Справа № 2-а-582/10/0270
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 жовтня 2014 р.
Справа № 2-а-582/10/0270

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судд Яремчука Костянтина
Олександровича,

за участі секретаря судового засідання
Яковенка Дмитра Олександровича,

представників позивача
Петровської-Іваніченко О.С. та Яким'яка
О.В.,

представника відповідача Терепи С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Колорит Агро"

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції

про: скасування податкового
повідомлення-рішення та визнання
неправомірними дій,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2010 року до Вінницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю "Колорит Агро"
(надалі - Товариство, ТОВ "Колорит Агро")
до державної податкової інспекції у м.
Вінниці про скасування податкового
повідомлення-рішення та визнання
неправомірними дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що за результатами
позапланової виїзної документальної
перевірки з питань достовірності
нарахування Товариством сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних податкових
періодів за період з 21 листопада 2006
року по 01 лютого 2009 року, що виникли за
рахунок від'ємного значення з податку
на додану вартість, що декларувалось в
період з 01 грудня 2006 року по 01 вересня
2008 року, податковим органом виявлено
ряд порушень вимог податкового
законодавства.

На підставі виявлених порушень
податковим органом 07 вересня 2009 року
прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0, яким
Товариству зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі на 1 226 621 гривень.

Не погодившись із цим податковим
повідомленням-рішенням, Товариство
оскаржило його в адміністративному
порядку.

Проте, рішенням державної податкової
інспекції у м. Вінниці про розгляд
первинної скарги від 12 листопада 2009
року та рішенням державної податкової
адміністрації у Вінницькій області про
результати розгляду повторної скарги
від 22 грудня 2009 року відмовлено
Товариству у задоволенні скарг.

При цьому, за результатами розгляду
зазначених вище скарг державною
податковою інспекцією у м. Вінниці
прийнято податкове
повідомлення-рішення №/1 від 13
листопада 2009 року та податкове
повідомлення-рішення №/2 від 30
грудня 2009 року.

Не погоджуючись із висновками, що
викладені в акті перевірки, а також із
результатами розгляду скарг,
Товариство звернулося до суду із
позовом, у якому просило скасувати
податкове повідомлення-рішення
№/2, що прийняте державною
податковою інспекцією у м. Вінниці 30
грудня 2009 року; визнати неправомірними
дії державної податкової інспекції у м.
Вінниці щодо зменшення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
січень 2009 року на суму 757297 гривень.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 30 березня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2010 року, адміністративний позов
Товариства задоволено повністю, а саме:
визнано неправомірними дії державної
податкової інспекції у м. Вінниці щодо
зменшення залишку від'ємного значення,
яке після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду за січень 2009 року на 757297
гривень та визнано протиправними і
скасовано податкові
повідомлення-рішення №/0 від 07
вересня 2009 року, №/1 від 13
листопада 2009 року, №/2 від 30 грудня
2009 року.

Не погодившись з такими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
податковий орган подав касаційну
скаргу, за результатами розгляду якої
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 03 лютого 2014 року рішення
судів попередніх інстанцій скасовано,
а справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Скасовуючи судові рішення, колегія
суду касаційної інстанції вказала на
неповне з'ясування всіх обставин у
справі, оскільки для правильного
вирішення спору слід встановити розмір
питомої ваги реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва в загальному
обсязі валового доходу
сільськогосподарського
товаровиробника, чого встановлено не
було. Натомість, суди першої та
апеляційної інстанцій, приймаючи
здійснений Товариством розрахунок
питомої ваги доходу від реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва та продуктів її
переробки в загальній сумі валового
доходу Товариства для вирішення
питання про застосування спеціального
режиму оподаткування податку на додану
вартість, не з'ясували, за якою
методикою проведено такий розрахунок
та чим передбачено необхідність
застосування саме такої методики.

В ході нового судового розгляду судом
на підставі статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
здійснено заміну відповідача в особі
державної податкової інспекції у м.
Вінниці її правонаступником в особі
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали,
посилаючись при цьому на обставини, що
наведені у адміністративному позові.
Окремо звернули увагу на тому, що
висновком незалежного аудитора,
проведеного на замовлення ТОВ «Колорит
Агро», підтверджено те, що питома вага
реалізації сільськогосподарської
продукції власного виробництва в
загальному обсязі валового доходу
сільськогосподарського
товаровиробника ТОВ «Колорит Агро» у
2007 році дорівнює 9,16%, а у 2008 році - 27,09%.
Відтак, на думку представників
позивача, вказаний висновок свідчить
про правильність обґрунтувань
Товариства щодо необхідності
скасування податкового
повідомлення-рішення №/0 від 07
вересня 2009 року.

Представник відповідача проти позову
заперечував, аргументуючи свої
заперечення обґрунтованістю висновків
податкового ревізора-інспектора, що
проводила перевірку, які знайшли
відображення у акті перевірки від 21
серпня 2009 року.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши адміністративну
справу, суд встановив наступне.

Протягом періоду з 27 липня по 14 серпня
2009 року головним державним податковим
ревізором-інспектором, радником
податкової служби ІІІ рангу віддліу
перевірок відшкодування податку на
додану вартість управління контролю за
відшкодуванням податку на додану
вартість державної податкової
адміністрації у Вінницькій області
Бегус Людмилою Геннадіївною проведено
позапланову виїзну перевірку з питань
достовірності нарахування Товариством
сум бюджетного відшкодування податку
на додану вартість у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість наступних податкових
періодів за період з 21 листопада 2006
року по 01 лютого 2009 року, що виникли за
рахунок від'ємного значення з податку
на додану вартість, що декларувалось в
період з 01 грудня 2006 року по 01 вересня
2008 року. За наслідками проведеної
перевірки складено акт №144/0701/34700975 від
21 серпня 2009 року (а.с.09-80).

В ході проведеної перевірки, зокрема,
виявлено порушення Товариством
порушення підпунктів 7.7.1, 7.7.2, 7.7.7 пункту
7.7 статті 7, пункту 11.29 статті 11 Закону
України "Про податок на додану
вартість" (надалі - Закон № 168), в
результаті чого завищено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в лютому, квітні,
травні, червні, липні, серпні, вересні
2008 року та січні 2009 року на загальну
суму 1 226 621 гривень; порушення Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженої наказом
Державної податкової адміністрації
України №166 від 30 травня 1997 року,
внаслідок чого Товариством завищено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
січень 2009 року, на суму 757297 гривень.

На підставі виявлених порушень
державною податковою інспекцією у м.
Вінниці 07 вересня 2009 року прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/0, яким Товариству зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в сумі на 1 226 621
гривень.

За результатами розгляду скарг, що
подавались Товариством в
адміністративному порядку, державною
податковою інспекцією у м. Вінниці
прийнято податкове
повідомлення-рішення №/1 від 13
листопада 2009 року та податкове
повідомлення-рішення №/2 від 30
грудня 2009 року.

Надаючи правову оцінку діям
податкового органу, а також
податковому повідомленню-рішенню, що
оскаржуються, суд зважає на таке.

Пунктом 11.29 статті 11 Закону України "Про
податок на додану вартість" (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачалося, що дію
пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2
статті 10 цього Закону в частині сплати
до бюджету податку на додану вартість
щодо операцій з поставки товарів
(робіт, послуг) власного виробництва,
включаючи продукцію (крім підакцизних
товарів), виготовлену на давальницьких
умовах із власної
сільськогосподарської сировини, за
винятком операцій з поставки
переробним підприємствам молока та
м'яса живою вагою, що здійснюються
сільськогосподарськими
товаровиробниками незалежно від
організаційно-правової форми та форми
власності, в яких сума, одержана від
поставки сільськогосподарської
продукції власного виробництва та
продуктів її переробки за попередній
звітний (податковий) рік, становить не
менше 50 відсотків загальної суми
валового доходу підприємства.
Зазначені кошти залишаються в
розпорядженні сільськогосподарських
товаровиробників і використовуються
ними на придбання
матеріально-технічних ресурсів
виробничого призначення. У разі
нецільового використання
акумульованих коштів вони стягуються
до Державного бюджету України в
безспірному порядку. Порядок
акумуляції та використання зазначених
коштів визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з пунктом 1.2 Порядку заповнення
та подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 30
травня 1997 року №166 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), платники податку, у
яких згідно з чинним законодавством
(пункти 11.21, 11.29 статті 11 Закону України
«Про податок на додану вартість») суми
податку на додану вартість повністю
залишаються у розпорядженні цих
платників податку для цільового
використання, подають податкову
декларацію з податку на додану
вартість (скорочену). До такої
податкової декларації включаються
лише ті операції, що стосуються
спеціальних режимів, установлених
указаними пунктами.

При цьому, пунктом 2 Порядку акумуляції
та використання коштів, які
нараховуються сільськогосподарськими
товаровиробниками - платниками податку
на додану вартість щодо операцій з
продажу товарів (робіт, послуг)
власного виробництва, включаючи
продукцію (крім підакцизних товарів),
виготовлену на давальницьких умовах із
власної сільськогосподарської
сировини, що затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 26
лютого 1999 року №271 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), передбачалося, що дія
цього Порядку поширюється на
сільськогосподарських
товаровиробників незалежно від
організаційно-правової форми та форми
власності, котрі зареєстровані як
платники податку на додану вартість і
одержали від продажу
сільськогосподарської продукції
власного виробництва та продуктів її
переробки за попередній (звітний) рік
суму, що становить не менш як 50
відсотків загальної суми валового
доходу підприємства.

Відтак, для того аби визначити розмір
питомої ваги реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва в загальному
обсязі валового доходу
сільськогосподарського
товаровиробника ТОВ «Колорит Агро» у
2007 та 2008 роках слід визначитись із
методикою розрахунку такої питомої
ваги.

Судом встановлено, що в ході перевірки
податковий орган у якості такої
питомої ваги взяв за основу розрахунки
питомої ваги доходу від реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва та продуктів її
переробки в загальній сумі валового
доходу підприємства за 2007 рік, згідно з
яким питома вага самостійно
розрахована ТОВ «Колорит Агро» та
становила 80,9%, а також за 2008 рік,
відповідно до якого питома вага
Товариством визначена в розмірі 81,2%.

Разом з тим, з метою визначення розміру
питомої ваги реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва в загальному
обсязі валового доходу
сільськогосподарського
товаровиробника ТОВ «Колорит Агро» у
2007 та 2008 роках ухвалою суду від 25
березня 2014 року призначалася
судово-економічна експертиза,
проведення якої доручено Вінницькому
відділенню Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз.

Проте, повідомлення експертної
установи №567/568/14-21 від 28 серпня 2014 року
свідчить про неможливість надання
висновку судово-економічної
експертизи.

При цьому, в матеріалах справи
міститься висновок, що виконаний
аудитором - товариством з обмеженою
відповідальністю «Бюро аудиту»,
зробленого на замовлення ТОВ «Колорит
Агро». Вказане дослідження проводилося
з метою розрахунку суми питомої ваги
питомої ваги реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва в загальному
обсязі валового доходу
сільськогосподарського
товаровиробника ТОВ «Колорит Агро» у
2007 та 2008 роках.

За результатами такого дослідження
аудитором проведено обрахунок питомої
ваги реалізації сільськогосподарської
продукції власного виробництва в
загальному обсязі валового доходу
сільськогосподарського
товаровиробника ТОВ «Колорит Агро»
окремо у 2007 та 2008 роках. Так, у висновку
йдеться про те, що питома вага
реалізації сільськогосподарської
продукції власного виробництва в
загальному обсязі валового доходу
сільськогосподарського
товаровиробника Товариства у 2007 році
становила 9,16 відсотків, а у 2008 році - 27,09
відсотків.

Як свідчить проведене дослідження,
такі висновки здійснені з огляду на
отримані Товариством доходи у 2007 та 2008
роках, що відображалися на відповідних
рахунках (субрахунках) бухгалтерського
обліку, що ведеться Товариством. Так,
аудитором вирахувано, що у 2007 році
загальний валовий дохід Товариства
становив 10845763,13 гривень, а у 2008 році - 22
944355,20 гривень.

Для визначення питомої ваги реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва в загальному
обсязі валового доходу
сільськогосподарського
товаровиробника Товариства у 2007 році
дохід від реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва та продукції її
переробки (993592,18 гривень) помножено на
100 відсотків та поділено на загальну
суму валового доходу Товариства у 2007
році, що становив 10845763,13 гривень. Таким
чином, було отримано 9,16 відсотків
питомої ваги реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва в загальному
обсязі валового доходу
сільськогосподарського
товаровиробника Товариства у 2007 році.

В зв'язку із застосуванням такого ж
механізму для визначення питомої ваги
реалізації сільськогосподарської
продукції власного виробництва в
загальному обсязі валового доходу
сільськогосподарського
товаровиробника Товариства у 2008 році
вирахувано дохід від реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва та продукції її
переробки, що становив 6217196,61 гривень,
який помножено на 100 відсотків та
розділено на загальну суму валового
доходу, що становив 22944355,20 гривень.
Таким чином, було отримано 27,09
відсотків питомої ваги реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва в загальному
обсязі валового доходу
сільськогосподарського
товаровиробника Товариства у 2008 році.

Надавши оцінку висновку аудитора в
сукупності із іншими доказами, що
наявні в матеріалах справи, суд дійшов
переконання про обґрунтованість
доводів Товариства в підтвердження
своїх позовних вимог.

Суд критично оцінює посилання
представника відповідача як на
підставу для відмови у задоволенні
адміністративного позову на те, що
Товариством самостійно визначено
питому вагу доходу від реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва та продуктів її
переробки в загальній сумі валового
доходу підприємства у 2007 та 2008 роках,
подавши відповідні розрахунки,
оскільки мета подання Товариством
таких розрахунків була іншою, а саме -
для отримання статусу платника
фіксованого сільськогосподарського
податку. Однак, суд звертає увагу на
тому, що методика розрахунку такої
питомої ваги Товариством
здійснювалася у відповідності до
наказу Мінагрополітики України №818 від
22 листопада 2007 року, який не передбачає
мету проведення такого розрахунку для
визначення питомої ваги реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва в загальному
обсязі валового доходу
сільськогосподарського
товаровиробника Товариства, що було
обраховано незалежним аудитором на
підставі положень Закону України «Про
податок на додану вартість».

Відтак, дії державної податкової
інспекції у м. Вінниці щодо зменшення
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
січень 2009 року, на суму 757297 гривень є
протиправними.

При цьому суд звертає увагу на те, що
Товариством оскаржено до суду лише
податкове повідомлення-рішення
№/2 від 30 грудня 2009 року, що
приймалося державною податковою
інспекцією у м. Вінниці за наслідками
розгляду адміністративної скарги
Товариства.

Однак, відповідно до пункту 6.5 статті 6
Закону "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), у
разі коли нарахована сума податкового
зобов'язання (пені та штрафних санкцій)
або податкового боргу зменшується
внаслідок їх адміністративного
оскарження, раніше надіслане податкове
повідомлення або податкова вимога
вважаються відкликаними від дня
отримання платником податків нового
податкового повідомлення або
відповідної податкової вимоги, що
містить нову суму податкового
зобов'язання (податкового боргу).

Також, пунктом 9 Положення про порядок
подання та розгляду скарг платників
податків органами державної
податкової служби, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 11 грудня 1996
року №29 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), у
разі скасування раніше прийнятого
рішення органу державної податкової
служби про нарахування суми
податкового зобов'язання (пені і
штрафних санкцій) або податкового
боргу вважаються відкликаними
податкові повідомлення або податкові
вимоги з дня прийняття рішення про
скасування суми податкового
зобов'язання або податкового боргу.

У разі скасування в певній частині
раніше прийнятого рішення органу
державної податкової служби про
нарахування суми податкового
зобов'язання (пені та штрафних санкцій)
або податкового боргу, раніше
надіслане податкове повідомлення або
податкова вимога вважаються
відкликаними від дня отримання
платником податків нового податкового
повідомлення або відповідної
податкової вимоги, що містить нову суму
податкового зобов'язання (податкового
боргу).

Відповідно до пункту 5.3 Порядку
направлення органами державної
податкової служби України податкових
повідомлень платникам податків та
рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 21 червня 2001
року №253 (вредакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
після закінчення розгляду скарги
структурний підрозділ, який склав таке
податкове повідомлення, підшиває
другий примірник вмотивованого
рішення за скаргою платника податків, у
тому числі рішення про продовження
терміну розгляду скарги, або рішення
про податковий компроміс до справи
платника податків поряд з корінцем
податкового повідомлення, що
оскаржувалося, та:

а) у разі часткового скасування раніше
прийнятого рішення про нарахування
суми податкового зобов'язання складає
та направляє платнику податків згідно
із зазначеним Порядком нове податкове
повідомлення, при цьому раніше
надіслане податкове повідомлення
вважається відкликаним;

б) у разі збільшення податковим органом
суми податкового зобов'язання за
результатами розгляду скарги платника
податків складає та направляє платнику
податків згідно із зазначеним Порядком
окреме податкове повідомлення на суму
збільшення податкового зобов'язання,
при цьому раніше надіслане податкове
повідомлення не відкликається.

Розділом 6 згаданого Порядку
передбачені вичерпні випадки
відкликання податкових повідомлень.
Цим розділом не передбачено
відкликання податкових повідомлень, а
отже, і надіслання нових податкових
повідомлень у разі залишення без змін
раніше прийнятого рішення про
нарахування суми податкового
зобов'язання (штрафних (фінансових)
санкцій) внаслідок їх
адміністративного оскарження.

З огляду на викладене, попереднє
податкове повідомлення вважається
відкликаним, а платнику податків
надсилається нове податкове
повідомлення лише у разі зміни раніше
прийнятого рішення про нарахування
суми податкового зобов'язання (пені і
штрафних санкцій) або податкового
боргу внаслідок їх адміністративного
оскарження в сторону їх зменшення.

При цьому, суд встановив, що скарги
Товарситва, що подавалися ним в
адміністративному порядку, залишені
без задоволення, а податкове
повідомлення-рішення №/0 від 07
вересня 2009 року - не змінювалося.

Відтак, суд дійшов висновку, що у
податкового органу не було правових
підстав для прийняття податкових
повідомлень-рішень №/1 від 13
листопада 2009 року та №/2 від 30
грудня 2009 року.

Разом із тим, з метою повного захисту
прав та інтересів Товариства, на
підставі статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вважає за необхідне вийти за межі
позовних вимог та скасувати податкові
повідомлення-рішення №/0 від 07
вересня 2009 року та №/1 від 13
листопада 2009 року, що приймалися
державною податкової інспекцією у м.
Вінниці.

З урахуванням частини 1 статті 94 КАС
України на користь позивача з
Державного бюджету України слід
стягнути сплачений ним судовий збір в
розмірі 3,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії державної
податкової інспекції у м. Вінниці щодо
зменшення залишку від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (за січень 2009 року) на суму 757297
гривень.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення №/2, що
прийняте 30 грудня 2009 року державною
податковою інспекцією у м. Вінниці.

Вийти за межі позовних вимог та
скасувати податкові
повідомлення-рішення №/0 від 07
вересня 2009 року та №/1 від 13
листопада 2009 року, що прийняті
державною податковою інспекцією у м.
Вінниці.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Колорит Агро" кошти в
сумі 3,40 гривень.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Яремчук Костянтин
Олександрович