Справа № 810/1816/14
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/47767/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.
(суддя-доповідач)

Суддів: Розваляєвої Т.С.,
Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Київського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області,
Управління Держземагенства у
Обухівському районі Київської області,
треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Садівницьке товариства
«Арсеналець-6», про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії, визнання протиправними та
скасування рішень,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області, Управління Держземагенства у
Обухівському районі Київської області,
треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Садівницьке товариства
«Арсеналець-6», про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії, визнання протиправними та
скасування рішень.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 02.06.2014 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 02.09.2014 року, провадження у справі
закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1
ст. 157 КАС України.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернулась
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
просила їх скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

У пункті 1 частини 1 статті 3 КАС України
справу адміністративної юрисдикції
визначено як переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, що здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (п.7 ч.1 ст. 3 КАС України).

Відповідно до положень частини 3 статті
1 та частини 1 статті 14 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
місцева державна адміністрація в межах
своїх повноважень здійснює виконавчу
владу на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці. Місцеві державні
адміністрації здійснюють повноваження
місцевого самоврядування, делеговані
їм відповідними радами.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій.

Як встановив Конституційний Суд
України у Рішенні від 1 квітня 2010 року,
ухваленому у справі № 1-6/2010 за
конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів «а», «б», «в», «г»
статті 12 Земельного кодексу України,
пункту 1 частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України положення пунктів «а», «б», «в»,
«г» статті 12 Земельного кодексу
України у частині повноважень
сільських, селищних, міських рад
відповідно до цього Кодексу вирішувати
питання розпорядження землями
територіальних громад, передачі
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності, вилучення
земельних ділянок із земель
комунальної власності треба розуміти
так, що при вирішенні таких питань ці
ради діють як суб'єкти владних
повноважень.

Положення пункту 1 частини першої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України стосовно
поширення компетенції
адміністративних судів на «спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності» необхідно
розуміти так, що до публічно-правових
спорів, на які поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності.

Аналіз наведених норм законодавства
свідчить, що вирішуваний спір є
публічно-правовим, оскільки виник за
участю суб'єкта владних повноважень -
Обухівської районної державної
адміністрації, яка реалізувала у
спірних правовідносинах надані їй
чинним законодавством України владні
управлінські функції.

Таким чином, судом першої інстанцій не
враховано зазначені вище обставини та
зроблено передчасний висновок про
закриття провадження у справі з тих
підстав, що справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства, чим
припустився порушень норм
процесуального закону. Суд апеляційної
інстанції на дану обставину уваги не
звернув.

За правилами статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частин першої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 вересня
2014 року - скасувати, справу направити до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: