Справа № 814/1462/14
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2014-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

24 жовтня 2014 року
Справа № 814/1462/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Лісовської Н. В. за
участю секретаря судового засідання
Подберезкіної А.С. розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовомПрокурора міста Миколаєва,
Бузький бульвар, 15, м. Миколаїв, 54015

доМиколаївської міської ради, вул.
Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001

треті особиОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54030
ОСОБА_2, АДРЕСА_2 провизнання
протиправним та скасування п.4 розділу 1
рішення від 25.04.2014р. № 39/41,

за участю представників сторін:

від позивача: Ібрагімової А.О.,

від відповідача: не з'явився,

третя особа 1: ОСОБА_1,

третя особа 2: не з'явився,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду з позовом до
Миколаївської міської ради з вимогами
про визнання протиправними та
скасування п. 4 розділу 1 Рішення
Миколаївської міської ради № 39/41, яким
надано дозвіл ОСОБА_1 на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтованою площею
132 кв. м. із земель комунальної
власності з метою передачі земельної
ділянки в оренду для обслуговування
будівлі магазину та складу по АДРЕСА_3.

Ухвалами суду від 24.06.2014 року та 08.07.2014
року до участі у справі в якості третіх
осіб, які не заявляють самостійні
вимоги на предмет спору, залучено на
боці позивача - ОСОБА_2 (третя особа-2), на
боці відповідача - ОСОБА_1 (третя
особа-1).

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що при винесені
оскаржуваного рішення Відповідачем
порушений порядок виділення земельної
ділянки в оренду ОСОБА_1, оскільки
остання не має права власності на
нерухоме майно, що розташоване на
земельній ділянці, яку бажає взяти в
оренду, а має право (відповідно до
рішення судів) лише на будівельні
матеріали, що знаходяться на спірній
земельній ділянці у вигляді самочинно
збудованого магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» зі
складом (а це вже є рухомим майном).
Прокурор зазначив, що оскільки у ОСОБА_1
відсутнє справо власності саме на
нерухоме майно, то виділення земельної
ділянки в оренду повинно проходити по
іншій процедурі, а саме через земельні
торги. А відтак, винесене відповідачем
рішення є протиправним та належить
скасуванню.

Відповідач проти позову заперечує, з
підстав, викладених в письмових
запереченнях проти позову. Просить суд
відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи-1 (ОСОБА_1.),
також заперечує проти задоволення
позову, надав суду письмові
заперечення та пояснення під час
судового розгляду, де зазначив, що
оскільки Рішеннями судів різних
інстанцій проведений поділ майна між
подружжям, та саме на користь ОСОБА_1
передано самочинно збудований магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1» зі складом, яке й
фактично передано їй у користування.

Представник третьої особи-1 зазначає,
оскільки будівля має місце бути, та не
зважаючи на те, що вона не оформлена
юридично, це є об'єкт саме нерухомого
майна, а відтак, відповідачем цілком
правомірно обраний шлях передачі
земельної ділянки в оренду власникові
нерухомості, минаючи процедуру
земельних торгів. Просить суд в позові
відмовити.

Представник третьої особи-2 (ОСОБА_2.)
підтримує позовні вимоги прокурора,
надала пояснення , де зазначає, що
передача земельної ділянки в оренду
без проведення земельного конкурсу
можлива лише при умові наявності за
власником офіційно оформленого права
власності на нерухоме майно. А оскільки
93/100 будинку по АДРЕСА_3 по теперішній
час належить ОСОБА_2, а ОСОБА_1 має право
на будівельні матеріали, тобто рухоме
майно, Рішення виконавчого комітету
Миколаївської міської ради належить
скасувати.

Вислухав пояснення сторін, дослідив
матеріали, що містяться у справі, судом
встановлено:

З 2009 року по 2012 рік між подружжям ОСОБА_1
проходив розподіл майна в судовому
порядку. Відповідно до рішення
Апеляційного суду Миколаївської
області № 22ц-3235/11 від 20.12.2011 року (а.с.
16-18) ОСОБА_1 передано у власність
будівельні та оздоблювальні матеріали
та інше майно, які було використані
сторонами при самочинному споруджені
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» зі складом на
місці 93/100 часток житлового будинку з
магазином, розташованих в м. Миколаєві
по АДРЕСА_3.

Таким чином, станом на день звернення
14.05.2013 року, ОСОБА_1 до відповідача з
заявою (а.с. 11) про бажання отримати
земельну ділянку 132 м2 в оренду, за
адресою АДРЕСА_3, їй не належало жодних
об'єктів нерухомого майна,
зареєстрованого відповідно до чинного
законодавства. Водночас, слід
зауважити, що рішення Апеляційного
суду Миколаївської області 22ц-3235/11 від
20.12.2011 року встановлено, що "93/100 частки
житлового будинку з магазином по
АДРЕСА_3, який значився зареєстрованим
за ОСОБА_2 вже не існує в розумінні ст. 376
ЦК України".

Отже, виходячи з фактичних обставин
справи та фактів, встановлених
рішенням суду у справі № 22ц-3235/11 від
20.12.2011 року, які в силу положень ст. 72 КАС
України не потребують доказуванню,
станом на день винесення спірного
рішення Миколаївської міської ради на
земельній ділянці, що розташована по
вулиці АДРЕСА_3, відсутнє нерухоме
майно, зареєстроване відповідно до
чинного законодавства. Твердження
представника третьої особи-2 (ОСОБА_2.),
що ОСОБА_2 має на земельній ділянці
нерухоме майно у вигляді 93/100 частки
житлового будинку, є хибним.

Суд звертає увагу, що право власності
на нерухоме майно виникає у особи з
моменту її державної реєстрації (ст. 331
ЦК України).

Таким чином, виходячи з фактичних
обставин справи суд приходить
висновку, що виділення в оренду
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3,
виконкому Миколаївської міської ради
слід проводити відповідно до положень
ст. 135-139 Земельного кодексу України, а
саме шляхом проведення земельних
торгів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Тобто, суд здійснює захист
порушеного права.

Прокурор відповідно до ч. 2 ст. 60 КАС
України виступає у адміністративному
процесі позивачем в інтересах Держави,
оскільки орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні контрольні
функції, не має повноважень звертатися
до суду (у даному випадку це
Держсільгоспіцнспекція у
Миколаївській області).

Як вбачається з матеріалів справи, та
пояснюється показами свідка ОСОБА_5
(заступник начальнику відділу
Управління контролю за охороною земель
Держсільгоспіцнспекції у
Миколаївській області) за зверненням
прокурора області щодо правильності
виділення спірної земельної ділянки в
оренду ОСОБА_1 перевірка по суті
питання не проводилася, ніяких
порушень встановлено не було, оскільки
на той час Рішення про виділ спірної
земельної ділянки Миколаївською
Міською радою прийнято не було. Таким
чином, суд приходить висновку, що у
контролюючого органу
Держсільгоспіцнспекції у
Миколаївській області потреба у
зверненні до суду (при відсутності
втсновлених порушень) була відсутня.

В своєму позові прокурор просить суд
скасувати п. 4 Рішення виконкому
Миколаївської міської ради про надання
ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту
землеустрою.

В обґрунтування своєї позиції Прокурор
в судовому засіданні пояснив, що
оскаржуваним рішенням Місквиконком
фактично обрав невірний шлях передачі
земельної ділянки в оренду.

Частиною 3 ст. 123 Земельного кодексу
України передбачено, що відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень у місячний строк розглядає
клопотання і дає дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні. Підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 ЗК України
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
цього Кодексу.

Тільки після погодження проекту
землеустрою, орган місцевого
самоврядування приймає рішення про
надання земельної ділянки у
користування (ч. 6 ст. 123 ЗК України).

Виходячи з аналізу вище перелічених
правових норм, суд приходить висновку,
що відповідач про винесені
оскаржуваного рішення щодо надання
дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту
землеустрою не порушив права Держави
(земельна ділянка не вибула з
комунальної власності). А оскаржуване
рішення не потягне за собою жодних
юридичних наслідків, оскільки рішення
про виділ земельної ділянки ОСОБА_1 не
приймалось.

Шляхом подачі цього позову прокурор
обрав невірний шлях впливу на орган
місцевого самоврядування
(Миколаївську міську раду), маючи на
меті запобігання невірного
застосування відповідачем норм ЗК
України при виділенні спірної
земельної ділянки. Відповідно до ст. 20
Закону України «Про прокуратуру» При
виявленні порушень закону прокурор у
межах своєї компетенції має право:

1) вносити подання;

2) у встановленому законом порядку
ініціювати притягнення особи до
дисциплінарної, адміністративної
відповідальності, складати протокол
про адміністративне правопорушення та
починати досудове розслідування;

3) звертатися до суду в передбачених
законом випадках.

Тобто, прокурор наділений
повноваженнями вносити заходи
прокурорського реагування при
виявлені тих чи інших порушень
законодавства в діях органу місцевого
самоврядування.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить висновку, що подача позову
про скасування спірного рішення
Миколаївської міської ради щодо
надання дозволу на розробку проектної
документації є передчасним та фактично
має на меті недопущення у майбутньому
порушення Миколаївською міською радою
земельного законодавства. Але
відповідно до положень ст. 2 КАС України
суд захищає вже порушене право.

При оскарженні рішення суб'єкта
владних повноважень, відповідно до ч. 3
ст. 2 КАС України, суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

При винесені оскаржуваного рішення
Миколаївська міська рада діяла в межах
своїх повноважень та в спосіб,
визначений законом.

Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості (частина 1 статті 11 КАС).

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову Прокурора міста
Миколаєва - відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає чинності з моменту закінчення
десятиденного строку на апеляційне
оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
Адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя
Н. В. Лісовська