275526 планової
виїзної перевірки ТОВ «Руст» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
яким встановлено наявність у ТОВ
«Руст» правовідносин із
підприємствами, що мають ознаки
фіктивності.

Однак, як встановлено судами
попередніх інстанцій, обставини
дійсного виконання позивачем договору
будівельного підряду від 02.04.2007 №4 між
ТОВ «Стаг» та ТОВ «Руст» встановлені
постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.11.2009 у
справі №2а-12906/09/1670, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2010.

Крім того, аналіз дотримання чинного
законодавства при укладенні та/або
виконанні правочинів, у тому числі на
предмет порушення інтересів держави,
не належить до компетенції податкових
органів.

Можливе недотримання вимог інших
галузей законодавства при укладенні
правочинів (відсутність ліцензій),
якими опосередковані спірні
господарські операції, не свідчить про
спрямованість відповідних правочинів
на ухилення від оподаткування.

За загальним правилом, позивач не може
нести відповідальність як за несплату
податків його контрагентом, так і за
можливу недостовірність відомостей
про нього, включених до Єдиного
державного реєстру, за умови
необізнаності щодо такої.

За умови реального здійснення
господарської операції, яка призвела
до об'єктивної зміни складу активів
платника податків - покупця, будь-які
порушення постачальниками товарів
(робіт, послуг) правил ведення
господарської діяльності не можуть
бути підставою для позбавлення покупця
права на валові витрати чи податковий
кредит.

Платник податків (покупець товару) не
має обов'язку та повноважень
здійснювати контроль за дотриманням
постачальниками товарів (робіт, послуг)
вимог законодавства щодо здійснення
господарської діяльності тощо і в
подальшому зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на податковий кредит
за можливу неправомірну діяльність
будь-кого з контрагентів. Такий
платник не повинен притягуватися до
відповідальності в тому випадку, якщо
він здійснював реальну господарську
операцію.

В розглядуваній справі спірний
договір був належним чином
відображений позивачем у податковому
обліку, жодних свідчень того, що його
виконання спричинило заниження чи
приховування об'єктів оподаткування у
відповідних господарських операціях з
боку їх учасників, судами не
встановлено.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої та апеляційної
інстанції, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішили справу у відповідності з
нормами матеріального права та
постановили обґрунтоване рішення,
підстав для скасування судових рішень
з мотивів викладених в касаційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області
відхилити, а постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
20.10.2010 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20.01.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун