Справа № 127/18051/14-а
Суддя: Прокопчук А. В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/695/14
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 жовтня 2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого -
судді Прокопчук А.В.,

при
секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача ГУ
ПФУ у Вінницькій області -

Смоляка О.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Вінниці адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області, Управління Пенсійного фонду
України у Шаргородському районі
Вінницької області про визнання дій
суб'єкта владних повноважень
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що він є професійним
суддею у відставці та ветераном
війни/учасником бойових дій в
Афганістані. Згідно рішення
Ленінського районного суду м. вінниці
від 23.05.2005 року було визнано право
позивача на призначення йому з 16.11.2003
року щомісячного довічного грошового
утримання судді та його підвищення, як
учаснику бойових дій в розмірі на 150
процентів мінімальної пенсії за віком.
Відповідно до наказу виконуючого
обов'язки начальника територіального
управління Державної судової
адміністрації України у Вінницькій
області ОСОБА_1 з 16.11.2003 року було
призначено і виплачувалося щомісячне
довічне грошове утримання судді та
його підвищення, як учаснику бойових
дій, в розмірі на 150 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Згідно постанови Верховної ради
України від 02.12.2010 року № 2766-VI та наказу
голови Шаргородського районного суду
Вінницької області № 28 о-с від 21.12.2010
року позивача було звільнено з посади
судді Шаргородського районного суду
Вінницької області, в зв'язку із
поданою заявою про відставку та
виведення із штату суддів
Шаргородського районного суду
Вінницької області. Відповідно до
протоколу та розпоряджень начальника
управління Пенсійного фонду України в
Шаргородському районі Вінницької
області ОСОБА_1 призначалась пільга, як
"підвищення "Служба в армії, виконання
інтернаціонального обов'язку" та
нараховувалася в розмірі 25 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. В зв'язку з
цим, 25.12.2013 року позивач звернувся до
начальника управління Пенсійного
фонду України в Шаргородському районі
Вінницької області із заявою про
здійснення перерахунків призначеного
йому щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та його
підвищення, як учаснику бойових дій, а
саме в розмірі 150% мінімальної пенсії за
віком, яка була чинною на момент
виникнення правовідносин з приводу
призначення та виплати позивачу
підвищення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
як учаснику бойових дій з 16.11.2003 року,
однак дана вимога позивача була
залишена без задоволення. Не
погоджуючись із розміром щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та його підвищення, як
учаснику бойових дій, 21.01.2014 року ОСОБА_1
було подано скаргу до начальника
Головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області на
протиправні та незаконні дії, проте в
задоволенні скарги було відмовлено.

Оскільки вищевказані рішення щодо
визначення пільги ветерана війни, як
"підвищення "Служба в армії, виконання
інтернаціонального обов'язку" та
надання цієї пільги в розмірі 25%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, позивач
вважає незаконними, а відмови у
здійсненні йому перерахунків
підвищення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
як учаснику бойових дій в розмірі 150%
мінімальної пенсії за віком, викладені
в листі заступника начальника
Головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області -
протиправним та незаконним та відмову
начальника управління Пенсійного
фонду України в Шаргородському районі
Вінницької області - бездіяльність,
тому звернувся в суд з даним позовом за
захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 16.10.2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1до Управління Пенсійного
фонду України у Шаргородському районі
Вінницької області в частині вимог про
здійснення перерахунку та виплаті
позивачу, призначеного підвищення
щомісячного довічного грошового
утримання як учаснику бойових дій,
відповідно до ч.4 ст. 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" (в редакції
законів №458/95-ВР від 23.11.1995 року, №
488/95-ВР від 22.12.1995 року) в розмірі 150%
мінімальної пенсії за віком, за період
з 23.12.2010 року по 19.02.2014 року включно були
залишені без розгляду.

В судовому засіданні позивач
позов підтримав у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві. Просив позовні вимоги
задовольнити.

Представник відповідача ГУ ПФУ у
Вінницькій області - Смоляк О.О. позов
не визнав, пояснивши, що дані вимоги вже
розглядалися іншими судами та були
прийняті судові рішення. Просив у
задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Управління
Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі Вінницької
області в судове засідання не з'явився,
надавши суду заперечення з проханням
розглядати справу в їх відсутність.
Просив відмовити в задоволені позову.

Суд, вислухавши пояснення
позивача та представника відповідача
ГУ ПФУ у Вінницькій області - Смоляка
О.О., дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності,
прийшов до висновку, що позов слід
задовольнити частково з таких підстав.

Суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 6
КАС України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутись до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Позивач ОСОБА_1 є ветераном
війни-учасником бойових дій, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 (а.с. 8).

Судом встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду м. Вінниці
від 23.05.2005 року скаргу ОСОБА_1 на
неправомірні дії та бездіяльність
управління Державної судової
адміністрації України у Вінницькій
області задоволено та зобов'язано
територіальне управління Державної
судової адміністрації України у
Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 у
стаж роботи, що дає право на відпустку
та щомісячне довічне грошове утримання
судді на пільгових умовах один місяць
служби за три, період дійсної строкової
військової служби в Республіці
Афганістан з 1 березня 1980 року по 16
листопада 1981 року і призначити ОСОБА_1
щомісячне довічне грошове утримання
судді з 16.11.2003 року в розмірі 150%
мінімальної пенсії за віком (а.с.24-25).

Наказом територіального
управління державної судової
адміністрації у Вінницькій області №
058-к від 25.04.2008 року було встановлено
судді Шаргородського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1., який має
право на відпустку та продовжує
працювати на посаді судді, щомісячне
грошове утримання з 16.11.2003 року та
зобов'язано провести розрахунок з
ОСОБА_1, згідно з чинним законодавством
та виплатити йому заборгованість із
щомісячного грошового утримання судді
за період з 01.01.2006 року по 25.08.2007 року, на
підставі рішення Ленінського
районного суду м. Вінниці по справі
№2-3109/05 від 23.05.2005 року (а.с. 23).

З наказу Шаргородського районного суду
Вінницької області № 28 о-с від 21.12.2010
року, вбачається, що ОСОБА_1 був
виключений із штату суддів
Шаргородського районного суду
Вінницької області з 21.12.2010 року у
зв'язку з поданням заяви про відпустку
та йому припинено виплату щомісячного
грошового утримання з 21.12.2010 року, у
зв'язку із звільненням з посади судді
Шаргородського районного суду
Вінницької області (а.с.22).

Згідно довідки територіального
управління державної судової
адміністрації у Вінницькій області №
4/1030 від 22.12.2010 року, суд вбачає, що
заробітна плата ОСОБА_1, яка
враховується при призначені
(перерахунку) довічного грошового
утримання суддям у відпустці,
становить 4970, 00 грн., яка складається з:
окладу, надбавки за кваліфікаційний 2
клас, надбавки за вислугу років 30%,
надбавки за постановою КМУ від 03.09.2005р.
№ 865 - 25% та премії - 20% (а.с.20).

Відповідно до довідки Шаргородського
районного суду Вінницької області №01
від 24.01.2011 року, суд вбачає, що в
заробітну плату позивача за листопад
2010 року, яка враховується при
призначенні щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
включена надбавка за ПКМУ від 03.09.2005
року № 865 в розмірі 25% (а.с. 21).

Судом встановлено, що постановою
Вінницького міського суду Вінницької
області від 06.11.2013 року, яка залишена
без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 15.04.2014 року (а.с.58-61), визнано
неправомірною відмову Головного
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області, викладену у листі
заступника начальника ГУ ПФУ у
Вінницькій області Л. Дикої № 609/Д-10 від
13.08.2013 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1
від 26.07.2013 року на протиправні та
незаконні дії по відмові у здійсненні
перерахунку та виплати щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці відповідно до ч. 3 ст. 138
Закону України "Про судоустрій та
статус суддів" та його підвищення
відповідно до рішення суду, яке набрало
законної сили та захист конституційних
прав і гарантій незалежності та
недоторканості судді у відставці
ОСОБА_1 від протиправних і незаконних
посягань УПФ України у Шаргородському
районі Вінницької області. Визнано
неправомірними відмови управління
Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі Вінницької
області, викладені у листах № 31-Д від
27.06.2013 року та № 38-Д від 03.07.2013 року "Щодо
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання" про здійснення
перерахунків призначеного ОСОБА_1
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
ветерана війни/учасника бойових дій
відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів" від
07.07.2010 року № 2453-VI, пп. 2, 3 Рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року № 3-рп/2013 справа № 1 - 2/2013, та
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 23.05.2005 року по справі №
2-3109/05, яке набрало законної сили.
Визнано частково неправомірними
розпорядження № 145762 від 10.07.2013 року, №
145762 від 13.09.2013 року та № 145762 від 23.09.2013
року начальника УПФ України у
Шаргородському районі Вінницької
області в частині визначення з 03 червня
2013 року основного розміру утримання
від середнього заробітку та розміру
утримання з обмеженням в сумі 4 473,00 грн.
і підвищення "Служба в армії, виконання
інтернаціонального обов'язку (1 кат.)" в
розмірі 223,50 грн. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі Вінницької
області змінити розпорядження № 145762
від 10.07.2013 року, № 145762 від 13.09.2013 року та
№ 145762 від 23.09.2013 року начальника УПФ
України у Шаргородському районі
Вінницької області в частині
визначення з 03 червня 2013 року основного
розміру утримання від середнього
заробітку та розміру утримання з
обмеженням в сумі 4 473грн., на основний
розмір утримання від грошового
утримання судді, працюючого на
відповідній посаді загальних судів
Вінницької області, відповідно до ч. 3
ст. 138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" в редакції від 07.07.2010
року № 2453-VІ, пп. 2, 3, 4 Рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року № 3-рп/2013 справа № 1 - 2/2013, Рішення
Конституційного Суду України, та
довідки № 04-33/12 ТУ ДСА України у
Вінницькій області від 02.01.2013 року.
Визнати неправомірним розпорядження №
145762 начальника УПФ України у
Шаргородському районі Вінницької
області від 03.09.2013 року в частині
визначення з 03 червня 2013 року
загального проценту розрахунку
утримання від заробітку в розмірі 80%.
Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" в
редакції від 07.07.2010 року № 2453-VІ, пп. 2, 3, 4
Рішення Конституційного Суду України
від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 справа № 1 - 2/2013,
Рішення Конституційного Суду України -
зобов'язати Управління Пенсійного фонд
України у Шаргородському районі
Вінницької області - змінити
розпорядження № 145762 начальника УПФ
України у Шаргородському районі
Вінницької області від 03.09.2013 року в
частині визначення з 03 червня 2013 року
"Загального проценту розрахунку
утримання від заробітку в розмірі 80% на
90 відсотків від грошового утримання
судді, працюючого на відповідній
посаді без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання. В іншій частині
розпорядження № 145762 начальника УПФ
України у Шаргородському районі
Вінницької області від 03.09.2013 року
залишити без змін. В задоволенні решти
позовних вимог - відмовлено (а.с.62-70).

Листом від 19.02.2014 року № 48/Д-10,
відповідачем Головним управлінням
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області фактично відмовлено позивачу у
задоволенні вимог щодо перерахунку
підвищення як учаснику бойових дій в
розмірі 150 % мінімальної пенсії за
віком, оскільки за інформацією
управління Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі Вінницької
області на даний час не існує жодного
судового рішення про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі здійснювати
позивачу виплату підвищення як
учаснику бойових дій в розмірі 150%
мінімальної пенсії за віком (а.с.19).

З розпоряджень № 145762 від 28.05.2014 року,
від 22.07.2014 року начальника Управління
Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі Вінницької
області, судом встановлено, що ОСОБА_1
призначена пільга у вигляді підвищення
"Служба в армії, виконання
інтернаціонального обов'язку" та
нараховано підвищення щомісячного
довічного грошового утримання
учаснику бойових дій в розмірі 25%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність (а.с.10, 11).

Як вбачається з вищезазначених доказів
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 23.05.2005 року відповідачами
на виконується.

Однак, згідно ч.1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відмова позивачу в нарахуванні та
виплаті призначеного йому щомісячного
довічного грошового утримання, як
учаснику бойових дій, відповідно до ч.2
ст. 12 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (в редакції
законів №458/95-ВР від 23.11.1995 року, №
488/95-ВР від 22.12.1995 року) у розмірі 150 %
мінімальної пенсії за віком є
неправомірною та незаконною, виходячи
з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

В частині 1 статті 126 Конституції
України закріплено положення, згідно з
яким незалежність і недоторканість
суддів гарантується Конституцією і
законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених в ч. 1
ст.126 Конституції України, є надання їм
за рахунок держави матеріального і
соціального захисту, до яких, зокрема,
відноситься і щомісячне довічне
грошове утримання суддів у відставці.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010
року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установлених законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Відповідно до ч.5 ст. 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" довічне грошове утримання
суддям виплачується органами
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Принцип залежності пенсійного
забезпечення суддів у відставці від
рівня грошового утримання діючих
суддів закріплено в рішеннях
Конституційного суду України, які
стосуються правових понять інституту
судді у відставці, поняття щомісячного
довічного грошового утримання,
принципів незалежності суддів, на що
вказано Конституційним судом, зокрема,
на неможливість відміни та звуження
змісту та об'єму статусу суддів; на
неможливість звуження досягнутого
рівня незалежності суддів; на
неможливість диспропорції у
матеріальному забезпеченні суддів та
судів різних рівнів; на неможливість
суттєвої диспропорції у грошовому
забезпеченні працюючих суддів та
суддів у відставці; на неможливість
відміни такого принципу, як перегляд
розміру щомісячного довічного
грошового утримання у разі зміни
заробітної плати працюючими суддям,
виходячи з її нового розміру.

Крім того, згідно ч.4 ст. 12 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" (в
редакції законів №458/95-ВР від 23.11.1995
року, № 488/95-ВР від 22.12.1995 року), яка була
чинна на момент виникнення спірних
правовідносин, учасникам бойових дій
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються в розмірі 150
процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до пп. 4 Рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року № 3-рп/2013 справа № 1 - 2/2013, Рішення
Конституційного Суду України має
преюдиціальне значення при розгляді
судами загальної юрисдикції позовів у
зв'язку з правовідносинами, що виникли
внаслідок дії положень законів
України, визнаних неконституційними.

Як, вбачається із Рішення
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008 Справа №1-28/2008, однією
з конституційних гарантій прав і
свобод людини і громадянина є
недопущення їх скасування (частина
друга статті 22 Конституції України) чи
звуження їх змісту та обсягу при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів (частина третя
статті 22 Конституції України).
Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему,
пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень,
і сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та Закони України
виокремлюють певні категорії громадян
України, що потребують додаткових
гарантій соціального захисту з боку
держави. До них, зокрема, належать
громадяни, яким пенсія призначається
за спеціальними законами. У рішеннях
Конституційного Суду України
підкреслюється, що пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень,
тому звуження змісту та обсягу цього
права шляхом прийняття нових законів
або внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції України не
допускається (рішення Конституційного
Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99,
від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17
березня 2004 року № 7-рп/2004, від 1 грудня 2004
року № 20-рп/2004).

Враховуючи вказані норми закону, суд
вважає безпідставними,
непереконливими та такими, що
суперечать чинному законодавству та
рішенню Конституційного Суду України
від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 письмові
доводи відповідача щодо того, що розмір
пільги у вигляді підвищення "Служба в
армії, виконання національного
обов'язку" та нарахування підвищення
щомісячного довічного грошового
утримання учаснику бойових дій
відповідно до ч.4 ст. 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" (в редакції
законів від 05.10.2005 року № 2939-VI (2939-15)
становить 25% прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з зазначеного, суд вважає, що
відповідно до зазначених вимог закону
та на підставі рішенням Ленінського
районного суду м. Вінниці від 23.05.2005
року територіальне управління
Державної судової адміністрації
України у Вінницькій області
зобов'язане було зарахувати ОСОБА_1 у
стаж роботи, що дає право на відпустку
та щомісячне довічне грошове утримання
судді на пільгових умовах один місяць
служби за три, період дійсної строкової
військової служби в Республіці
Афганістан з 1 березня 1980 року по 16
листопада 1981 року і призначити ОСОБА_1
щомісячне довічне грошове утримання
судді з 16.11.2003 року в розмірі 150%
мінімальної пенсії за віком.

Суд вважає обґрунтованими доводи
позовної заяви щодо того, що відмовою в
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці. Відповідач безпідставно
ухилився від виконання своїх прямих
обов'язків по перерахунку розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, ОСОБА_1, як учаснику бойових
дій, що суперечить ч. 3 ст.138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" та ст. 5 п. Положення про
Пенсійний фонд України.

Відповідно до пп. 6 п. 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30.04.2002 N 8-2
редакції постанови правління
Пенсійного фонду України від 25.02.2008 N 5-5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13 березня 2008 р. за N
209/14900, призначає (здійснює перерахунок)
і виплачує в тому числі пенсії та
щомісячне довічне грошове утримання
суддям у відставці.

Відповідно до Положення про головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого Постановою правління
Пенсійного фонду України від 27.06.2002
року № 11-2 (у редакції постанови України
25.02.2008 N 5-5, зареєстрованого в
Міністерстві
юстиції України 12 липня 2002 р. за N 581/6869,
основними завданнями Управління є
забезпечення призначення (перерахунку)
пенсій, щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
та підготовка документів для їх
виплати (пп. 2 п. 2.1); організовує роботу
підвідомчих управлінь Фонду в районах,
містах, районах у містах, а також у
містах та районах (далі - підвідомчі
органи) щодо: Абзац перший підпункту 3
пункту 2.2 розділу II із змінами,
внесеними згідно з Постановою
Пенсійного фонду N 20-1 від 29.10.2012 р.
призначення (перерахунку) і виплати
пенсій, щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
(пп. 3 п. 2.2); Управління відповідно до
покладених на нього завдань:
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
щомісячного довічного утримання
суддям у відставці, здійснює в межах
своїх повноважень контроль за цільовим
використанням коштів Фонду, інших
коштів, призначених для виплати пенсій
та щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці (пп. 4 та 6
п. 2.2).

Отже, відповідальним за організацію
роботи УПФ України у Шаргородському
районі Вінницької області щодо
здійснення перерахунків призначеного
ОСОБА_1 щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та його підвищення, як ветерану війни,
учаснику бойових дій є Головне
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області, яке не зважаючи на
численні порушення та відмови щодо
виконання вимог позивача, щодо
конституційних прав та гарантій
незалежності і недоторканості та
соціального захисту судді у відставці
та ветерана війни учасника бойових, дій
допущених УПФ України у Шаргородському
районі Вінницької області, не
забезпечило належної організації та
контролю за роботою підвідомчого йому
управління ПФ України у Шаргородському
районі Вінницької області, що
проявилося у письмовій відмові у
задоволенні скарги ОСОБА_1, яка є
неправомірною та суперечить чинним
нормам Конституції та спеціальним
законам України.

На думку суду, вимоги позивача про
визнання дій органів Пенсійного фонду
України у Вінницькій області
дискримінацією за соціальною ознакою
щодо обмеження його прав та пільг
ветерана війни - учасника бойових дій
не знайшла свого підтвердження під час
розгляду справи по суті.

Оскільки згідно п. 2, 3 ст. 1 Закону
України "Про засади запобігання та
протидії дискримінації в Україні"
дискримінація - ситуація, за якої особа
та/або група осіб за їх ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, віку,
інвалідності, етнічного та соціального
походження, громадянства, сімейного та
майнового стану, місця проживання,
мовними або іншими ознаками, які були, є
та можуть бути дійсними або
припущеними (далі - певні ознаки),
зазнає обмеження у визнанні,
реалізації або користуванні правами і
свободами в будь-якій формі,
встановленій цим Законом, крім
випадків, коли таке обмеження має
правомірну, об'єктивно обґрунтовану
мету, способи досягнення якої є
належними та необхідними. Непрямою
дискримінацією є ситуація, за якої
внаслідок реалізації чи застосування
формально нейтральних правових норм,
критеріїв оцінки, правил, вимог чи
практики для особи та/або групи осіб за
їх певними ознаками виникають менш
сприятливі умови або становище
порівняно з іншими особами та/або
групами осіб, крім випадків, коли їх
реалізація чи застосування має
правомірну, об'єктивно обґрунтовану
мету, способи досягнення якої є
належними та необхідними.

Крім того, позивачем не було надано
доказів, які підтверджують, що
дискримінація мала місце.

На підставі аналізу доводів сторін та
наданих ними доказів, суд дійшов
висновку, що УПФ України у
Шаргородському районі Вінницької
області прийняло не правомірні та
незаконні рішення, якими обмежило
ОСОБА_1 його конституційні права та
гарантії незалежності і
недоторканості та соціального захисту
судді у відставці та учасника бойових
щодо здійснення нарахування та виплати
призначеного йому, щомісячного
довічного грошового утримання, як
учаснику бойових дій, а тому, суд
вважає, що є всі підстави для
часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України
судові витрати слід компенсувати за
рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 19, 126 Конституції України, ст.ст. 2,
6, 9, 14, 72, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, ст.ст.
47, 138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів", ст. 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (в редакції
законів №458/95-ВР від 23.11.1995 року, №
488/95-ВР від 22.12.1995 року), п. 2, 3 ст. 1 Закону
України "Про засади запобігання та
протидії дискримінації в Україні", суд,
-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області, Управління
Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі Вінницької
області про визнання дій суб'єкта
владних повноважень неправомірними та
зобов'язання вчинити дії -
задовольнити частково.

Визнати неправомірною та
незаконною відмову заступника
начальника Головного Управління
Пенсійного фонду України у Вінницькій
області Дикої Л. в задоволенні скарги
ОСОБА_1 щодо бездіяльності начальника
Управління Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі Вінницької
області Мельника О.Г. у здійсненні
нарахування та виплати призначеного
ОСОБА_1 щомісячного довічного
грошового утримання, як учаснику
бойових дій, відповідно до ч.2 ст. 12
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
(в редакції законів №458/95-ВР від 23.11.1995
року, № 488/95-ВР від 22.12.1995 року) у розмірі
150 % мінімальної пенсії за віком,
викладеного в листі №48/Д-10 від 19.02.2014
року.

Визнати частково недійсними
розпорядження № 145762 від 01.01.2014 року, від
28.05.2014 року, від 22.07.2014 року начальника
Управління Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі Вінницької
області в частині визначення
призначеної ОСОБА_1 пільги у вигляді
підвищення "Служба в армії, виконання
національного обов'язку" та
нарахування підвищення щомісячного
довічного грошового утримання
учаснику бойових дій відповідно до ч.4
ст. 12 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (в редакції
законів від 05.10.2005 року № 2939-VI (2939-15) в
розмірі 25% прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Шаргородському районі
Вінницької області здійснити
перерахунок призначеного ОСОБА_1
підвищення щомісячного довічного
грошового утримання, як учаснику
бойових дій, відповідно до ч.4 ст. 12
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
(в редакції законів №458/95-ВР від 23.11.1995
року, № 488/95-ВР від 22.12.1995 року) в розмірі
150% мінімальної пенсії за віком,
починаючи з 20.02.2014 року по час ухвалення
постанови.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Шаргородському районі
Вінницької області здійснити виплати
ОСОБА_1 перерахованих сум підвищення
щомісячного довічного грошового
утримання, як учаснику бойових дій,
відповідно до ч.4 ст. 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" (в редакції
законів №458/95-ВР від 23.11.1995 року, №
488/95-ВР від 22.12.1995 року) в розмірі 150%
мінімальної пенсії за віком, починаючи
з 20.02.2014 року по час ухвалення
постанови.

Решту позовних вимог залишити без
задоволення.

Судовий збір компенсується за рахунок
Державного бюджету України.

Постанова може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький міський суд Віницької
області протягом 10 днів з дня її
проголошення, а особами, у відсутність
яких вона винесена, - протягом 10 днів з
дня отримання її копії.

Суддя: