Справа № 2а/107/150/13 (107/3312/13-а)
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/62072/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Ліпського Д.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Керч
Автономної Республіки Крим, третя
особа: АТ «Суднобудівний завод «Залів»
про призначення пенсії,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим від 21
травня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року,

встановив:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Керч
Автономної Республіки Крим (далі - УПФ)
про (з урахуванням уточнених позовних
вимог) визнання протиправним та
скасування рішення УПФ про призначення
пенсії від 28 березня 2013 року № 2168,
зобов'язання зарахувати в стаж роботи,
який дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком № 1,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10
«Про затвердження списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників, що
дають право на пільгове пенсійне
забезпечення», стажу роботи на посаді
«наждачник лиття», як обрубниці
зайнятої на обробці лиття наждаком або
вручну (код 11101000а-15379) на ВАТ
«Судобудівельний завод «Залів» з 1
квітня 1991 року по 1 лютого 1994 року.

Постановою Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим від 21
травня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12 листопада 2013 року, відмовлено в
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, посилаючись на
те, що за не проведення атестації
робочого місця відповідальним є
роботодавець і ця обставина не може
звужувати права громадян на соціальний
захист.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що у березні 2013
року ОСОБА_4 звернулася до УПФ із заявою
про призначення пенсії з пониженням
пенсійного віку на пільгових умовах за
Списком № 1.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ
«Про пенсійне забезпечення» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі - Закон № 1788-ХІІ),
право па пенсію за віком на пільгових
умовах мають працівники, зайняті
повний робочий день на роботах з
особливо шкідливими і особливо тяжкими
умовами праці - за Списком №1
виробництв, робіт, професій, посад, і
показників, затвердженим КМУ і за
результатами атестації робочих місць -
жінки по досягненню 45 років і при стажі
не менше 15 років, з них не менше 7 років 6
місяців на вище зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються з
зменшенням віку, жінкам - на 1 рік 4
місяці за кожен рік такої роботи.

Рішенням УПФ про призначення пенсії
від 28 березня 2013 року № 2168 позивачу
відмовлено у призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком
№ 1, у зв'язку із відсутністю
необхідного пільгового стажу за
Списком № 1 (3 роки 9 місяців).

Так, загальний стаж роботи ОСОБА_4 склав
30 років 4 місяця 28 днів, пільговий стаж
за Списком № 1 - 2 роки 4 місяці 24 дні.

Відповідно до копії трудової книжки,
позивач з 13 грудня 1978 року працювала на
заводі «Судобудівний завод «Залів»
учнем токаря. Наказом від 1 квітня 1991
року № 7 ОСОБА_4 переведено в механічний
цех №4 наждачником лиття, де вона
працювала до 1 лютого 1994 року. Згідно
даних особової картки, ОСОБА_4 була
переведена в цех № 4 наждачником лиття
за кодом професії 14862 (наждачники).

Наказом від 4 вересня 1991 року № 1393 АТ
«Судобудівний завод «Залів» була
створена комісія для проведення
атестації робочих місць.

Відповідно до пункту 3 постанови
Міністерства праці та соціальної
політики України від 18 листопаду 2005
року за № 383 «Про затвердження Порядку
застосування Списків № 1 та № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах» (далі - Порядок)
при визначенні права на пенсію за віком
на пільгових умовах застосовуються
Списки, що чинні на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати їх
винесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до 21
серпня 1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21 серпня 1992 року.

АТ «Судобудівний завод «Залів»
позивачу видано довідку від 26
листопада 2009 року № 87, за якою професія
«наждачника, зайнятого обробкою лиття
та зварних виробів абразивними
кругами» належить до Списку № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах.

27 травня 2011 року спеціалістами
Управління була проведена перевірка та
встановлено, що позивач дійсно
працювала на заводі «Залів» на посадах
та у періоди, вказані у трудовій книжці.
Однак, перелік професій та посад у
цехах заводу, якими встановлено
пільгове пенсійне забезпечення за
Списком № 1, не збігається з переліком
професій і посад за Списком № 1, так
як атестоване робоче місце
«наждачник, зайнятий обробкою лиття та
зварних виробів абразивними кругами і
пневматичним інструментом» відсутнє у
переліку професій і посад за Списком
№1.

Також, фахівцями Управління спільно з
фахівцями Управління праці та
соціального захисту населення була
проведена спільна перевірка
правильності застосування Списків № 1
та № 2 для пільгового стажу позивача в
ВАТ «Судобудівельний завод «Залів» за
періоди роботи позивача з 1 квітня 1991
року по 31 січня 1994 року, якою
встановлено, що довідка від 26 листопада
2009 року № 87 видана неправомірно і
підлягає скасуванню.

Після вказаної перевірки, листом АТ
«Суднобудівний завод «Залів» від 16
травня 2011 року довідка від 26 листопада
2009 року № 87 відкликана, оскільки
професія «наждачник лиття» в наказі
про атестацію робочих місць від 4
вересня 1991 року відсутня.

У січні 2013 року УПФ надіслано запит до
третьої особи про видачу довідки про
підтвердження трудового стажу ОСОБА_4
для призначення пенсії за період з 1
квітня 1991 року по 1 лютого 1994 в якості
«наждачник лиття», а також надання
завірених копій наказів про атестацію
робочих місць за вказаний період.

Листом від 19 лютого 2013 року АТ
«Суднобудівний завод «Залів»
повідомив про неможливість видачі
довідки через відсутність наказів, які
б підтверджували пільговий стаж роботи
ОСОБА_4

Виходячи з цього, суди попередніх
інстанції дійшли обґрунтованого
висновку, що враховуючи відсутність
встановлених чинним законодавством
підтверджуючих довідок та атестації
робочого місця відповідно до Порядку,
підстав для зарахування спірного
періоду роботи до пільгового стажу
немає.

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком та
розробленими на виконання постанови №
442 Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
(далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №
41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних
актів основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та
підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних
рекомендацій періодичність проведення
атестації робочих місць визначається
безпосередньо колективним договором
підприємства і проводиться не рідше
одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до
Порядку та Методичних рекомендацій
передбачає: установлення факторів і
причин виникнення несприятливих умов
праці; санітарно-гігієнічне
дослідження факторів виробничого
середовища, важкості й напруженості
трудового процесу на робочому місці;
комплексну оцінку факторів
виробничого середовища і характеру
праці на відповідність їхніх
характеристик стандартам безпеки
праці, будівельним та санітарним
нормам і правилам; установлення
ступеня шкідливості й небезпечності
праці та її характеру за гігієнічною
класифікацією; обґрунтування
віднесення робочого місця до категорії
зі шкідливими (особливо шкідливими),
важкими (особливо важкими) умовами
праці; визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах; складання переліку робочих
місць, виробництв, професій та посад із
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; аналіз реалізації
технічних і організаційних заходів,
спрямованих на оптимізацію рівня
гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку
відомості про результати атестації
робочих місць заносяться до картки
умов праці, форма якої затверджується
Мінпраці разом з Міністерством охорони
здоров'я України. Перелік робочих
місць, виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників, який складається за
результатами проведеної атестації
робочих місць, після погодження з
профспілковим комітетом
затверджується наказом по
підприємству, організації і
зберігається протягом 50 років. Витяги з
наказу додаються до трудової книжки
працівників, професії та посади яких
внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону №
1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти
висновку, що необхідними умовами для
виникнення у особи права на пенсійне
забезпечення на пільгових умовах
відповідно до пункту «а» статті 13
Закону № 1788-ХІІ є формальна
констатація факту перебування особи на
посаді або виконання нею робіт, що
містяться у списку № 1, а також
документальне підтвердження
зайнятості працівника за відповідною
професією за результатами атестації
умов праці, яке полягає у наявності
результатів атестації відповідного
робочого місця за умовами праці.
Документами, які підтверджують
результати атестації робочого місця за
умовами праці, можуть бути: карта умов
праці, наказ по підприємству про
затвердження переліку робочих місць,
виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; трудова книжка із записом
про витяг із зазначеного наказу або з
додатком такого витягу.

Враховуючи, що позивачем не надано
доказів атестації робочого місця де
вона працювала після 21 серпня 1992 року
(набрання чинності Порядком), зокрема
по 1 лютого 1994 року - наждачником лиття
на заводі «Залів», суди попередніх
інстанції дійшли обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновки судів
попередніх інстанцій.

Згідно зі статтею 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову постанову
Керченського міського суду Автономної
Республіки Крим від 21 травня 2013 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.