Справа № 826/10967/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В.,
Гром Л.М. Коток А.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва у справі за позовом ОСОБА_5
до Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві,
третя особа - Головне управління
Державної казначейської служби
України у місті Києві про визнання
незаконними дій та бездіяльності,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва із позовом до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві (далі ДПІ або відповідач),
третя особа - Головне управління
Державної казначейської служби
України у місті Києві (далі ГУ ДКСУ у м.
Києві), у якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність
відповідача, яка виражена у не наданні
позивачу податкової знижки по
результатам 2013 року з підстав, не
передбачених діючим законодавством;

2) визнати протиправним рішення
відповідача про відсутність підстав
для реалізації права на податкову
знижку для позивача по наслідкам 2013
року;

3) зобов'язати відповідача у
встановлені законодавством строки
підготувати висновок про повернення
сум надміру сплаченого податку з
доходів фізичної особи з Державного
бюджету України у розмірі 5 825 грн. 97 коп.
на користь позивача по наслідкам 2013
року та подати цей висновок для
виконання відповідному органу
Державної казначейської служби
України.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 вересня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови ДПІ посилається на те, що у
відповідача відсутні підстави для
нарахування податкової знижки на
частину процентів за користування
іпотечним кредитом.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання позивач та відповідач в
судове засідання не з'явились,
фіксування звукозаписувального засобу
при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12
червня 2014 року ОСОБА_5 поштою направив
до ДПІ податкову декларацію про доходи,
одержані з 1 січня по 31 грудня 2013 року,
додаток до декларації №6, довідку про
нараховану заробітну плату за період
2013 року, копії договору кредиту,
іпотечного договору, договору
купівлі-продажу, меморіальних ордерів,
паспорту та заяву, в якій просив
повернути йому з бюджету 5 825 грн. 97 коп.
від суми сплаченого податку з доходів
фізичних осіб у зв'язку із
застосуванням податкової знижки зі
сплати відсотків за іпотечним кредитом
та вчинити необхідні дії по визначенню
його податкової адреси: АДРЕСА_1.

За результатами розгляду звернення
позивача ДПІ листом №4919/Т/26-51-17-03-20 від 08
липня 2014 року повідомила про
відсутність підстав для нарахування та
повернення податкового кредиту по
процентах за іпотечним кредитом,
оскільки згідно наданих
підтверджуючих документів, зокрема
паспорту, встановлено, що ОСОБА_5
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4, а
не за адресою квартири, яка знаходиться
в іпотеці (АДРЕСА_1).

Позивач вважає протиправною
бездіяльність відповідача щодо не
надання права на податкову знижку за
результатами 2013 року, виходячи з того,
що законодавством не передбачено права
податкового органу відмовляти в
реалізації права на податкову знижку
тільки на тій підставі, що згідно даних
паспорта платник податку не
зареєстрований в основному місці
проживання, без врахування інших
обставин, що підтверджують фактичне
проживання за відповідною адресою.

Крім того, факт постійного проживання
ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1,
підтверджений у судовому порядку.

Відповідач у заперечені про позову
зазначив про відсутність підстав для
нарахування податкової знижки на
частину процентів за користування
іпотечним кредитом, оскільки позивач
повинен подавати податкову декларацію
за своєю податковою адресою, тобто за
місцем реєстрації згідно з паспортними
даними - ДПІ у Оболонському районі м.
Києва.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що подана
позивачем податкова декларація із
зазначенням суми, що підлягає
поверненню з бюджету, є умовою для
здійснення повернення надміру
сплаченої суми грошового зобов'язання
та підставою для підготовки
відповідачем висновку про повернення 5
825 грн. 97 коп. з відповідного бюджету та
подання його для виконання
відповідному органові Державної
казначейської служби України.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 45.1 статті 45
Податкового кодексу України платник
податків - фізична особа зобов'язаний
визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків -
фізичної особи визнається місце її
проживання, за яким вона береться на
облік як платник податків у
контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може
мати одночасно не більше однієї
податкової адреси.

Згідно із пунктів 49.1, 49.8 статті 49
Податкового кодексу України податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу. Під
час прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Відповідно до пункту 3 розділу І
Інструкції щодо заповнення податкової
декларації про майновий стан і доходи,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України №1395 від 07 листопада
2011 року, фізична особа - платник податку
подає декларацію за звітний податковий
період в установлені Кодексом строки
до органу державної податкової служби
за своєю податковою адресою (місцем
проживання фізичної особи, за яким вона
береться на облік як платник податку в
органі державної податкової служби).

Наведені норми законодавства вказують,
що фізична особа - платник податку
подає податкову декларацію за звітний
період до контролюючого органу за
своєю податковою адресою; у свою чергу,
податкова адреса платника податків - це
місце його проживання, за яким він
береться на облік як платник податків у
контролюючому органі (місцем
проживання фізичної особи, за яким вона
береться на облік як платник податку в
органі державної податкової служби).

При цьому, податковою адресою платника
податків - фізичної особи є місце
проживання, яке не обов'язкового
збігається із місцем реєстрації,
зазначеним у паспорті.

Як встановлено у постановах Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 травня 2012 року в справі №2а-4191/12/2670 та
від 27 червня 2013 року в справі №826/7832/13-а,
які набрали законної сили, податковою
адресою ОСОБА_5 є: АДРЕСА_1.

Частина 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, за відсутності в
матеріалах справи доказів на
спростування обставин, встановлених у
постановах Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 травня 2012 року в справі №2а-4191/12/2670 та
від 27 червня 2013 року в справі №826/7832/13-а,
є доведеним той факт, що податковою
адресою ОСОБА_5 є АДРЕСА_1, тому позивач
повинен подавати податкову декларацію
за своєю податковою адресою саме до ДПІ
у Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м.
Києві, а остання зобов'язання прийняти
вказану податкову декларацію.

Відповідно до пунктів 166.1, 166.2 статті 162
Податкового кодексу України платник
податку має право на податкову знижку
за наслідками звітного податкового
року.

Підстави для нарахування податкової
знижки із зазначенням конкретних сум
відображаються платником податку у
річній податковій декларації, яка
подається по 31 грудня включно
наступного за звітним податкового
року.

До податкової знижки включаються
фактично здійснені протягом звітного
податкового року платником податку
витрати, підтверджені відповідними
платіжними та розрахунковими
документами, зокрема квитанціями,
фіскальними або товарними чеками,
прибутковими касовими ордерами,
копіями договорів, що ідентифікують
продавця товарів (робіт, послуг) і їх
покупця (отримувача). У зазначених
документах обов'язково повинно бути
відображено вартість таких товарів
(робіт, послуг) і строк їх продажу
(виконання, надання). Оригінали
зазначених у підпункті 166.2.1 цього
пункту документів не надсилаються
контролюючому органу, але підлягають
зберіганню платником податку протягом
строку давності, встановленого цим
Кодексом.

Підпункт 166.3.1 пункту 166.3 статті 166
Податкового кодексу України
передбачає, що платник податку має
право включити до податкової знижки у
зменшення оподатковуваного доходу
платника податку за наслідками
звітного податкового року, визначеного
з урахуванням положень пункту 164.6
статті 164 цього Кодексу, частину суми
процентів, сплачених таким платником
податку за користування іпотечним
житловим кредитом, що визначається
відповідно до статті 175 цього Кодексу.

Згідно із статтею 175 Податкового
кодексу України платник податку -
резидент має право включити до
податкової знижки частину суми
процентів за користування іпотечним
житловим кредитом, наданим
позичальнику в національній або
іноземній валютах, фактично сплачених
протягом звітного податкового року.

При сплаті процентів за іпотечним
житловим кредитом в іноземній валюті
сума платежів за такими процентами,
здійснених в іноземній валюті,
перераховується у гривні за офіційним
валютним (обмінним) курсом
Національного банку України, що діє на
день сплати таких процентів.

Таке право виникає в разі якщо за
рахунок іпотечного житлового кредиту
будується чи купується житловий
будинок (квартира, кімната), визначений
платником податку як основне місце
його проживання, зокрема згідно з
позначкою в паспорті про реєстрацію за
місцезнаходженням такого житла.

У разі якщо будинок (квартира, кімната)
купується за рахунок іпотечного
житлового кредиту, частина суми
процентів, що включається до
податкової знижки платника податку -
позичальника іпотечного житлового
кредиту, дорівнює добутку суми
процентів, фактично сплачених
платником податку протягом звітного
податкового року в рахунок його
погашення, і коефіцієнта, що враховує
мінімальну площу житла для визначення
податкової знижки, розрахованого
відповідно до пункту 175.3 цієї статті.

Коефіцієнт, що враховує мінімальну
площу житла для визначення податкової
знижки на суму процентів за іпотечним
житловим кредитом, обчислюється за
такою формулою:

К = МП / ФП,

де К - коефіцієнт;

МП - мінімальна загальна площа житла, що
дорівнює 100 квадратним метрам;

ФП - фактична загальна площа житла, що
будується (придбавається) платником
податку за рахунок іпотечного кредиту.

У разі якщо цей коефіцієнт більший ніж
одиниця, до податкової знижки
включається сума фактично сплачених
процентів за іпотечним кредитом без
застосування такого коефіцієнта.

Право на включення до податкової
знижки суми, розрахованої згідно з цією
статтею, надається платнику податку за
одним іпотечним кредитом протягом 10
послідовних календарних років
починаючи з року, в якому: об'єкт
житлової іпотеки придбавається;
збудований об'єкт житлової іпотеки
переходить у власність платника
податку та починає використовуватися
як основне місце проживання.

Отже, в даному випадку необхідними та
достатніми умовами для надання
позивачу податкової знижки на частину
суми процентів за користування
іпотечним житловим кредитом є:
фактична сплата ним протягом звітного
року частини суми процентів за
іпотечним житловим кредитом;
підтвердження відповідними платіжними
та розрахунковими документами;
придбання за рахунок такого іпотечного
житлового кредиту житла, визначеного
як основне місце проживання.

Матеріали справи підтверджують, що
згідно з договором кредиту від 26 травня
2006 року №44.05-537/1, іпотечним договором
від 26 травня 2006 року №44.02-702/1 та
договором купівлі-продажу квартири від
26 травня 2014 року, ОСОБА_5 на умовах
іпотечного житлового кредиту придбав
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 58 кв.
м., яка визначена ним як основне місце
проживання.

Таким чином, позивач має право на
податкову знижку за наслідками 2013 року
з частини суми процентів, сплачених ним
за користування іпотечним житловим
кредитом.

Відповідно до меморіальних ордерів,
копії яких містяться в матеріалах
справи, протягом 2013 року позивач
сплатив суми процентів за користування
іпотечним житловим кредитом всього у
розмірі 34 266 грн.90 коп.

При цьому, з урахуванням площі
придбаної квартири, встановлено, що
коефіцієнт, який враховує мінімальну
площу житла для визначення податкової
знижки, більший ніж одиниця (100/58=1,724), а
тому до податкової знижки позивач
правомірно включив суму фактично
сплачених процентів за іпотечним
кредитом без застосування такого
коефіцієнта.

У податковій декларації позивачем
визначено суму загального річного
оподатковуваного доходу у розмірі 204 367
грн. 99 коп., суму сплаченого податку на
рівні 37 815 грн. 73 коп., суму податку, на
яку зменшуються податкові зобов'язання
у зв'язку з використанням податкової
знижки у розмірі 5 825 грн. 97 коп., та суму,
що підлягає поверненню з бюджету у
зв'язку із застосування податкової
знижки - 5 825 грн. 97 коп.

Алгоритм визначення та розмір
задекларованої позивачем суми, що
підлягає поверненню з бюджету за
наслідками 2013 року у зв'язку із
застосування податкової знижки, на
рівні 5 825 грн. 97 коп. відповідачем не
заперечується.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43
Податкового кодексу України
обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення (крім повернення
надміру утриманих (сплачених) сум
податку з доходів фізичних осіб, які
розраховуються контролюючим органом
на підставі поданої платником податків
податкової декларації за звітний
календарний рік шляхом проведення
перерахунку за загальним річним
оподатковуваним доходом платника
податку) протягом 1095 днів від дня
виникнення помилково та/або надміру
сплаченої суми.

Як передбачає пункт 43.5 статті 43
Податкового кодексу України,
контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що подана позивачем
податкова декларація із зазначенням
суми, що підлягає поверненню з бюджету,
є умовою для здійснення повернення
надміру сплаченої суми грошового
зобов'язання та підставою для
підготовки відповідачем висновку про
повернення 5 825 грн. 97 коп. з
відповідного бюджету та подання його
для виконання відповідному органові
Державної казначейської служби
України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
нормами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.