Справа № 674/1118/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 674/1118/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Кучерява А.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

23 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Дунаєвецького районного
суду Хмельницької області від 11
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Відділ державної виконавчої служби
Дунаєвецького районного управління
юстиції про визнання постанови
протиправною та скасування ,

В С Т А Н О В И В :

31.07.2014 року позивач - ОСОБА_2 звернувся
до Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Дунаєвецького районного управління
юстиції про визнання протиправною та
скасування постанови.

Дунаєвецький районний суд
Хмельницької області своєю постановою
від 11.09.2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Дунаєвецького
районного суду Хмельницької області
від 11.09.2014 року та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

16.10.2014 року на адресу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від відповідача - Відділу державної
виконавчої служби Дунаєвецького
районного управління юстиції надійшла
заява із запереченнями на апеляційну
скаргу, в якій відповідач просить
залишити без задоволення апеляційну
скаргу та розглянути справу без участі
державного виконавця.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Дунаєвецьким районним судом
Хмельницької області видано
виконавчий лист по справі 2-а-5354/11 та
зобов'язано Управління пенсійного
фонду України у Дунаєвецькому районі
провести перерахунок та виплату
державної пенсії. Виконавчий лист було
подано до відділу ДВС у Дунаєвецькому
районі Хмельницької області. Проте,
постановою від 14 липня 2014 року позивачу
було відмовлено у відкритті
виконавчого провадження із посиланням
на те, що боржник за виконавчим листом є
Управління ПФУ у Дунаєвецькому районі,
є державною установою, виконавчі
документи відносно яких виконує
управління казначейської служби у
Дунаєвецькому районі, що
підтверджується копією постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

28 липня 2014 року звернувся до управління
Державної казначейської служби
України у Дунаєвецькому районі
Хмельницької області із заявою
виконати виконавчий лист виданий
Дунаєвецьким райсудом 21.05.2014року.

Листом управління Державної
казначейської служби України у
Дунаєвецькому районі Хмельницької
області повернено виконавчий лист - без
виконання та повідомлено, що
відповідно до ст. 3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Вважаючи, що вказана постанова
винесена безпідставно та з порушенням
чинного законодавства позивач
звернувся до суду.

Приймаючи оскаржувану постанову суд
першої інстанції керуючись Законом
України "Про виконавче провадження" та
Законом України від "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
у зв'язку з тим , що зазначений
виконавчий документ не підпадає під
юрисдикцію виконання відділу
державної виконавчої служби
Дунаєвецького районного управління
юстиції.

Колегія суддів апеляційної інстанції
із зазначеними висновками суду першої
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України "Про виконавче
провадження".

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема,
виконавчі листи, що видаються судами.

Тобто виконання рішення суду покладено
безпосередньо на державну виконавчу
службу.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон
України від 05.06.2012 року № 4901-VI "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", згідно з вимогами
якого виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, покладається на
Державну казначейську службу України.

Відповідно до п.3 розділу ІІ "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
рішень судів" виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Частиною 1 ст. 2 даного Закону
встановлено, що держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган; державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство); юридична
особа, примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

З аналізу зазначеного можна зробити
висновок, що рішення виконавцем в яких
є органи державної казначейської
служби повинні містити вимоги, щодо
стягнення коштів з боржників які є
державними органами.

Згідно з матеріалами, а саме
виконавчим листом № 2-а-5254/11 виданим
21.05.2014 року, справи рішення суду яке
підлягає виконанню стосувалося
зобов'язання Управління пенсійного
фонду України у Дунаєвецькому районі
Хмельницької області вчинити певні
дії, а саме провести перерахунок та
виплату пенсії, тобто не містить
зобов'язання щодо стягнення будь-якої
суми, а отже повинно виконуватись
органами державної виконавчої служби.

Враховуючи зазначене вказаний
виконавчий документ підлягає
пред'явленню до виконання до органів
державної виконавчої служби.

Разом з тим колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, щодо того, що виконавчий
документ повинен бути пред'явлений до
Головного управління юстиції у
Хмельницькій області виходячи з
наступного.

Статтею 3 Закону України "Про державну
виконавчу службу" визначено структуру
організації органів державної
виконавчої служби.

Так, згідно із зазначеною статтею
органами державної виконавчої служби
є: Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
до складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях,
містах Києві та Севастополі, до
складу яких входять відділи
примусового виконання рішень; районні,
районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні
відділи державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції.

Статтею 21. Закону України "Про
виконавче провадження" визначено
підвідомчість виконавчих проваджень
відділам примусового виконання рішень.

А саме згідно ч.2 зазначеної статті, на
відділ примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головного
управління юстиції в області, містах
Києві та Севастополі покладається
виконання рішень, за якими: боржниками
є територіальні підрозділи
центральних органів виконавчої влади,
місцеві суди, міські, районні або
селищні ради чи районні державні
адміністрації та їх структурні
підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, інші територіальні
підрозділи органів державної влади
та їх посадові особи.

Відповідно до ст.1 Положення про
Пенсійний фонд України затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 липня 2014 р. № 280, Пенсійний фонд
України є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра соціальної політики, що
реалізує державну політику з питань
пенсійного забезпечення та ведення
обліку осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню.

Тобто, оскільки Управління пенсійного
фонду України в Дунаєвецькому районі є
органом виконавчої влади то виконавчий
документ стосовно нього підпадає під
юрисдикції примусового виконання
рішень управлінь державної виконавчої
служби головного управління юстиції
в області.

З урахуванням вищевикладених норм
чинного законодавства, що регулюють
спірні правовідносини сторін, та
встановлених обставин даної справи,
колегія суддів дійшла висновку про
безпідставність заявлених позивачем
вимог, які обґрунтовано залишені судом
першої інстанції без задоволення.

Апелянтом не надано достатніх доказів
в підтвердження доводів апеляційної
скарги, у зв'язку з чим остання
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваного рішення
правильно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку, та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для задоволення вимог
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Дунаєвецького
районного суду Хмельницької області
від 11 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.