Справа № 825/1786/14
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/1786/14
Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков В.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Першого заступника
директора Департаменту соціального
захисту населення Чернігівської
обласної державної адміністрації
Хілик О.М. про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом Першого заступника директора
Департаменту соціального захисту
населення Чернігівської обласної
державної адміністрації Хілик О.М. про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання надати статус потерпілого
від Чорнобильської катастрофи,
зобов'язання надати посвідчення
потерпілого від Чорнобильської
катастрофи.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до наказу начальника
Пересувної механізованої колони
Чернігівської облспоживспілки № 24 від
26 січня 1988 року та довідки Спільного
колективного будівельно-монтажного
підприємства Чернігівської
облспоживспілки № 30 від 16 квітня 1996
року ОСОБА_3 було командировано на
будівництво хлібозаводу в м. Славутич
на період з 01 лютого 1988 року по 20 грудня
1998 року.

Згідно довідки МСЕК № 116479 від 30 січня
1996 року, позивачу було встановлено ІІ
групу інвалідності безстроково,
причина інвалідності - загальне
захворювання.

У зв'язку з перебуванням в зоні аварії
на Чорнобильській АЕС, позивач
неодноразово звертався до
Департаменту соціального захисту
населення Чернігівської обласної
державної адміністрації щодо
визначення статусу особи, яка
потерпіла від Чорнобильської
катастрофи.

Листами від 13 грудня 2013 року № 10-11/12104,
від 11 лютого 2014 року № 10-11/1100, від 28
березня 2014 року № 10-11/2283, від 09 квітня 2013
року № 10-11/2605 позивачу було відмовлено
у наданні статусу потерпілого від
Чорнобильської катастрофи та видачі
відповідно посвідчення, у зв'язку з
відсутністю законних підстав.

Не погоджуючись з відмовою відповідача
у наданні статусу потерпілого від
Чорнобильської катастрофи та видачі
відповідного посвідчення, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 9 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII,
особами, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є: 1)
учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - громадяни, які
брали безпосередню участь у ліквідації
аварії та її наслідків; 2) потерпілі від
Чорнобильської катастрофи - громадяни,
включаючи дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

В силу ст. 11 вищевказаного Закону, до
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи належать: 1) евакуйовані із
зони відчуження (в тому числі особи, які
на момент евакуації перебували у стані
внутрішньоутробного розвитку після
досягнення ними повноліття), а також
відселені із зон безумовного
(обов'язкового) і гарантованого
добровільного відселення; 2) особи, які
постійно проживали на територіях зон
безумовного (обов'язкового) та
гарантованого добровільного
відселення на день аварії або прожили
за станом на 1 січня 1993 року на
території зони безумовного
(обов'язкового) відселення не менше
двох років, а на території зони
гарантованого добровільного
відселення - не менше трьох років, та
відселені або самостійно переселилися
з цих територій; 3) особи, які постійно
проживають або постійно працюють чи
постійно навчаються у зонах
безумовного (обов'язкового) та
гарантованого добровільного
відселення за умови, що вони за станом
на 1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали чи постійно навчалися у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення не менше двох років, а у зоні
гарантованого добровільного
відселення - не менше трьох років; 4)
особи, які постійно проживають або
постійно працюють чи постійно
навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали чи постійно навчалися у
цій зоні не менше чотирьох років; 5)
особи, які працювали з моменту аварії
до 1 липня 1986 року не менше 14
календарних днів або не менше трьох
місяців протягом 1986 - 1987 років за межами
зони відчуження на роботах з особливо
шкідливими умовами праці (за
радіаційним фактором), пов'язаними з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, що виконувалися за
урядовими завданнями. Перелік видів
робіт і місць, де виконувалися
зазначені роботи, встановлюється
Кабінетом Міністрів України; 6) особи,
які досягли повноліття, з числа
зазначених у статті 27 цього Закону, та
яким у дитячому віці встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
наслідками Чорнобильської катастрофи,
за умови проходження переогляду у
спеціалізованій медико-соціальній
експертній комісії відповідно до
частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
підставами для визначення статусу
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, які проживають або
працюють на забруднених територіях, є
довідка про період проживання, роботи
на цих територіях. Видача довідок про
період роботи (служби) по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, а також на територіях
радіоактивного забруднення, про
заробітну плату за цей період
здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.
Визначення рівнів забруднення, доз
опромінення, відновлення їх шляхом
розрахунку здійснюється Кабінетом
Міністрів України за поданням
відповідних державних органів та
обласних державних адміністрацій.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно наказу начальника Пересувної
механізованої колони Чернігівської
облспоживспілки № 24 від 26 січня 1988 року
та довідки Спільного колективного
будівельно-монтажного підприємства
Чернігівської облспоживспілки № 30 від
16 квітня 1996 року, ОСОБА_3 виконував
роботи по будівництву хлібозаводу в м.
Славутич на період з 01 лютого 1988 року по
20 грудня 1988 року.

Разом з тим, термін роботи ОСОБА_3 у м.
Славутич становить десять місяців, що
менше строку, встановленого статтею 11
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Так, місто Славутич, в якому позивач
працював, віднесене до зони посиленого
радіоекологічного контролю.

При цьому, судом встановлено, що на
даний час ОСОБА_3 проживає за межами
зони посиленого радіоекологічного
контролю.

Крім того, позивачем не надано
документи, які б підтверджували його
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, факт евакуації
із зони відчуження або проживання на
території радіоактивного забруднення,
що виключає право на статус
потерпілого від Чорнобильської
катастрофи, а також на отримання
посвідчення.

Таким чином, судом встановлено, що
позивач не відпрацював на радіоактивно
забрудненій території визначений
законодавством термін і на даний час не
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю.

Стосовно доводів позивача про
наявність підстав для віднесення його
до постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1,
колегія суддів зазначає наступне.

Як було зазначено вище, згідно п. 1 ч. 1
ст. 14 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, до категорії 1 відносяться
інваліди з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та потерпілих від Чорнобильської
катастрофи (статті 10, 11 і частина третя
статті 12 Закону), щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
наслідками Чорнобильської катастрофи,
хворі внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу.

В силу ст. 65 вищевказаного Закону,
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС та потерпілим
від Чорнобильської катастрофи
видаються посвідчення, виготовлені за
зразками, затвердженими Кабінетом
Міністрів України. Посвідчення
"Учасник ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий
від Чорнобильської катастрофи" є
документами, що підтверджують статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та надають
право користування пільгами,
встановленими цим Законом.

Так, однією з умов для видачі
посвідчення постраждалого категорії 1
є встановлення причинного зв'язку
інвалідності з наслідками
Чорнобильської катастрофи.

Згідно довідки Чернігівської
медико-соціальної експертної комісії
№ 116479, ОСОБА_3 30 січня 1996 року
встановлено другу групу інвалідності
безстроково, причина інвалідності -
загальне захворювання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
відсутній причинний зв'язок
інвалідності позивача з наслідками
Чорнобильської катастрофи.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав для надання позивачу статусу
потерпілого внаслідок Чорнобильської
катастрофи та видачі відповідного
посвідчення.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 22.10.2014
року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.