Справа № 872/13770/13
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2014 рокусправа № 808/5916/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічне акціонерне
товариство " Мелітопольський компресор
" на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року у справі № 808/5916/13-а за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
м.Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області до Публічне
акціонерне товариство "
Мелітопольський компресор " про
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій, -

в с т а н о в и В:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області звернулось
із адміністративним позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Мелітопольський компресор" в якому
позивач просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача плату,
що покриває фактичні витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
Списком № 2 за період березень-травень
2013 року у сумі 30 152,46 грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, публічне акціонерне
товариство "Мелітопольський компресор"
подало апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просило
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити. Апеляційна скарга
обгрунтована тим, що справу розглянуто
у відсутність представника
відповідача, що унеможливило
реалізацію відповідачем свої
процесуальних прав під час розгляду
справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що колишнім працівникам
відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
була призначена та виплачується пенсія
за віком на пільгових умовах за списком
№ 2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями протоколів про
призначення пенсій.

Фактичні витрати на виплату та
доставки пільгової пенсії, за березень-
травень 2013 року, склали 30 152,46 грн., що
підтверджується відповідними
розрахунками, які направлені на адресу
відповідача.

Статтею 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.1991р. визначено
категорії працівників, які мають право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
а також до 2000 року врегульовано порядок
внесення підприємствами та
організаціями плати до Пенсійного
фонду, що покривала витрати на виплату
і доставку пенсій, призначених у
відповідності до пп. "б"-"з" цієї статті
(ч.2 ст.13 Закону).

Законом України "Про внесення змін до
деяких законів України" від 17.02.2000р. №1461
частину 2 ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" було виключено
та одночасно цим же Законом доповнено
статті 2 та 4 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" пунктами, якими
встановлено обов'язок підприємств
відшкодовувати витрати ПФУ на виплату
та доставку пільгових пенсій,
призначених за пунктами "б"-"з" ст..13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення". А саме, Законом №1461
доповнено пункт 1 статті 2 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" абзацом
четвертим відповідно до якого об'єктом
оподаткування є також фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" ст..13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст..12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення". Також Законом
№1461 встановлено розмір збору з
зазначеного об'єкту оподаткування - 100
відсотків від об'єкта оподаткування,
визначеного абзацами третім і
четвертим пункту 1 статті 2 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" (ст..4
Закону).

Таким чином, відповідно до Закону
України "Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, повинні сплачувати збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у 100% розмірі від об'єкта
оподаткування, яким є фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених у відповідності до пп.
"б"-"з", ст.13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст.12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Розмір сум до відшкодування на
поточний рік витрат Пенсійного фонду
України на виплату і доставку пенсій
призначених на пільгових умовах
визначається у повідомленнях, які
формуються працівниками Пенсійного
фонду України, а підприємства щомісяця
до 25-го числа вносять до Пенсійного
фонду визначену у повідомленні місячну
суму фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах (п. п. 6.4, 6.8 п. 6
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
Пенсійного фонду № 21 -1 від 19.12.2003 р. зі
змінами та доповненнями (надалі
Інструкція).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
збір на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування платники збору сплачують
до Пенсійного фонду у порядку,
визначеному законодавством України.

Пунктом 2 Розділу ХV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком N 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком N 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом,
тобто, зберігається зазначений вище
порядок відшкодування.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтовано висновку про те, що
ВАТ "Мелітопольський компресор"
зобов'язане сплачувати збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у 100% розміру від об'єкта
оподаткування, яким є фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій.

Відповідно до п.6.4 Інструкції "Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України",
затвердженої постановою Правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003р.
№21-1, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16 січня 2004 року за
№64/8663, розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно із п. 6.5 Інструкції №21-1,
розрахунки складаються на підставі
відомостей відділів з призначення
пенсій органів Пенсійного фонду
України, які подаються згідно з
додатком 8 та додатком 8а до 1 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
прийняття рішення про призначення
нової пенсії.

Відповідно до п.6.8 Інструкції №21-1,
підприємства щомісячно до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Отже, отримавши розрахунки Фонду, про
що не заперечував відповідач,
підприємство було зобов'язаного
сплатити такі суми у строки, які
визначено п.6.8. Інструкції. При цьому,
чинне законодавство не зобов'язує
органи ПФУ направляти платникам
будь-які інші докази на підтвердження
фактичних витрат, ніж розрахунок, який
складено у спосіб, передбачений
Інструкцією №21-1.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції в достатньому
обсязі з'ясовано обставини справи та
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги доводи заявника апеляційної
скарги про порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
оскільки підставами для скасування
судового рішення можуть бути
обставини, які свідчать про порушення
судом норм процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи (п.4 ч.1 ст.202 КАС України). В
апеляційній скарзі відповідач не
зазначає в чому полягає
необґрунтованість висновків суду
першої інстанції, що могло б призвести
до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Мелітопольський компресор" залишити
без задоволення, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року у справі № 0870/5916/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили після
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку, передбаченому
ст..212 КАС України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов