Справа № 464/9429/14-а
Суддя: Шашуріна Г. О.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/9429/14-а
пр.№ 2-а/464/203/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2014 Сихівський районний суд м. Львова
в складі:

головуючого судді Шашуріної Г.О.,

при секретарі Жилі М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління ДАІ ГУ МВС України у
Львівській області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого послався на те, що
постановою інспектора ВДАІ з
обслуговування м. Червонограда
старшого лейтенанта міліції
Боровського П.М. від 06.09.2014 року серії
ВС1 № 112871 його було визнано винним у
порушенні вимог дорожнього знаку 3.1
«Рух заборонено» та скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та
накладено штраф у розмірі 255,00 грн.
Вважає дану постанову необґрунтованою
та такою, що не відповідає нормам КУпАП.
Вказував, що зазначений дорожній знак
встановлено з порушенням вимог п. 8.2
Правил дорожнього руху та п. 4.1. ДСТУ
3587-97 «Безпека дорожнього руху.
Автомобільні дороги, вулиці та
залізничні переїзди. Вимоги до
експлуатаційного стану». Крім того, дія
вказаного дорожнього знаку не
розповсюджувалась на керований ним
транспортний засіб, оскільки він
працює дільничним інспектором міліції
Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області, який розташований
в зоні дії даного дорожнього знаку. З
урахуванням наведеного, просив суд
скасувати постанову 06.09.2014 року серії
ВС1 № 112871 в справі про адміністративне
правопорушення про притягнення його до
адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав з підстав, зазначених у
заяві, просив вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
зазначив, що на момент складання
відносно позивача протоколу про
адміністративне правопорушення
останній визнавав свою вину у вчиненні
адміністративного правопорушення.
Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, з'ясувавши дійсні
обставини справи, дослідивши та
перевіривши докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення позову з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин, має право
звернутися до адміністративного суду з
адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами
права, позивач має право звернутись до
адміністративного суду з позовом лише
у разі, якщо він вважає, що рішенням,
дією чи бездіяльністю відповідача
(суб'єкта владних повноважень) порушено
його права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

06.09.2014 року інспектором ВДАІ з
обслуговування м. Червонограда старшим
лейтенантом міліції Боровським П.М. у
відношенні позивача було складено
протокол про адміністративне
правопорушення серії АБ2 № 968571 про те,
що позивач 06.09.2014 року о 14:25 год. керуючи
автомобілем НОМЕР_1 по вул. Зеленій у м.
Львові, порушив вимогу дорожнього
знаку 3.1 «Рух заборонено».

На підставі вказаного протоколу
інспектором ВДАІ з обслуговування м.
Червонограда старшим лейтенантом
міліції Боровським П.М. було винесено
постанову в справі про адміністративне
правопорушення серії ВС1 № 112871 від
06.09.2014 року, якою позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в сумі 255,00 грн.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є,
зокрема, своєчасне, всебічне, повне і
об'єктивне з'ясування обставин кожної
справи, вирішення її в точній
відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що 06.09.2014 року
позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по
вул. К.Левицького у м. Львові, близько
14:25 год. здійснив поворот ліворуч на
вул. Романчука, де в будинку № 18
знаходиться Личаківський РВ ЛМУ ГУ МВС
України у Львівській області.

Згідно з довідкою Личаківського РВ ЛМУ
ГУ МВС України у Львівській області від
15.09.2014 року № 70/11441 ОСОБА_1 станом на
15.09.2014 року перебуває на посаді
старшого дільничного інспектора
Винниківського міського відділення
міліції Личаківського РВ ЛМУ ГУ МВС
України у Львівській області, куди його
призначено з травня 2013 року.

Відповідно до положень розділу 33.3
Правил дорожнього ружу, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.10.2001 року № 1306, дорожнім знаком 3.1.
«Рух заборонено» забороняється рух
усіх транспортних засобів у випадках,
коли: початок пішохідної зони
позначено знаком 5.33; дорога та (або)
вулиця перебуває в аварійному стані і
непридатна для руху транспортних
засобів; у такому випадку обов'язково
додатково встановлюється знак 3.43.

Водночас, не поширюється дія знаку 3.1 на
транспортні засоби, що обслуговують
громадян чи належать громадянам, які
проживають або працюють у цій зоні, а
також на транспортні засоби, що
обслуговують підприємства, які
розташовані у позначеній зоні. У таких
випадках транспортні засоби повинні
в'їжджати до позначеної зони і
виїжджати з неї на найближчому
перехресті до місця призначення.

За наведених обставин, у відповідача не
було підстав для притягнення позивача
до адміністративної відповідальності
за порушення вимог дорожнього знаку 3.1,
оскільки його дія не поширюється на
транспортний засіб, керований
позивачем, з огляду на те, що останній
працює в установі, що розташована в
зоні дії даного знаку.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Нормами ст. 251 КУпАП визначено, що
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні
та інші обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи. Ці
дані встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Однак, відповідачем не надано жодних
доказів, які б спростовували доводи
позивача з приводу безпідставного
оформлення протоколу про
адміністративне правопорушення та
притягнення його до адміністративної
відповідальності.

Таким чином, всупереч наведених вище
норм відносно позивача було оформлено
протокол про адміністративне
правопорушення та справа про
адміністративне правопорушення була
розглянута без з'ясування всіх
обставин, що мають істотне значення, та
на ОСОБА_1 накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до Інструкції з діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС України,
затвердженої Наказом МВС України № 111
від 27.03.2009 року у своїй діяльності
працівники підрозділів ДПС керуються
Конституцією України, законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України,
нормативно-правовими актами
Міністерства внутрішніх справ України
та цією Інструкцією (п.2.2); працівник
підрозділу ДПС під час несення служби
зобов'язаний неухильно дотримуватися
законності та не допускати її порушень
(п. 6.25); у взаємовідносинах з учасниками
дорожнього руху працівникам
підрозділів ДПС забороняється
пред'являти безпідставні звинувачення
(п. 18.7).

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З урахуванням доводів позивача, та
того, що відповідачем не надано
доказів, які б спростовували доводи
позивача, суд дійшов висновку, що
позивачем не було вчинено
адміністративного правопорушення,
тому оскаржувана постанова є
незаконною і підлягає скасуванню з
наведених вище підстав.

При цьому, суд приходить до висновку
про необхідність відмови у задоволенні
позову в частині вимог про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
оскільки вказані вимоги суперечать
засадам адміністративного
судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
2, 6, 7, 17-19, 94, 158, 162, 163, 167, 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУ МВС
України у Львівській області про
скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення -
задовольнити частково.

Скасувати постанову від 06.09.2014 року
серії ВС1 № 112871 в справі про
адміністративне правопорушення про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя: