Справа № 2а-2088/10/0370
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2010-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2010 рокуСправа № 2а-2088/10/0370

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

при секретарі судового засідання
Лащуку О.Ю.,

за участю представника позивача
Шевчука Є.А.,

представників відповідача Лебідя Д.Д.,
Григи Н.І., Кравець Т.І.,

прокурора Рибака А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «МІВ» до Ягодинської
митниці про визнання нечинними та
скасування податкових повідомлень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «МІВ» (ТзОВ «МІВ»)
звернулося з адміністративним позовом
до Ягодинської митниці про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень форми «Р» від 20 травня 2010
року № 7, № 8, № 9.

Позовні вимоги обґрунтовує наступними
обставинами.

Оскаржувані податкові повідомлення
прийняті за результатами проведеної
Ягодинською митницею камеральної
перевірки стану дотримання
законодавства з питань митної справи
за період з лютого 2009 року по вересень
2009 року. За результатами перевірки
складено акт № к/005/205000000/33661176 від 30
квітня 2010 року, яким встановлено
неправильне декларування товарів, а
саме: декларування таких товарів як
теплові насоси, газові котли,
неелектричні накопичувальні
водонагрівачі, їх частини як елементи у
складі іншого товару, і як наслідок
неправильне визначення коду товарів
згідно з Українською класифікацією
товарів зовнішньоекономічної
діяльності (УКТЗЕД). Митним органом
визначено код за УКТЗЕД на кожен з
товарів: теплові насоси, газові котли,
неелектричні накопичувальні
водонагрівачі, частини виробів та
інших товарів і застосовано відповідні
ставки ввізного мита, перераховано
митну вартість товарів та донараховано
платежі, що сплачуються при імпорті
товарів. На підставі акту перевірки
Ягодинською митницею 20 травня 2010 року
прийняті податкові повідомлення форми
«Р», якими товариству визначено
податкові зобов'язання: № 7 - за
платежем «мито на товари, що ввозяться
на територію України суб'єктами
підприємницької діяльності» на суму 75
993 грн. 67 коп., № 8 - за платежем
«тимчасова цільова надбавка до ставок
ввізного мита на товари, що ввозяться
на територію України суб'єктами
підприємницької діяльності» на суму 63
402 грн. 68 коп., № 9 - за платежем «податок
на додану вартість з товарів, увезених
на територію України суб'єктами
підприємницької діяльності» на суму 218
847 грн. 43 коп. Позивач вказані рішення
оскаржив до Ягодинської митниці та
Державної митної служби України (ДМС
України), проте скарги залишені в
одному випадку без задоволення, в
іншому - без розгляду, а податкові
повідомлення без змін.

Позивач зазначає, що в період з лютого
2009 року по вересень 2009 року ним на
територію України ввозився товар -
теплові насоси, газові котли,
неелектричні накопичувальні
водонагрівачі, частини виробів та
інших товарів згідно з вантажними
митними деклараціями (ВМД) № 205030031/9/300154
від 02 лютого 2009 року, № 205030031/9/300257 від 17
лютого 2009 року, № 205030031/9/300363 від 04
березня 2009 року, № 205030031/9/300459 від 20
березня 2009 року № 205030031/9/300639 від 24
квітня 2009 року, № 205030031/9/300655 від 29
квітня 2009 року, № 205030034/9/000009 від
01 червня 2009 року, № 205030034/9/000323 від 20
липня 2009 року, № 205030034/9/000446 від 31 липня
2009 року, № 205030034/9/000754 від 07 вересня 2009
року. До митного контролю та оформлення
товарів позивачем подано необхідні
документи, зокрема, договір з
додатками, інвойси, специфікації.
Уповноваженими особами Ягодинської
митниці було здійснено митне
оформлення та відповідний митний
контроль за правильністю декларування
товарів із застосуванням вантажної
митної декларації, зокрема, погоджено
ТзОВ «МІВ» ввезення вказаних вище
товарів на територію України за кодами
УКТЗЕД, зазначеними товариством у ВМД.

Оскільки рішення митного органу щодо
класифікації товарів для митних цілей
є обов'язковим, то позивач самостійно
не міг змінити погоджені митницею коди
товару за УКТЗЕД при їх митному
оформленні. Чинне законодавство не
передбачає можливості і митному органу
змінювати класифікацію товарів за
кодами товарної номенклатури після
здійснення їх декларування та
закінчення митних процедур, а тому
Ягодинська митниця, погодившись з
кодом товару при прийнятті ВМД, в
подальшому позбавлена права
донараховувати за результатами
камеральної перевірки податкові
зобов'язання через помилки у
визначенні коду товару. За таких
обставин позивачу неправомірно
донараховані митні платежі та
застосовані штрафні санкції.

В письмових запереченнях проти позову
(а. с. 144-152) Ягодинська митниця вважає
свої дії щодо нарахування податкових
зобов'язань згідно податкових
повідомлень форми «Р» від 20 травня 2010
року № 7, № 8, № 9 правомірними та такими,
що ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, з наступних підстав.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу
України (МК України) передбачено
проведення митного контролю після
пропуску товарів і транспортних
засобів.

Пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначено, що митні органи є
контролюючими органами стосовно
акцизного збору та податку на додану
вартість (з урахуванням випадків, коли
законом обов'язок з їх стягнення або
контролю покладається на податкові
органи), ввізного та вивізного мита,
інших податків і зборів (обов'язкових
платежів), які відповідно до законів
справляються при ввезенні
(пересиланні) товарів і предметів на
митну територію України або вивезенні
(пересиланні) товарів і предметів з
митної території України.

На підставі наведених правових норм
Ягодинською митницею було проведено
камеральну перевірку ТзОВ «МІВ» щодо
правильності класифікації товару
згідно з УКТЗЕД та визначення його
митної вартості при митному
оформленні. За результатами перевірки
встановлено неправильне декларування
окремих товарів як складових елементів
іншого товару, а не окремої товарної
позиції, та неправильне віднесення
таких товарів до товарної
номенклатури, що призвело до заниження
ставки при оподаткуванні та заниження
митної вартості товарів.

Зокрема, при неодноразовому ввезенні
позивачем на територію України
теплових насосів останній декларував
їх в одних випадках як окремий товар, в
інших - як елемент (складова частина)
котла для центрального опалення. На
запит Ягодинської митниці виробник
такого товару ДП «Вайллант група
Україна» надав інформацію про те, що
газові котли не є складовою частиною
теплового насосу, експлуатуються
окремо; теплові насоси є окремим
опалювальним приладом як разом з
газовими, твердопаливними чи іншими
видами котлів, так і без них. А тому
відділом номенклатури та класифікації
визначено, що теплові насоси є
повноцінною системою опалення та не
можуть входити до комплектів, які
постачаються з котлами для
центрального опалення і повинні
класифікуватись згідно з УКТЗЕД за
кодом 841861900 (ставка ввізного мита - 5 %).

При перевірці декларування окремих
газових котлів моделі VКК ІNТ 2406/3-ЕНL, (240
кВт), потужністю 340 Вт було встановлено
їх декларування за кодом згідно з
УКТЗЕД (ставка ввізного мита - 0 %),
тоді як такий товар є котлом для
центрального опалення газовим, з
теплообмінником зі спецсплаву,
потужністю 240 кВТ та класифікуються
згідно з УКТЗЕД за кодом (ставка
ввізного мита - 10 %). При декларуванні
товарів - неелектричних
накопичувальних водонагрівачів, їх
частини встановлено їх декларування за
кодом згідно з УКТЗЕД (ставка
ввізного мита - 0 %), за яким
класифікуються теплообмінники, які
відповідно до пояснень до товарної
позиції 8419 є теплообмінними
пристроями, в яких гаряче середовище
(гарячий газ, пара чи гаряча рідина) та
холодне середовище рухаються
паралельно один одному зазвичай в
протилежних напрямках, розділені між
собою тонкими металевими стінками так,
що одне середовище охолоджується, а
інше нагрівається. Обладнання ж
ввезене позивачем призначене для
нагрівання води, а не для зміни
температури у рідинах або газах без
зміни їхнього стану, та повинно
класифікуватися згідно з УКТЗЕД за
кодом (ставка ввізного мита - 5 %).

При декларуванні товарів за кодом
згідно з УКТЗЕД (ставка ввізного
мита - 0 %) віднесено товар, який не можна
вважати частинами виробів, в даному
випадку частинами котлів, зокрема,
подовжувальна труба класифікується за
кодом (ставка ввізного мита - 0 %),
розширюючий бак - за кодом (ставка
ввізного мита - 5 %) чи 731029900 (ставка
ввізного мита - 5 %) залежно від об'єму
баку, кріпильні скоби - за кодом 0
(ставка ввізного мита - 0 %), датчик,
термостат - регулятори опалення - за
кодом (ставка ввізного мита - 0 %),
пульт дистанційного керування
отоплювальним контуром, термостат - за
кодом (ставка ввізного мита - 0 %),
рекуператор - за кодом (ставка
ввізного мита - 0 %), комплект для
підключення - за кодом (ставка
ввізного мита - 0 %), відрізок труби - за
кодом (ставка ввізного мита - 0 %),
фланець - за кодом (ставка
ввізного мита - 5 %), прижимний анкер - за
кодом (ставка ввізного мита - 5 %),
відвід - за кодом (ставка ввізного
мита - 0 %), монтажний комплект планок -
для вертикального виконання - за кодом
(ставка ввізного мита - 5 %), тен для
водонагрівачів - за кодом (ставка
ввізного мита - 10 %).

ТзОВ «МІВ» неправильно декларувало
також ввезений товар - меблі дерев'яні
офісні шафи для одягу за кодом УКТЗЕД
94990900 (ставка ввізного мита - 0 %), тоді як
цей товар підпадав під категорію за
кодом (ставка ввізного мита - 0 %) ,
миючі засоби та засоби для чищення за
кодом УКТЗЕД (ставка ввізного
мита - 6,5 %), тоді як такі засоби
класифікуються за кодом (ставка
ввізного мита - 6,5 %).

Неправильна класифікація
вищезазначених товарів згідно з УКТЗЕД
при їх митному оформленні має
наслідком зміни у ставках мита та є
підставою для перевірки рівня митної
вартості товарів та її коригування.
Ягодинською митницею були прийнятті
рішення про визначення митної вартості
товарів та здійснено розрахунок
податкових зобов'язань позивача по
кожній ВМД.

При цьому встановлено випадки
неправильного декларування товарів, а
саме: декларування на додаткових
аркушах форми МД-3 ВМД більше трьох
товарів, при дозволеному
законодавством заявленні у додаткових
аркушах форми МД-3 відомостей про три
товари; неправильне заповнення граф 33
та 47 ВМД, де вказується код товару та
проводиться розрахунок податків і
зборів, що підлягають сплаті. Такі
помилки Ягодинською митницею
визначено як методологічні, оскільки
стосуються заповнення вантажної
митної декларації (яка є податковою
декларацією в розмінні Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»), що
можуть бути виявлені камеральною
перевіркою.

За результатами камеральної перевірки
ТзОВ «МІВ» встановлено порушення
позивачем вимог статті 17 Закону
України «Про єдиний митний тариф» та
пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про
податок на додану вартість», вимог
пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
внесення змін до деяких законів
України з метою поліпшення стану
платіжного балансу України у зв'язку із
світовою фінансовою кризою» та
донараховано платежі, визначені в
оскаржуваних податкових
повідомленнях.

В судовому засіданні представник
позивача Шевчук Є.А. позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених у позовній заяві, просить
визнати нечинними та скасувати
податкові повідомлення Ягодинської
митниці форми «Р» від 20 травня 2010 року
№ 7, № 8, № 9.

Представники відповідача Лебідь Д.Д.,
Грига Н.І., Кравець Т.І. у судовому
засіданні позов не визнали, просили
відмовити в задоволенні позовних вимог
з підстав, викладених в запереченні на
позов.

Прокурор, який вступив у справу за
своєю ініціативою відповідно до
поданої заяви від 16 серпня 2010 року №
05-889 вих.10 (а.с.154), позов не визнав.
Вважає, що Ягодинською митницею
правомірно прийнятті податкові
повідомлення форми «Р» від 20 травня 2010
року № 7, № 8, № 9 про донарахування
позивачеві податкових зобов'язань за
платежами «мито на товари, що ввозяться
на територію України суб'єктами
підприємницької діяльності»,
«тимчасова цільова надбавка до ставок
ввізного мита на товари, що ввозяться
на територію України суб'єктами
підприємницької діяльності» та
«податок на додану вартість з товарів,
увезених на територію України
суб'єктами підприємницької
діяльності». Просив у позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача Шевчука Є.А., представників
відповідача Лебідя Д.Д., Григи Н.І.,
Кравець Т.І., прокурора Рибака А.І.,
дослідивши зібрані у справі докази,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню повністю з таких
підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «МІВ» 04
серпня 2005 року зареєстроване
виконавчим комітетом
Володимир-Волинської міської ради як
суб'єкт підприємницької діяльності.

Позивач здійснює зовнішньоекономічну
діяльність, в межах якої 03 березня 2008
року ним укладено з компанією «CАRТЕСК
ІNТЕRNАТІОNАL S.А.» контракт
купівлі-продажу товару згідно з
специфікаціями (а.с.172-173). Протягом 2009
року по даному контракту здійснювалась
поставка товарів торгівельної марки
«VAILLANT GmbH» (країна виробництва -
Німеччина ) - теплових насосів, газових
котлів, неелектричних накопичувальних
водонагрівачів та їх частин відповідно
до таких специфікацій: від 05 січня 2009
року № 3-08, № 4-09, № 7-09, № 8-09, від 17
березня 2009 року № 24-09, № 27-09, від 11
травня 2009 року № 34-09, від 11 липня 2009 року
№ 49-09, № 56-09, № 51-09 (а.с.154-187).

Товар ввозився на територію України за
ВМД № 205030031/9/300154 від 02 лютого 2009 року
(а.с.65-68), № 205030031/9/300257 від 17 лютого 2009
року (а.с.69-72), № 205030031/9/300363 від 04 березня
2009 року (а.с.73-77), № 205030031/9/300459 від 20
березня 2009 року (а.с.78-84), № 205030031/9/300639
від 24 квітня 2009 року (а.с.85-95), №
205030031/9/300655 від 29 квітня 2009 року (а. с.
96-103), № 205030034/9/000009 від 01 червня 2009 року
(а.с.104-111), № 205030034/9/000323 від 20 липня 2009
року (а.с.112-123), № 205030034/9/000446 від 31 липня
2009 року (а.с.124-133), № 205030034/9/000754 від 07
вересня 2009 року (а.с.134-139). У графі 31 ВМД
зазначались відомості про товар згідно
з описом товарів у специфікаціях, у
графі 33 ВМД визначався код товару за
класифікацією УКТЗЕД. Якщо опис одного
товару включав комплект з декількох
елементів, то у ВМД вказувався повний
опис товару з вказівкою всіх
комплектних частин, а код товару по
УКТЗЕД визначався по основному
найменуванню товару.

Наведені вище ВМД разом з комплектом
необхідних документів були подані
позивачем Ягодинській митниці для
митного оформлення товарів. Відповідач
прийняв та погодив класифікацію
товарів у ВМД за вказаною у них
товарною номенклатурою, а також
погодив рівень митної вартості таких
товарів. ТзОВ «МІВ» сплатило до бюджету
всі митні платежі при ввезені товару на
територію України.

Також судом встановлено, що 30 квітня 2010
року Ягодинською митницею було
проведенено камеральну перевірку
стану дотримання вимог законодавства
України з питань митної справи,
зокрема, щодо повноти нарахування та
сплати до бюджету мита та ПДВ при
митному оформленні товарів, які
переміщувались за описаними вище ВМД
за період з лютого 2009 року по вересень
2009 року, результати якої оформлені
актом №
к/0005/205000000/33661176 від 30 квітня 2010 року
(а.с.8-21). За результатами перевірки
виявлені факти неправильної
класифікації деяких видів товарів
через те, що ТзОВ «МІВ» декларувало
окремі товари як складові елементи
іншого товару, неправильно відносило
товари до відповідних угрупувань
УКТЗЕД, що призвело до невірного
застосування ставок мита при
оподаткуванні та неправильного
визначення митної вартості
задекларованих товарів.

В акті перевірки відповідачем наведено
класифікацію за кодами УКТЗЕД кожного
з елементів (складових частин)
комплектного товару, оскільки митний
орган вважав, що вони можуть
експлуатуватися окремо, незалежно від
основного приладу. Наприклад, тепловий
насос, який декларувався позивачем за
кодом УКТЗЕД (ставка ввізного
мита - 0 %) як елемент опалювального
котла, відповідачем віднесено до коду
за УКТЗЕД 841861900 (ставка ввізного мита - 5
%), як окремий прилад.

Неправильне визначення коду
комплектних товарів призвело до
заниження ставок мита та мало вплив на
визначення рівня митної вартості, а
тому відповідачем прийняті рішення про
визначення митної вартості товарів від
14 квітня 2010 року № 205000006/2010/000001/3, №
205000006/2010/000002/3, № 205000006/2010/000003/3, від 20
квітня 2010 року № 205000006/2010/000004/3, №
205000006/2010/000005/3, № 205000006/2010/000006/3, від 21
квітня 2010 року № 205000006/2010/000007/3, №
205000006/2010/000008/3, від 22 квітня 2010 року №
205000006/2010/000009/3, від 23 квітня 2010 року №
205000006/2010/0000010/3 (а.с.46 -58).

Перевіркою також встановлено і
відображено в акті неправильне
декларування кількості товарів на
аркушах МД-3 ВМД, що разом з порушеннями
щодо визначення коду товарів за УКТЗЕД
та визначенням їх митної вартості
призвело до заниження митних платежів.
Такі помилки в акті перевірки від 30
квітня 2010 року визначені як
методологічні.

На підставі акту камеральної перевірки
№ к/0005/205000000/33661176 від 30 квітня 2010 року
Ягодинською митницею 20 травня 2010 року
прийняті податкові повідомлення форми
«Р»: № 7 про визначення товариству з
обмеженою відповідальністю «МІВ»
податкового зобов'язання за платежем
«мито на товари, що ввозять на
територію України суб'єктами
підприємницької діяльності» на суму 75
993 грн. 67 коп. (в тому числі 72 374 грн. 92 коп.
основного платежу, 3 618 грн. 75 коп.
штрафних санкцій) (а.с.38), № 8 про
донарахування платежу «тимчасова
цільова надбавка до ставок ввізного
мита на товари, що ввозяться на
територію України суб'єктами
підприємницької діяльності» на суму 63
402 грн. 68 коп. (в тому числі 60 383 грн. 50
коп. основного платежу, 3 019 18 коп.
штрафних санкцій) (а.с.39), № 9 про
визначення зобов'язання за платежем
«податок на додану вартість з товарів,
увезених на територію України
суб'єктами підприємницької
діяльності» на суму 218 847 грн. 43 коп. (в
тому числі 208 426 грн. 12 коп. основного
платежу, 10 421 грн. 21 коп. штрафних
санкцій (а.с.40). Зазначені податкові
повідомлення позивач оскаржив до
Ягодинської митниці та ДМС України.
Рішеннями Ягодинської митниці від 17
червня 2010 року № 3/29-3551, № 3/29-3555, № 3/ 29-3552
скарги залишені без задоволення
(а.с.22-36), рішенням ДМС України від 30
червня 2010 року залишені скарги без
розгляду (а.с.37).

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті
1 МК України митні органи визначено як
спеціально уповноважені органи
виконавчої влади в галузі митної
справи, на які відповідно до цього
Кодексу та інших законів України
покладено безпосереднє здійснення
митної справи.

Статтями 70, 81 МК України передбачено, що
всі товари, що переміщуються через
митний кордон, підлягають митному
оформленню та декларуванню.
Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари і
транспортні засоби, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Відповідно до вимог статті 90 МК України
з дозволу митного органу відомості,
зазначені у митній декларації, можуть
бути змінені чи доповнені, а подана
митна декларація відкликана. Зміна,
доповнення чи відкликання можуть бути
здійснені лише до моменту прийняття
митним органом митної декларації до
митного оформлення. Зміна, доповнення
та відкликання митної декларації після
її прийняття митним органом до митного
оформлення не допускаються. Внесення
до митної декларації змін чи доповнень,
які мають істотне значення для
застосування процедур митного
контролю щодо товарів і транспортних
засобів або впливають на умови
оподаткування товарів чи застосування
до них заходів нетарифного
регулювання, здійснюється шляхом
подання митному органу нової митної
декларації, якщо це дозволяється
відповідно до цього Кодексу. Посадові
особи митних органів не мають права
заповнювати митну декларацію,
змінювати чи доповнювати відомості,
зазначені в митній декларації, за
винятком внесення до неї відомостей, що
належать до компетенції митних
органів.

З аналізу зазначених норм випливає, що
митний орган, який здійснює контроль за
митним оформленням та декларуванням
товарів, має перевірити подані
декларантами ВМД та вчинити інші
передбачені законодавством дії, в тому
числі перевірити правильність
визначення коду товарів за УКТЗЕД, їх
митної вартості тощо. Такі дії
контролюючий орган проводить до
завершення процедури митного контролю.
При цьому декларант позбавлений права
вносити будь-які зміни чи доповнення
під час митного оформлення.

Відповідно пунктів 16, 21, 23 розділу
«Митний контроль» Порядку здійснення
митного контролю й митного оформлення
товарів із застосуванням вантажної
митної декларації, затвердженого
наказом Державної митної служби
України № 314 від 20 квітня 2005 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 квітня 2005 року за
№ 439/10719, підрозділи митного
органу (ПМО) при проведенні митного
контролю здійснюють: перевірку
правильності класифікації та
кодування товарів; перевірку
правильності визначення митної
вартості товарів; перевірку
правильності нарахування податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
платежів (застосування пільг в
оподаткуванні, застосування векселів,
правильності заповнення граф 47 та B
ВМД).

Згідно з пунктом 32 розділу «Завершення
митного оформлення. Видача оформлених
документів декларанту» даного Порядку
завершення митного оформлення
здійснюється шляхом проставлення
згідно з Інструкцією про порядок
заповнення вантажної митної
декларації відбитка особистої
номерної печатки посадової особи ПМО,
яка завершила митне оформлення.

Надані до матеріалів справи ВМД №
205030031/9/300154 від 02 лютого 2009 року №
205030031/9/300257 від 17 лютого 2009 року, №
205030031/9/300363 від 04 березня 2009 року, №
205030031/9/300459 від 20 березня 2009 року, №
205030031/9/300639 від 24 квітня 2009 року, №
205030031/9/300655 від 29 квітня 2009 року, №
205030034/9/000009 від 01 червня 2009
року, № 205030034/9/000323 від 20 липня 2009 року, №
205030034/9/000446 від 31 липня 2009 року, №
205030034/9/000754 від 07 вересня 2009 року, щодо
яких проводилася камеральна перевірка,
мають відбитки особистих номерних
печаток посадових осіб Ягодинської
митниці про завершення митного
оформлення та контролю, тобто
контролюючий орган не виявив порушень
у декларуванні і кодуванні товарів та
не вносив будь-яких змін щодо
заявлених декларантом відомостей
(а.с.65-139).

Статтею 313 МК України визначено, що
митні органи класифікують товари,
тобто відносять товари до
класифікаційних групувань, зазначених
в УКТЗЕД. Рішення митних органів щодо
класифікації товарів для митних цілей
є обов'язковими для підприємств і
громадян.

Порядок прийняття таких рішень
регламентований Порядком роботи
відділу номенклатури та класифікації
товарів регіональної митниці, митниці,
відділу контролю митної вартості та
номенклатури регіональної митниці,
митниці при вирішенні питань
класифікації товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
затвердженим наказом Державної митної
служби України № 667 від 07 серпня 2007
року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 21 серпня 2007 року за №
968/14235. Пункт 5 розділу ІІ даного Порядку
визначає, що посадові особи ВНКТ (ВКМВН)
здійснюють класифікацію товарів за
запитами підрозділу митного
оформлення (ПМО) при вирішенні складних
і спірних питань класифікації товарів,
які виникають при здійсненні їх
митного контролю і не можуть бути
вирішені в ПМО. Вирішення питань
класифікації товарів здійснюється
посадовими особами ВНКТ (ВКМВН) згідно
із законодавством України на основі
поданих до митного контролю та митного
оформлення документів, які передаються
до ВНКТ (ВКМВН) разом із запитом.

Відповідно до пунктів 10-12 Порядку
рішення приймається ВНКТ (ВКМВН) на
підставі встановлених характеристик
товару, які є визначальними для
класифікації товару згідно з вимогами
УКТЗЕД. Форма Рішення наведена в
додатку 2 до цього Порядку. Рішення
підписується посадовою особою ВНКТ
(ВКМВН), яка його приймала, з
проставленням на ньому відбитка
номерного штампа «Правильність
класифікації перевірено» та
начальником ВНКТ (ВКМВН) або особою, що
його заміщує. Рішення доводиться до ПМО
і є обов'язковим для виконання при
митному оформленні товару. Якщо ВНКТ
(ВКМВН) приймається Рішення, яке не
відповідає інформації, заявленій
декларантом у митній декларації, то ця
митна декларація не може
використовуватися для митного
оформлення класифікованого товару.

З матеріалів справи та пояснень осіб,
які беруть участь у справі, суд
встановив, що при митному оформлені
товарів відповідач не звертався до
ВКМВН для визначення класифікації
товару згідно з УКТЗЕД. Будь-яких
рішень про визначення коду спірного
товару ВКМВН під час проведення
камеральної перевірки відповідачем
також до суду не подано, оскільки такі
не приймались. Тобто, ПМО під час
здійснення митного контролю погодився
з правильністю класифікації та
кодування товарів позивачем і не
звертався до ВНКТ (ВКМВН) із запитом про
класифікацію товарів.

Разом тим, аналіз норм Порядку роботи
відділу номенклатури та класифікації
товарів регіональної митниці, митниці,
відділу контролю митної вартості та
номенклатури регіональної митниці,
митниці при вирішенні питань
класифікації товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
затвердженого наказом Державної
митної служби України № 667 від 07 серпня
2007 року, дає підстави вважати, що
рішення про визначення коду товару
може бути прийнято лише під час митного
оформлення. А в подальшому може бути
скасоване за наявності підстав,
перелік яких є вичерпним і наведений у
цьому Порядку.

Крім того, суд зазначає, що проведення
камеральної перевірки визначено
підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», зокрема підпункт «в» даної
норми передбачає, що контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму податкового
зобов'язання платника податків у разі
якщо контролюючий орган внаслідок
проведення камеральної перевірки
виявляє арифметичні або методологічні
помилки у поданій платником податків
податковій декларації, які призвели до
заниження або завищення суми
податкового зобов'язання. Камеральною
вважається перевірка, яка проводиться
контролюючим органом виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях, без проведення
будь-яких інших видів перевірок
платника податків.

Пункт 1.11 статті 1 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначає податкову декларацію як
документ, що подається платником
податків до контролюючого органу у
строки, встановлені законодавством, на
підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податку,
збору (обов'язкового платежу).

Відповідно до абзацу третього пункту 2
Положення про вантажну митну
декларацію, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 754 від 09
червня 1997 року, вантажна митна
декларація - це письмова заява
встановленої форми, що подається
митному органу на паперовому носії або
як електронний документ (електронна
ВМД) і містить відомості про товари та
транспортні засоби, які переміщуються
через митний кордон України, митний
режим, у який вони заявляються, а також
іншу інформацію, необхідну для
здійснення митного контролю, митного
оформлення, митної статистики,
нарахування та сплати податків, зборів
та інших платежів.

Таким чином, суд приходить до
переконання, що вантажна митна
декларація та податкова декларація не
є тотожними поняттями і проведення
камеральної перевірки ВМД
законодавством не передбачено.

Згідно з пунктом 10.3 статті 10 Закону
України «Про податок на додану
вартість» платники податку, які
імпортують товари на митну територію
України, відповідають за дотримання
правил надання інформації для
розрахунку бази оподаткування (суми
податку, належного до сплати) митними
органами.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» якщо згідно з
нормами цього пункту сума податкового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, то платник
податків не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми в установленому цим Законом
порядку.

Отже, якщо митний орган, приймаючи
вантажні митні декларації та
пропускаючи товар на митну територію
України, погодився з кодом товарної
номенклатури, зазначеної імпортером та
позивачем у ВМД, то відповідно до
пункту 10.3 статті 10 Закону України «Про
податок на додану вартість» та
підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», відповідач не мав правових
підстав для прийняття податкових
повідомлень про нарахування
податкових зобов'язань у зв'язку з
помилковим визначенням коду товарної
номенклатури, зокрема, з посиланням на
результати камеральної перевірки та на
положення підпункту «в» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», дія
якого не поширюється на митні органи.

З урахуванням вимог чинного
законодавства України та наявних у
справі доказів, суд приходить до
висновку про протиправність рішень
Ягодинської митниці, прийнятих у формі
податкових повідомлень форми «Р», від 20
травня 2010 року № 7, № 8, № 9 про
визначення ТзОВ «МІВ» податкових
зобов'язань за платежами «мито на
товари, що ввозяться на територію
України суб'єктами підприємницької
діяльності», тимчасова цільова
надбавка до ставок ввізного мита на
товари, що ввозяться на територію
України суб'єктами підприємницької
діяльності» та «податок на додану
вартість з товарів, увезених на
територію України суб'єктами
підприємницької діяльності», тому
позов підлягає задоволенню повністю.

Суд не приймає посилання відповідача
на те, що ним при проведенні
камеральної перевірки було виявлено
методологічну помилку, оскільки під
«методологічною помилкою» слід
розуміти помилку, допущену платником
податків при складанні ним декларації,
яка полягає у неправильному
застосуванні або незастосуванні
ставок оподаткування чи коефіцієнтів
при визначенні податкового
зобов'язання з того чи іншого податку,
збору (обов'язкового платежу), а не
невірне визначення коду товарної
номенклатури за УКТЗЕД.

Щодо пояснень відповідача про
декларування окремих товарів як
складових елементів іншого товару і як
наслідок неправильне визначення кодів
товарів за УКТЗЕД, визначення рівня
митної вартості та нарахування митних
платежів, то суд зазначає, що митний
орган зобов'язаний був здійснити
перевірку правильності класифікації
та кодування товарів, перевірку
правильності визначення митної
вартості товарів та перевірку
правильності нарахування податків,
зборів при прийнятті ВМД для
оформлення та здійснення митного
контролю і такі дії відповідач мав
вчинити до моменту завершення митного
оформлення та видачі оформлених
документів декларанту.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України) кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. Відповідно до частини 2
статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано належних та
допустимих доказів для підтвердження
правомірності оскаржуваних податкових
повідомлень.

Приймаючи рішення у даній справі, суд
виходить із повноважень, визначених
частиною другою статті 162 КАС України,
де передбачено, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про скасування
рішення, попередньо визнавши його
протиправним. Тому адміністративний
позов слід задовольнити шляхом
прийняття постанови про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень Ягодинської
митниці форми «Р» від 20 травня 2010 року
№ 7, № 8, № 9.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями
162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
статті 313 Митного кодексу України,
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», Закону України «Про податок
на додану вартість», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення Ягодинської
митниці форми «Р» від 20 травня 2010 року
№ 7 про визначення товариству з
обмеженою відповідальністю «МІВ»
податкового зобов'язання за платежем
«мито на товари, що ввозяться на
територію України суб'єктами
підприємницької діяльності» на суму 75
993 грн. 67 коп.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення Ягодинської
митниці форми «Р» від 20 травня 2010 року
№ 8 про визначення товариству з
обмеженою відповідальністю «МІВ»
податкового зобов'язання за платежем
«тимчасова цільова надбавка до ставок
ввізного мита на товари, що ввозяться
на територію України суб'єктами
підприємницької діяльності» на суму 63
402 грн. 68 коп.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення Ягодинської
митниці форми «Р» від 20 травня 2010 року
№ 9 про визначення товариству з
обмеженою відповідальністю «МІВ»
податкового зобов'язання за платежем
«податок на додану вартість з товарів,
увезених на територію України
суб'єктами підприємницької
діяльності» на суму 218 847 грн. 43 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена в повному обсязі 31 серпня 2010
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
М.А. Александрова