Справа № 819/2185/14-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2185/14-a

"24" жовтня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання
Калиняк О.В.,

за участю представника позивача
Завацької І.М.,

представника відповідача Рожанської
І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
місті Тернополі до спільного
підприємства «Тернопільський завод
залізобетонних виробів і будівельних
конструкцій» про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду
України в місті Тернополі (далі - УПФУ в
місті Тернополі, позивач) звернулося до
суду з адміністративним позовом до
спільного підприємства
«Тернопільський завод залізобетонних
виробів і будівельних конструкцій»
(далі - СП «Тернопільський завод
залізобетонних виробів і будівельних
конструкцій», відповідач) про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, у
розмірі 3644,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
СП «Тернопільський завод
залізобетонних виробів і будівельних
конструкцій» працювала Вальчук Н.І.,
якій призначена пенсія за віком на
пільгових умовах. Відповідач
відповідно до пункту 2 розділу ХV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» зобов'язаний
проводити відшкодовування Пенсійному
фонду України сум фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
відповідно до пунктів «б» - «з» частини
першої статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», по пенсіонерці
Вальчук Н.І.

Відповідач не в повному обсязі
проводив відшкодування Пенсійному
фонду витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій, у зв'язку з чим
виникла заборгованість за період з
01.04.2014 року по 01.08.2014 року у розмірі 3644,14
грн., яку позивач просить стягнути з СП
«Тернопільський завод залізобетонних
виробів і будівельних конструкцій».

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав, наведених в адміністративному
позові, просить позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
пояснила, що Вальчук Н.І., сума пенсії по
якій включена до розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
досягла 55 річного віку 13.01.2013 року, а
тому у спірному випадку підприємство
не зобов'язане відшкодовувати
Пенсійному фонду суми фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.
Представник відповідача просила
відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
письмові докази, приходить до висновку,
що в задоволенні адміністративного
позову слід відмовити повністю з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач СП
«Тернопільський завод залізобетонних
виробів і будівельних конструкцій»
зареєстрований як юридична особа, що
підтверджується копією витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
станом на 11.09.2014 року (а. с. 7-9).
Відповідач взятий на облік в УПФУ в
місті Тернополі платником страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

УПФУ в Збаразькому районі (за місцем
призначення пенсії) проведено та
направлено через УПФУ в місті
Тернополі (за місцезнаходженням
відповідача) СП «Тернопільський завод
залізобетонних виробів і будівельних
конструкцій» розрахунки фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», з
квітня 2014 року та з липня 2014 року по
пенсіонерці Вальчук Н.І., яка
перебувала у трудових відносинах з
відповідачем (а. с. 11-14).

Витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, СП
«Тернопільський завод залізобетонних
виробів і будівельних конструкцій» не
відшкодовані, в зв'язку з чим виникла
заборгованість по цих платежах. В даній
справі заявлена до стягнення
заборгованість СП «Тернопільський
завод залізобетонних виробів і
будівельних конструкцій» за квітень -
липень 2014 року по пенсіонерці Вальчук
Н.І. у розмірі 3644,14 грн., яка
підтверджується розрахунком суми
боргу УПФУ в місті Тернополі по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій по
СП «Тернопільський завод
залізобетонних виробів і будівельних
конструкцій» (а. с. 10).

До спірних правовідносин суд
застосовує наступні правові норми.

Пунктами «б» - «з» частини першої
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (з
наступними змінами та доповненнями)
визначено підстави та категорії
працівників, які мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи, на пільгових умовах. Зокрема, на
пільгових умовах мають право на пенсію
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до пункту 2 розділу ХV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 року
№1058-IV (з наступними змінами та
доповненнями) пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди зазначеним особам
пенсії призначаються за нормами цього
Закону в разі досягнення пенсійного
віку та наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» питання про
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених, зокрема,
відповідно до пунктів «б» - «з» частини
першої статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», було
врегульовано Законом України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26.06.1997 року № 400/97-ВР.

Отже, відповідно до пункту 2 розділу ХV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» відповідач як
платник збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування зобов'язаний в
порядку та розмірах, визначених
Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» відшкодовувати витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Відповідно до абзацу четвертого пункту
1 статті 2 цього ж Закону (в редакції, яка
діяла до 27.04.2013 року включно), для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які
є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що право на
пенсію за віком мають: чоловіки - після
досягнення 60 років; жінки - після
досягнення 55 років.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
добровільної сплати єдиного внеску» №
184-VІІ від 04.04.2013 року (який набрав
чинності з 28.04.2013 року) в абзаці
четвертому пункту 1 статті 2 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» слова і
цифри «статтею 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» замінено
словами і цифрами «статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 28.04.2013 року відповідно до
абзацу четвертого пункту першого
статті 2 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону, крім тих, які є платниками
фіксованого сільськогосподарського
податку, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (в редакції
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» №
3668-VІ від 08.07.2011 року, чинного з 01.10.2011
року) особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. До досягнення віку,
встановленого абзацом першим цієї
статті, право на пенсію за віком мають
жінки 1961 року народження і старші після
досягнення ними такого віку: 55 років -
які народилися до 30 вересня 1956 року
включно; 55 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1956 року по 31
березня 1957 року; 56 років - які
народилися з 1 квітня 1957 року по 30
вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1957 року по 31
березня 1958 року; 57 років - які
народилися з 1 квітня 1958 року по 30
вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1958 року по 31
березня 1959 року; 58 років - які
народилися з 1 квітня 1959 року по 30
вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1959 року по 31
березня 1960 року; 59 років - які
народилися з 1 квітня 1960 року по 30
вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1960 року по 31
березня 1961 року; 60 років - які
народилися з 1 квітня 1961 року по 31
грудня 1961 року.

Закон України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає порядок справляння та
використання збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
об'єктом оподаткування якого є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Враховуючи наведене, Закон України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» є спеціальним
законом, який регулює порядок
справляння збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, а тому
починаючи з 28.04.2013 року підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій,
до набуття відповідними особами права
на пенсію за віком відповідно до статті
26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Разом з тим, враховуючи
положення частини першої статті 58
Конституції України, на думку суду,
підприємства не повинні
відшкодовувати кошти на виплату і
доставку пільгових пенсій, якщо жінки
до 27.04.2013 року (включно) досягли віку,
встановленого статтею 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», тобто 55
років.

Як вбачається з матеріалів справи,
працівник СП «Тернопільський завод
залізобетонних виробів і будівельних
конструкцій» Вальчук Н.І., щодо якої
відповідач має здійснювати
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», досягла пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
13.01.2013 року (а. с. 26, 35).

Таким чином, оскільки суд прийшов до
висновку, що до 27.04.2013 року (включно)
підприємство не повинно
відшкодовувати кошти на виплату та
доставку пенсій по колишніх
працівниках, які досягли на цей час 55
років, то у спірному випадку відповідач
не повинен проводити відшкодування
коштів на виплату та доставку пенсій по
Вальчук Н.І., яка досягла 55 років до
внесення змін до абзацу четвертого
пункту 1 статті 2 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування».

Враховуючи встановлені судом
обставини справи та наведенні
положення чинного законодавства, слід
прийти до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог про
стягнення з СП «Тернопільський завод
залізобетонних виробів і будівельних
конструкцій» заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову управління Пенсійного фонду
України в місті Тернополі до спільного
підприємства «Тернопільський завод
залізобетонних виробів і будівельних
конструкцій» про стягнення
заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі складена 28
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
Чепенюк О.В.

копія вірна:

Суддя
Чепенюк
О.В.