Справа № 2а-11856/11/2070
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/46745/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І., Шипуліної
Т.М.,розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18.06.2012

у справі № 2-а-11856/11/2070 (2а-11856/11/2070)

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 08.12.2011
відмовлено у задоволенні позовних
вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
(надалі - позивач, фізична
особа-підприємець ОСОБА_4.) до Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова (надалі - відповідач,
ДПІ у Московському районі м. Харкова)
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 31.07.2006 №
/2.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що контрагенти позивача - ТОВ
«Опт-Трейдінг», МПП «ЛугКонд», ПП
«Дельта-2002» на момент складання
податкових накладних не були
зареєстровані як платники ПДВ.
Свідоцтва платників ПДВ вказаних
підприємств скасовано на підставі
судових рішень, в яких визначено дату
анулювання свідоцтв таких платників.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.06.2012
скасовано рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення № /2 від
31.07.2006 в частині донарахування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість в сумі: за основним
платежем - 275 998,45 грн., за штрафними
санкціями - 137 999,23 грн. Прийнято нову
постанову, якою позовні вимоги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
задоволено частково: скасовано
податкове повідомлення-рішення №
/2 від 31.07.2006 в частині
донарахування податкових зобов'язань з
податку на додану вартість в сумі: за
основним платежем - 275 998,45 грн., за
штрафними санкціями - 137 999,23 грн., всього
на суму 413 997,68 грн. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального права, позивач звернувся
до Вищого адміністративного суду
України із касаційною скаргою, у якій
просить скасувати постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.06.2012 в
частині залишення без змін рішення
суду першої інстанції і задовольнити
позов в повному обсязі.

Відповідач не надав письмових
заперечень на касаційну скаргу, що не
перешкоджає її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

У зв'язку із відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, на підставі частини першою
статті 222 Кодексу адміністративного
судочинства України, вирішила
розглядати справу у порядку письмового
провадження.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що посадовими особами ДПІ
в Московському районі м. Харкова
проведено позапланову документальну
перевірку фінансово-господарської
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 з питань дотримання ним вимог
податкового законодавства за період з
01.04.2003 по 31.12.2005.

За результатами перевірки складено акт
від 03.04.2006 № 491/172/НОМЕР_1, на підставі
якого 31.07.2006 податковим органом
прийнято податкове
повідомлення-рішення № /2, яким
позивачеві визначено податкове
зобов'язання з ПДВ у розмірі 904 847,00 грн.
та застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 452 423,50 грн., усього на
суму 1 357 270,50 грн.

Переглянувши судове рішення суду
апеляційної інстанції у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7
Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» (надалі -
Закон України «Про податок на додану
вартість») в редакції, що була чинною на
момент виникнення спірних
правовідносин, податковий кредит -
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим законом. Датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Підставою для нарахування податкового
кредиту, згідно пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», є видана платником податку
на вимогу покупця податкова накладна
із заповненням всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пп. 7.2.1 п. 7.2 ст.
7 цього Закону.

Згідно пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 вказаного Закону
не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг); у
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до п. 9.2, 9.6 ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» будь-якій особі, яка
реєструється як платник податку на
додану вартість, присвоюється
індивідуальний податковий номер, який
використовується для справляння цього
податку; свідоцтво про реєстрацію діє
до дати його анулювання; зареєстрована
в якості платника податку особа
припиняє діяльність згідно з рішенням
про ліквідацію такого платника
податку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що під час проведення ДПІ
у Московському районі м. Харкова
вищезазначеної перевірки були
використані акти комплексних
документальних перевірок позивача №
997/17-141/490 від 28.12.2003 та № 115/17-241/157 від
03.03.2005.

Згідно вказаних актів перевірок,
підтверджено взаємовідносини позивача
з ТОВ «Опт-Трейдінг», МПП «ЛугКонд», ПП
«Дельта 2002».

Стосовно взаємовідносин позивача з
ТОВ «Опт-Трейдінг» у квітні, травні,
червні, липні, серпні 2003 року, суд
апеляційної інстанції встановив, що
податкові накладні ТОВ «Опт-Трейдінг»
були виписані у період з 16.04.2003 по 18.08.2003.

Рішенням місцевого суду Калінінського
р-ну м. Донецька від 31.10.2002 по справі №
2-4492/02, яке набуло законної сили 30.11.2002,
визнано недійсним Статут ТОВ
«Опт-Трейдінг», зареєстрований
виконавчим комітетом Донецької
міської ради 23.09.2002 № 04052844ю0080346, з
моменту державної реєстрації та
визнано недійсним свідоцтво платника
ПДВ, видане ТОВ «Опт-Трейдінг» ДПІ у
Калінінському районі м. Донецька за №
07588436 від 03.10.2002, з моменту видачі, тобто
з 03.10.2002.

Актом № 127/19-214-10 від 12.11.2002 ДПІ у
Калінінському районі м. Донецька з
03.10.2002 анульовано свідоцтво про
реєстрацію платника ПДВ № 07588436.

Зважаючи на те, що свідоцтво платника
ПДВ ТОВ «Опт-Трейдінг» було
анульовано рішенням суду, яке вступило
в законну силу до дати вчинення
господарської операції та виписки
податкових накладних, колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій правомірно дійшли висновку
про обґрунтованість проведених
позивачу донарахувань податку на
додану вартість щодо даного
контрагента. На час виписки позивачу
податкових накладних ТОВ
«Опт-Трейдінг» не було суб'єктом, якому
надано право складання податкових
накладних.

В ході перевірки також встановлено
взаємовідносини у жовтні 2003 року
позивача з МПП «ЛугКонд», м. Луганськ.
За результатами придбання продукції
контрагентом позивача були виписані у
жовтні 2003 року податкові накладні.

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 26.08.2004, яке набуло
законної сили 27.09.2004, визнано
недійсними установчі документи МПП
«ЛугКонд» з моменту реєстрації, тобто
з 01.12.1999, скасовано державну реєстрацію
МПП «ЛугКонд», визнано недійсною
реєстрацію МПП «ЛугКонд» як платника
ПДВ з дати внесення до Реєстру
платників ПДВ, реєстраційний № 37,
тобто з 13.08.2003.

Актом № 261 від 10.12.2004 ДПІ у
Артемівському районі м. Донецька з
13.08.2003 анульовано свідоцтво про
реєстрацію платника ПДВ № 17043039,
індивідуальний податковий номер
37, видане МПП «ЛугКонд» 13.08.2003.

У листопаді 2003 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 мав
взаємовідносини з ПП «Дельта 2002» щодо
придбання продукції, внаслідок чого
включив до податкового кредиту суми
ПДВ у розмірі 58 759,26 грн. згідно
податкової накладної № 333 від 06.11.2003.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 02.04.2004 у справі № 2-908/2003, яке
набуло законної сили 03.05.2004, визнано
недійсним статут ПП «Дельта 2002» від
05.09.2002, Свідоцтво про державну
реєстрацію платника ПДВ №36084118 від
12.03.2003 з моменту внесення до реєстру
платників ПДВ та первинні
бухгалтерські та інші
фінансово-господарські документи з
реквізитами ПП «Дельта 2002» за підписом
ОСОБА_5

Актом № 987 від 07.07.2004 ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва
анульовано свідоцтво про реєстрацію
платника ПДВ № 36068248 від 29.10.2002.

Згідно спеціального витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, ПП «Дельта
2002» значиться зареєстрованим.

Стосовно МПП «ЛугКонд» інформація в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
відсутня, оскільки інформація про
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, зареєстрованих до
01.07.2004 та не включених до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців,
отримувалась в органі виконавчої
влади, в якому проводилась державна
реєстрація.

Згідно рішення Артемівського
районного суду м. Луганська по справі
за позовом ДПІ Артемівського району м.
Луганська до ОСОБА_6 про визнання
недійсними установчих документів МПП
«ЛугКонд» встановлено, що останнє
значиться зареєстрованим з 06.08.2003 в
управління державної реєстрації і
міського реєстру Луганської міської
ради м. Луганську за № 25370169ю0043583.
Зважаючи на те, що зазначене судове
рішення набрало законної сили, то дана
обставина в силу ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказуванню не підлягає.

З урахуванням того, що на момент
укладення договорів та видачі
податкових накладних контрагенти
позивача (ПП «Дельта 2002» та МПП
«ЛугКонд») мали статус юридичної особи
та перебували на податковому обліку як
платники податку на додану вартість,
суд апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
визнання недійсними свідоцтв про
державну реєстрацію, статутів та
свідоцтв про реєстрацію платників
податку на додану вартість ПП «Дельта
2002» та МПП «ЛугКонд» з моменту їх
реєстрації та подальшого анулювання
свідоцтв платника податку на додану
вартість, не тягне за собою недійсність
усіх угод, укладених з моменту
державної реєстрації такої особи і до
моменту виключення її з державного
реєстру, та не позбавляє правового
значення виданих за такими
господарськими операціями податкових
накладних.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
погоджується із позицією суду
апеляційної інстанції щодо
неправильності висновків податкового
органу про безпідставність включення
позивачем сум ПДВ до податкового
кредиту по даних господарських
операціях. Відтак, наведене
підтверджує правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при винесенні постанови від 18.06.2012 та
скасуванні рішення суду першої
інстанції в частині нарахування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість по ПП «Дельта 2002» в
сумі 58 759,26 грн., по МПП «ЛугКонд» в сумі
217 239,19 грн. та штрафних санкцій на суму
137 999,23 грн., що доводами касаційної
скарги не спростовується.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 222, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.06.2012 у
справі № 2-а-11856/11/2070 (2а-11856/11/2070) залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:(підпис)А.М. Лосєв
Судді(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна