Справа № 2а-5003/12/2670
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/78303/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., за участю
секретаря Титенко М.П.,за участю
представників позивача:не
з'явився,відповідача:Старченка
Р.П.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києва Державної податкової служби

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2012

у справі № 2а-5003/12/2670

за позовом Приватного підприємства
«Екстрейд Софт»

до Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва

про визнання недійсними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
28.05.2012 відмовлено у задоволенні
позовних вимог Приватного
підприємства «Екстрейд Софт» (надалі -
позивач, ПП «Екстрейд Софт») до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва (надалі -
відповідач, ДПІ у Оболонському районі
м. Києва) про визнання недійсними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 24.01.2012 № ,
№ , № , № та № .

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2012
скасовано постанову суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
задоволення позову.

Вважаючи, що постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22.11.2012 прийнято з порушенням норм
матеріального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2012 і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Позивач надав письмові заперечення на
касаційну скаргу, в яких обґрунтовує
законність оскаржуваного судового
рішення.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податкові
повідомлення-рішення прийнято на
підставі акта від 21.10.2011 № 550-22-1-32705861 про
результати позапланової виїзної
документальної перевірки ПП «Екстрейд
Софт» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.07.2008 по 30.06.2011, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2008 по
30.06.2011.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог, зокрема:

- п.7 Указу Президента України від 28.06.1999
№ 746/99 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
(надалі - Указ Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва»);

- п.1.22. ст.1, пп.1.22.1 п.1.22 ст.1, п.4.1 ст.4, п.4.1,
абзацу 2 пп.4.1.6 п.4.1 ст.4, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11
Закону України від 22.05.1997 № 283/97-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та пп.14.1.56 п.14.1 ст.14, п.22.1 ст.22, п.23.1 ст.23,
ст.39, п.135.1 ст.135, п.137.1 ст.137 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток в періоді,
що перевірявся, на загальну суму 2 145 692,00
грн.;

- п.4.1 ст.4, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України
від 03.04.1998 № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» та п.185.1 ст.185, п.188.1
ст.188 Податкового кодексу України,
внаслідок чого встановлено заниження
податку на додану вартість на загальну
суму 532 984,00 грн.;

- ст. 15 Декрету Кабінету Міністрів
України від 20.05.1993 № 56-93 «Про місцеві
податки і збори», Положення про
комунальний податок у м. Києві,
затвердженого Рішенням Київради від
18.03.2004 № 81/1291, внаслідок чого
донараховано комунальний податок в
сумі 10,20 грн.

В періоді, що перевірявся, ПП «Екстрейд
Софт» було зареєстровано в ДПІ у
Оболонському районі м. Києва як платних
єдиного податку згідно Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» за ставкою 10 %.

Під час проведення перевірки
працівниками податкового органу було
зроблено висновок про те, що ПП
«Екстрейд Софт» не належить до кола
осіб, які можуть бути платниками
єдиного податку, у зв'язку з чим
нараховано позивачу податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість, податку на прибуток
підприємств та комунального податку,
про що винесено податкові
повідомлення-рішення від 24.01.2012 №
, № , № , № та №
.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що до складу
засновників позивача входить ВАТ
«ЗНВКІФ «Капітал Інвестментс», яке є
фінансовою установою та не є суб'єктом
малого підприємництва, у зв'язку з чим
ПП «Екстрейд Софт» не може перебувати
на спрощеній системі оподаткування.

Спростовуючи наведену позицію, суд
апеляційної інстанцій дійшов висновку
про те, що засновник позивача - ВАТ
«ЗНВКІФ «Капітал Інвестментс» є
суб'єктом малого підприємництва у
розумінні Господарського кодексу
України та ст. 1 Закону України «Про
підтримку малого підприємництва», а
тому позивач дотримав вимог
перебування на спрощеній системі.

Переглянувши судове рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про помилковість
висновків суду апеляційної інстанції
та наявність підстав для задоволення
касаційної скарги, з огляду на
наступне.

З 20 травня 2010 року засновниками ПП
«Екстрейд Софт» є ОСОБА_6 (частка в
статутному капіталі - 20 %) та ВАТ «ЗНВКІФ
«Капітал Інвестментс» (частка в
статутному капіталі - 80 %).

ТОВ «Компанія з управління активами -
Адміністратор пенсійних фондів
«Укрсоц Капітал», що діє від імені за
рахунок та в інтересах ВАТ «Закритий
недиверсифікований венчурний
корпоративний інвестиційний фонд
«Кепітал Інвестментс», розмір частки в
статутному капіталі становить 80 грн. (80
%).

Статут затверджено Оболонською
районною у м. Києві державною
адміністрацією (відповідно до запису
Державного реєстратора за №1069;74
від 20.05.2010).

З офіційного сайту Державної комісії з
цінних паперів та фондового ринку було
встановлено, що ВАТ «Закритий
недиверсифікований венчурний
корпоративний інвестиційний фонд
«Кепітал Інвестментс» регулярно
звітує до Державної комісії з цінних
паперів та фондового ринку про свою
фінансово-господарську діяльність, а
також зареєстровано фінансовою
установою за № 1177 від 19.11.2007.

У відповідності до п. 7 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» його
дія не поширюється, зокрема, на
суб'єктів підприємницької діяльності,
у статутному фонді яких частки, що
належать юридичним особам-учасникам та
засновникам даних суб'єктів, які не є
суб'єктами малого підприємництва,
перевищують 25 відсотків.

Згідно ст. 2 Закону України від 19.10.2000 №
2063-ІІІ «Про державну підтримку малого
підприємництва» в редакції, що була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин, дія цього Закону не
поширюється, зокрема, на
фінансово-кредитні та небанківські
фінансові установи, а також суб'єктів
підприємницької діяльності, у
статутному фонді яких частка вкладів,
що належить юридичним особам -
засновникам та учасникам цих суб'єктів,
які не є суб'єктами малого
підприємництва, перевищує 25 відсотків.

ВАТ «ЗНВКІФ «Капітал Інвестментс»
зареєстроване як фінансова установа, у
зв'язку з чим воно не належить до
суб'єктів малого підприємництва.

Враховуючи, що засновник позивача ВАТ
«ЗНВКІФ «Капітал Інвестментс» є
фінансовою установою та не є суб'єктом
малого підприємництва, ПП «Екстрейд
Софт» відповідно до вимог п.7 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» з 21.05.2010 не мало права
застосовувати дію цього Указу в своїй
діяльності.

У зв'язку з викладеним вище, податковим
органом зроблено правильний висновок
про те, що ПП «Екстрейд Софт» з третього
кварталу 2010 року є платником податку на
прибуток на загальних підставах
відповідно до Закону України від 28.12.1994
№ 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств».

В ході проведення перевірки було
встановлено, що згідно з договором
купівлі-продажу № 01/11 від 01.11.2010 ПП
«Екстрейд Софт» реалізувало ТОВ
«Еко-Суми» програмне забезпечення
загальною вартістю 1 020 000 грн.

В порушення вимог п.4.1 ст.4, пп.11.3.1 п. 11.3
ст.11 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» ПП «Екстрейт
Софт» у складі валового доходу не
задекларовано вартість реалізованого
товару (програмного забезпечення), що
призвело до заниження валового доходу
на 1 020 000 грн. за IV кв. 2010 року та
порушення п.4.1 ст.4, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», оскільки позивачем у складі
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість не задекларовано суму
ПДВ з продажу програмного забезпечення
у розмірі 204 000 грн.

Так, п. 4.1 ст. 4Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
визначено, що валовий доход - це
загальна сума доходу платника податку
від усіх видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі,
виключній (морській) економічній зоні,
так і за їх межами.

Відповідно до пп.11.3.1 п. 11.3 ст. 11
вказаного Закону датою збільшення
валового доходу вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), що підлягають продажу, у
разі продажу товарів (робіт, послуг) за
готівку - дата її оприбуткування в касі
платника податку, а за відсутності
такої - дата інкасації готівки у
банківській установі, що обслуговує
платника податку; або дата
відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного надання
результатів робіт (послуг) платником
податку.

Згідно пп.3.1.1 п.3.1 ст. 3 Закону України
«Про податок на додану вартість»
визначено, що об'єктом оподаткування є
операції платників податку з поставки
товарів та послуг, місце надання яких
знаходиться на митній території
України, в тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору) для
погашення заборгованості
заставодавця, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу у
користування лізингоотримувачу
(орендарю).

База оподаткування операцій з продажу
товарів (робіт, послуг) визначається
виходячи з їх договірної (контрактної )
вартості, визначеної за вільними,
регульованими цінами (тарифами) з
урахуванням акцизного збору, ввізного
мита, інших загальнодержавних податків
та зборів (обов'язкових платежів), за
винятком податку на додану вартість, що
включаються в ціну товарів (робіт,
послуг) згідно з законами України з
питань оподаткування.

Згідно пп.6.1.1 п.6.1 ст.6 Закону України
«Про податок на додану вартість»
об'єкти оподаткування, визначені
статтею 3 цього Закону, за винятком
операцій, звільнених від
оподаткування, та операцій, до яких
застосовується нульова ставка згідно з
цим Законом, оподатковуються за
ставкою 20 відсотків. Податок становить
20 відсотків бази оподаткування,
визначеної статтею 4 цього Закону, та
додається до ціни товарів (робіт,
послуг).

Крім того, податковим органом
встановлено, що в порушення вимог пп.
1.22.1 п.1.22 ст.1, п.4.1, абз.1 пп.4.1.6 п.4.1 ст.4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» ПП «Екстрейд
Софт» не включено до складу валового
доходу суму безповоротної фінансової
допомоги у розмірі 5 931 242 грн.

Відповідно до договорів про
відступлення права вимоги (від 01.02.2010 №
0102, від 08.02.2010 № 0802, від 01.10.2010 № 0110, від
01.10.2010 № 0110/1, від 26.11.2010 № 2611 та від
30.11.2010 № 3011), ТОВ «ПромАльянс» (Цедент)
відступлено ПП «Екстрейд Софт»
(Цесіонарій) зобов'язання щодо
повернення грошових коштів по
заборгованостях боржників ТОВ
«ПромАльянс».

Згідно п.1 ст.517 Цивільного кодексу
України первісний кредитор у
зобов'язанні повинен передати новому
кредиторові документи, які засвідчують
права, що передаються, та інформацію,
яка є важливою для їх здійснення.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем ні під час перевірки, ні до
матеріалів справи не надано доказів
щодо проведення розрахунків за набуте
майнове право.

Згідно з умовами укладених договорів
встановлено, що вони вважаються
укладеним і набирають чинності з
моменту підписання сторонами та
скріплення печатками сторін.

Отже, в даному випадку відступлення
права грошової вимоги відбулося шляхом
безоплатного отримання платником
податку у власність відповідного
активу - дебіторської заборгованості.

Зі змісту п.1 ст. 717 Цивільного кодексу
України, договір дарування - це
правочин, за яким одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Цивільне законодавство не встановлює
обов'язкової платності договору
уступки права вимоги. У випадку
безоплатного переходу дебіторської
заборгованості до нового кредитора,
такі правовідносини по суті є
відносинами дарування.

Згідно пп. 1.22.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
безповоротна фінансова допомога - це,
зокрема, сума коштів, передана платнику
податку згідно з договорами дарування,
іншими подібними договорами, які не
передбачають відповідної компенсації
чи повернення таких коштів (за винятком
бюджетних дотацій і субсидій), або без
укладання таких угод.

Отже, безоплатне відступлення
дебіторської заборгованості
прирівнюється до операцій з отримання
безповоротної фінансової допомоги і,
як наслідок, вимагає збільшення
розміру доходу платника у податковому
обліку.

Також, перевіркою встановлено, що
позивачем в порушення пп.14.1.56 п.14.1 ст.14,
п.22.1 ст.22, п.23.1 ст.23, ст.39, п.135.1 ст.135, п. 137.1
ст.137 Податкового кодексу України у
складі доходів не задекларовано
вартість реалізованих корпоративних
прав за ціною, нижчою за звичайну, у
розмірі 1 644 920 грн., та в порушення п.185.1
ст.185, п.188.1 ст.188 Податкового кодексу
України не визначено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість з суми перевищення звичайної
ціни проданих корпоративних прав над
їх контрактною вартістю у розмірі 328 984
грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_6 є засновником ПП «Екстрейд
Софт» згідно протоколу зборів
засновників № 05/05-02 від 05.05.2010.

Відповідно до договору купівлі-продажу
частки статутного капіталу ТОВ
«Приват-Петрол» б/н від 05.05.2010
громадянин України ОСОБА_6 (Продавець)
здійснив продаж корпоративних прав у
розмірі 1 646 920 грн. - ПП «Екстрейд Софт»
(Покупець). Продаж частки по договору
№б/н від 05.05.2010 вчинено за 2000 гривень.

У зв'язку з тим, що ПП «Екстрейд Софт» в
І півріччі 2010 року перебувало на
спрощеній системі оподаткування
(платник єдиного податку за ставкою 10%)
відповідно до Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва», тому норми Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» та Закону України «Про
податок на додану вартість» під час
придбання корпоративних прав (частки в
статутному фонді з основними фондами
підприємства в розмірі 1 646 920 грн.) за
заниженою балансовою вартістю
корпоративних прав та основних фондів
позивачем не застосовувались.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_7 є
родичем засновника ПП «Екстрейд Софт»
ОСОБА_6, що мешкає з ним за однією
адресою: АДРЕСА_1, тобто вони є
пов'язаними особами з ПП «Екстрейд
Софт».

Також встановлено, що у травні 2011 року
було укладено договір купівлі-продажу
частки у статутному капіталі ТОВ
«Приват-Петрол» б/н від 17.05.2011, згідно з
яким ПП «Екстрейд Софт» (Продавець)
здійснено продаж корпоративних прав у
розмірі 1 646 920 грн. - ПП «Приват-Продукт»
(Покупець). Продаж частки вчинено за 2 000
грн., які покупець зобов'язується
сплатити продавцю протягом двох
місяців з моменту підписання даного
договору.

Тобто, операції з купівлі-продажу
корпоративних прав відбулися між
пов'язаними особами.

Пунктом 135.1 ст. 135 Податкового кодексу
України визначено, що доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.2 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Згідно пункту 137.1 даного Кодексу
визначено, що дохід від реалізації
товарів визнається за датою переходу
покупцеві права власності на такий
товар.

Підпунктом 153.2.1 ст. 153 Податкового
кодексу України передбачено, що дохід,
отриманий платником податку від
продажу товарів (виконання робіт,
надання послуг) пов'язаним особам,
визначається відповідно до договірних
цін, але не менших від звичайних цін на
такі товари, роботи, послуги, що діяли
на дату такого продажу, у разі, якщо
договірна ціна на такі товари (роботи,
послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (роботи, послуги).

Згідно п.8 підрозділу 10 розділу XX
«Перехідні положення» Кодексу, у
випадках, визначених цим Кодексом, до
вступу в дію статті 39 цього Кодексу
застосовується пункт 1.20 статті 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Підпунктом 1.20.10 п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» визначено, що
донарахування податкових зобов'язань
платника податку податковим органом
внаслідок визначення звичайних цін
здійснюється за процедурою,
встановленою законом для нарахування
податкових зобов'язань за непрямими
методами, а для платників податку,
визнаних природними монополістами
згідно із законом, - також відповідно до
принципів регулювання цін,
встановлених таким законом.

Податковий орган має право застосувати
звичайні ціни для визначення бази
оподаткування у випадках, передбачених
законом, незалежно від виду
господарської операції, що
здійснюється платником цього податку,
або податкового статусу іншої сторони
такої операції.

Враховуючи викладене, судом першої
інстанції зроблено вірний висновок про
те, що договори купівлі-продажу частки
статутного капіталу ТОВ
«Приват-Петрол» відбувалися між
пов'язаними особами, в результаті чого
за даним епізодом підприємством було
занижено доходи на загальну суму 1 644 920
грн. та податкові зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 328
984 грн.

Окрім того, ПП «Екстрейд Софт» за ІІІ-IV
квартали 2010 року не подано розрахунок
комунального податку. При цьому, в ході
перевірки встановлено, що за вказаний
період на підприємстві обліковувався 1
працівник. З огляду на викладене, ДПІ у
Оболонському районі м. Києва зроблено
висновок щодо порушення ПП «Екстрейд
Софт» пп.5.1, 5.4 ст.5 рішення Київської
міської ради від 18.03.2004 № 81/1291 «Про
затвердження Положення про
комунальний податок у м. Києві» (надалі
- Положення № 81/1291), донараховано
комунальний податок за III-IV квартали 2010
року на суму 10,20 грн. (17 грн. х 1 х 10 % х 6) та
відповідно до п.123.1 ст.123 Податкового
кодексу України застосовано до
вказаного суб'єкта господарювання
штрафні санкції у розмірі 2,56 грн. (10,20
грн. х 25 %).

Розділом II Положення № 81/1291
передбачено, що платниками
комунального податку є юридичні особи -
підприємства і організації незалежно
від форм власності та відомчої
підпорядкованості, включаючи
підприємства з іноземними
інвестиціями, іноземні юридичні особи,
філії підприємств, які зареєстровані
на території міста Києва, крім
бюджетних установ, організацій,
планово-дотаційних та
сільськогосподарських підприємств.

Згідно розділу ІІІ Положення № 81/1291
ставка комунального податку становить
10 відсотків річного фонду оплати праці
працівників підприємств (організацій),
нарахованого виходячи з встановленого
чинним законодавством
неоподатковуваного мінімуму доходів
працівників.

Комунальний податок нараховується
підприємствами та організаціями
щомісячно в розмірі 10 відсотків від
фонду оплати праці працівників за
звітний період, нарахованого виходячи
з неоподатковуваного мінімуму доходів
працівників. Кількість працівників при
розрахунку податку визначається як
середньооблікова кількість штатних
працівників (п.5.1 p.V Положення № 81/1291).

Згідно п.5.2 p.V Положення № 81/1291
комунальний податок сплачується
підприємствами та організаціями
щомісячно до 20 числа авансовими
внесками за перший та другий місяці
кварталу. Сума податку в повному обсязі
сплачується протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем межового терміну для
подання розрахунку сплати податку.

Таким чином, донарахування
комунального податку та застосування
штрафних санкцій згідно з податковим
повідомленням-рішенням від 07.11.2011 №
також відповідає нормам чинного
законодавства.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що у відповідача були
наявні підстави для нарахування ПП
«Екстрейд Софт» податкових зобов'язань
з податку на додану вартість, податку
на прибуток підприємств та
комунального податку, а також для
винесення податкових
повідомлень-рішень від 24.01.2012 № ,
№ , № , № та № .

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку про те, що судом апеляційної
інстанції помилково скасовано рішення
суду першої інстанції про відмову у
задоволенні позовних вимог, що
прийнято на підставі повного та
всебічного дослідження обставин
справи з дотриманням вимог
законодавства.

Згідно статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 210, 214, 215, 220, 223,
226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва Державної податкової
служби задовольнити.

2. Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22.11.2012 у справі № 2а-5003/12/2670
скасувати.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
28.05.2012 у справі № 2а-5003/12/2670 залишити в
силі.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна