Справа № 2а-1931/11
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа №
26119/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Макарика В.Я.

суддів
Большакової О.О..

Глушка
І.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Мукачівської міської ради на постанову
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 12 вересня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Мукачівської міської ради про виплату
щорічної разової допомоги як учаснику
бойових дій,-

В С Т А Н О В
И В:

23.08.2011 року позивач - ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до управління праці
та соціального захисту населення
виконкому Мукачівської міської ради, в
якому просить визнати неправомірними
дії відповідача по виплаті йому
грошової допомоги як учаснику бойових
дій; стягнути з відповідача на його
користь суму недоплаченої разової
щорічної грошової допомоги за 2011 р. як
учаснику бойових дій у розмірі 3360,00 грн.

Постановою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 12 вересня 2011 року позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Мукачівської міської ради
щодо нарахування ОСОБА_2 щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
2011 року в неповному об'ємі. Зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Мукачівської міської ради провести
нарахування та виплату ОСОБА_2 разової
грошової допомоги до 05 травня 2011 року, у
відповідності до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком, з
врахуванням виплаченої суми. В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку. У
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 12 вересня 2011 року та
провадження у справі закрити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що
управлінням праці та соціального
захисту населення виконкому
Мукачівської міської ради належним
чином і відповідно до вимог Закону
України про Державний бюджет України
на відповідні роки виконано свій
обов'язок перед позивачем з виплати
йому щорічної разової грошової
допомоги, як учаснику бойових дій.
Просить врахувати, що воно не є
головним розпорядником коштів для
виплати спірної допомоги і що виключно
законом про Державний бюджет України
визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, їх розмір
та цільове спрямування.

Суд апеляційної інстанції, у
відповідності до п.п. 1,2 ч.1 ст. 197 КАС
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування,

їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції відповідають нормам
матеріального та процесуального права
та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_2
є учасником бойових дій, що
підтверджується посвідченням та
відповідно до вимог ст. 12 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" (далі -
Закон № 3551-XII) щорічно до 5 травня має
право на одержання грошової допомоги у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком, обов'язок щодо виплати якої, за
правилами ст. 17-1 цього ж Закону,
покладено на органи праці та
соціального захисту населення.

Як слідує із матеріалів справи, у 2011
році позивачу було виплачено разову
грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік в
розмірі 460,00 грн.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік" ст. 12 Закону № 3551-XII
викладено в новій редакції, відповідно
до якої як учаснику бойових дій щорічно
до 5 травня виплачується разова грошова
допомога у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
ст.12 Закону № 3551-XII, відповідно до якої
розмір грошової допомоги як учасникам
бойових дій має становити п'ять
мінімальних пенсій за віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Апеляційний суд зазначає, що у 2011 році
Закон України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
не зупинявся та не змінювався, тому
позивач має право на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня у відповідності до ст. 12 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту".

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору щодо виплати допомоги до 5
травня у 2011 році необхідно керуватися
Законом України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", а не постановою КМУ.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2011 рік для як учасників
бойових дій повинна становити п'ять
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, адміністративний суд
повинен визнати такі дії протиправними
і зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних
позивачу сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення чи
виплату їх конкретних розмірів.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, 196, ч.1 ст. 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Мукачівської міської ради
залишити без задоволення, а постанову
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 12 вересня 2011
року у справі № 2а-1931/11 - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.Я. Макарик

Судді
О.О.
Большакова

І.В. Глушко