Справа № 524/6695/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р. Справа № 524/6695/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
19.08.2014р. по справі № 524/6695/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука Полтавської області
третя особа Профспілковий комітет
Виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернулась до
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області з
адміністративним позовом до
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука, в якому
просила суд: визнати неправомірними
дії відповідача в частині утримання за
період з 04.03.2008 року по 17.08.2011 року з її
заробітної плати профспілкових
внесків; зобов'язати відповідача
виплатити грошові кошти, які було
утримано в якості профспілкових
внесків із заробітної плати за період з
04.03.2008 року по 17.08.2011 року; зобов'язати
відповідача надати до суду звіт про
виконання судового рішення протягом
одного місяця від дати набрання
судовим рішенням законної сили.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 19.08.2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
позивач просить постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
19.08.2014 року скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити у
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів ч. 3 ст. 42 Закону України "Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності", п. п. 1.3, 4.3, Рекомендацій
щодо порядку сплати та обліку
членських профспілкових внесків,
затверджених постановою Президії ФПУ
від 21.09.2006 року за № П-6-15, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини викладені
в апеляційній скарзі.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивача - ОСОБА_1, 04.03.2008 року було
прийнято на роботу до виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
міста Кременчука на посаду спеціаліста
ІІ категорії по роботі з населенням за
місцем проживання. 17.08.2011 року ОСОБА_1
звільнилася із займаної посади.

05.03.2008 року Протоколом № 3 засідання
профспілкового комітету
Автозаводського райвиконкому згідно
заяви ОСОБА_1 поставлено на
профспілковий облік з відрахуванням
членських внесків через бухгалтерію.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з правомірності дій
відповідача щодо утримання із
заробітної плати позивача
профспілкових внесків.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Завданням адміністративного суду є
перевірка правомірності (легальності)
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень з огляду на чіткі
критерії, які зазначені у частині 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, передбаченим частиною 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України критеріям,
перевіряється судом з урахуванням
закріпленого статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципу законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 21 Закону України
"Про оплату праці", працівник має право
на оплату своєї праці відповідно до
актів законодавства і колективного
договору на підставі укладеного
трудового договору. Розмір заробітної
плати може бути нижчим за встановлений
трудовим договором та мінімальний
розмір заробітної плати у разі
невиконання норм виробітку,
виготовлення продукції, що виявилася
браком, та з інших, передбачених чинним
законодавством причин, які мали місце з
вини працівника. Забороняється
будь-яке зниження розмірів оплати
праці залежно від походження,
соціального і майнового стану, расової
та національної належності, статі,
мови, політичних поглядів, релігійних
переконань, членства у професійній
спілці чи іншому об'єднанні громадян,
роду і характеру занять, місця
проживання.

Згідно зі статтею 22 Закону України "Про
оплату праці", суб'єкти організації
оплати праці не мають права в
односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, що
погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами і колективними
договорами.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону
України "Про оплату праці",
забороняється будь-яким способом
обмежувати працівника вільно
розпоряджатися своєю заробітною
платою, крім випадків, передбачених
законодавством.

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про
оплату праці" передбачено, що при
кожній виплаті заробітної плати
власник або уповноважений ним орган
повинен повідомити працівника про такі
дані, що належать до періоду, за який
провадиться оплата праці: а) загальна
сума заробітної плати з розшифровкою
за видами виплат; б) розміри і підстави
утримань із заробітної плати; в) сума
заробітної плати, що належить до
виплати.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про
оплату праці" встановлено, що
відрахування із заробітної плати
можуть провадитись тільки у випадках,
передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України
"Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності", роботодавець
щомісячно і безоплатно утримує із
заробітної плати та перераховує на
рахунок профспілки членські
профспілкові внески працівників за
наявності письмових заяв працівників,
які є членами профспілки.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 7
Закону України "Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності",
членами профспілок можуть бути особи,
які працюють на підприємстві, в
установі або організації незалежно від
форм власності і ви дів господарювання,
у фізичної особи, яка використовує
найману працю, особи, які забезпечують
себе роботою самостійно, особи, які
навчаються в навчальному закладі.
Громадяни України вільно обирають
профспілку, до якої вони бажають
вступити. Підставою для вступу до
профспілки є заява громадянина
(працівника), подана в первинну
організацію профспілки.

Тобто, лише наявність письмової заяви
працівника підприємства (установи,
організації) є підставою для утримання
членських профспілкових внесків.

Колегія суддів зазначає, що доказів
подання ОСОБА_1 заяви про постановлення
її на профспілковий облік, а також
заяви про щомісячне утримання із
заробітної плати коштів в якості
членських профспілкових внесків,
матеріали справи не містять.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2014 року,
на виконання вимог ст. 11 КАС України,
було зобов'язано Виконавчий комітет
Автозаводської районної ради м.
Кременчука Полтавської області,
зокрема, надати власноручну заяву
ОСОБА_1 про постановлення її на
профспілковий облік і відрахування із
заробітної плати членських внесків,
однак відповідачем вимоги даної ухвали
в повному обсязі не виконано та
відповідної заяви позивача до суду не
надано.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відповідачем всупереч
вимогам частини 2 статті 71 КАС України
не доведено, що утримання ним як
роботодавцем, у період з 04.03.2008 року по
17.08.2011 року із заробітної плати
позивача членських профспілкових
внесків здійснювалось на підставі
письмової заяви позивача, як члена
профспілки, як це передбачено частиною
3 статті 42 Закону України "Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності".

Як вбачається з довідки Виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м. Кременчука Полтавської області від
21.10.2014 року, наданої відповідачем на
виконання ухвали Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07.10.2014 року, з позивача у період з
04.03.2008 року по 17.09.2011 року утримано
профспілкові внески у наступних
розмірах: 2008 рік - 174,41 грн., 2009 рік - 174,53
грн., 2010 рік - 101,39 грн., 2011 рік - 3,15 грн., на
підтвердження чого відповідачем
надано розрахункові листи ОСОБА_1 за
вказаний період. Також повідомлено, що
з липня 2010 року профспілкові внески не
утримувались у зв'язку із перебуванням
ОСОБА_1 в декретній відпустці.

Дослідивши долучені до матеріалів
справи розрахункові листи ОСОБА_1 за
період 04.03.2008 року по 17.09.2011 року
колегією суддів встановлено, що з
позивача за спірний період утримано
профспілкові внески у наступних
розмірах: 2008 рік - 174,41 грн., 2009 рік - 174,53
грн., 2010 рік - 117,90 грн., 2011 рік - 3,15 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають
задоволенню шляхом стягнення з
Виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області на користь
позивача частину заробітної плати,
утриманої на сплату профспілкових
внесків за період з 04.03.2008 року по 17.09.2011
року у загальному розмірі 469, 99 грн.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постанова
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
19.08.2014 року по справі № 524/6695/14-а не
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки прийнята судом
першої інстанції з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції через порушення ним норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до ухвалення
неправильного рішення, підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. п. 2, 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 19.08.2014р. по справі № 524/6695/14-а
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області щодо утримання із
заробітної плати ОСОБА_1 за період
04.03.2008 року профспілкових внесків.

Стягнути з Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука Полтавської області на
користь ОСОБА_1 частину заробітної
плати, утриманої на сплату
профспілкових внесків за період з
04.03.2008 року по 17.09.2011 року у загальному
розмірі 469, 99 грн.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.