Справа № 2а-5300/10/1770
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 р.
Справа № 21027/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання
- Корнієнко О. А.;

представника відповідача - Коритнюк В.
О.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в м.
Рівне на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
30 листопада 2010 року в справі за позовом
відкритого акціонерного товариства
«Рівненський радіотехнічний завод» до
Державної податкової інспекції в м.
Рівне про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

05 листопада 2010 року Рівненським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву
відкритого акціонерного товариства
«Рівненський радіотехнічний завод» до
Державної податкової інспекції в м.
Рівне про скасування податкових
повідомлень-рішень № /0 від 26
травня 2010 року, № /1 від 16 червня 2010
року, № /2 від 30 серпня 2010 року, №
/3 від 05 листопада 2010 року (з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог).

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що висновки податкового
органу зроблено на підставі
інформації, одержаної з джерел інших
ніж первинні документи, а саме на
основі аналізу баз даних Державної
податкової адміністрації України.
Окрім того, позивач зазначає, що
податковий інспектор під час
проведення перевірки позивача
неправомірно в односторонньому
порядку визнав договір купівлі-продажу
№ 04/04/08/11/2 від 04 квітня 2008 року,
укладений між ВАТ "Рівнерадіозавод" та
ТзОВ "Укрторгпостач груп ХХІ"
нікчемним.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 30
листопада 2010 року позов задоволено.
Постановлено податкові
повідомлення-рішення № /0 від 26
травня 2010 року, № /1 від 16 червня 2010
року, № /2 від 30 серпня 2010 року, №
/3 від 05 листопада 2010 року,
прийняті Державною податковою
інспекцією у м. Рівне визнати
протиправним та скасувати в повному
обсязі з моменту їх прийняття.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
висновки податкового органу про
нікчемність правочину між позивачем та
ТОВ "Укрторгпостач груп ХХІ" є
недоведеними, тому вони не можуть
слугувати підставою для донарахування
позивачу податкового зобов'язання.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - Державною
податковою інспекцією у м. Рівне,
подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що в ході перевірки
позивача встановлено, що ним в
порушення п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" включено до складу
податкового кредиту суму податку на
додану вартість, пов'язану з придбанням
товарів без подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку за липень 2008 року на суму 586666,67
грн.

Представник відповідача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить таку
задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
були повідомлені належним чином, а
тому, суд, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не знаходить підстав для її
задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що Державною податковою
інспекцією у м. Рівне проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
здійсненні взаєморозрахунків з ТзОВ
"Укрторгпостач груп ХХІ" за період з 01
січня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В ході перевірки встановлено порушення
платником податків п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" в результаті чого занижено
податку на додану вартість на загальну
суму 586666,67 грн., у тому числі за липень
2008 року на 583798,67 грн., за листопад 2008
року на суму 2868,00 грн., про що складено
акт перевірки за № 618/23-400/14314989 від 12
травня 2010 року.

На підставі вищевказаного акту
перевірки відповідачем винесено
податкові повідомлення-рішення за №
/0 від 26 травня 2010 року, № /1
від 17 червня 2010 року, № /2 від 30
серпня 2010 року, № /3 від 05
листопада 2010 року, якими позивачу
нараховано податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 880000,01
грн., в тому числі 586666,67 грн. за основним
платежем та 293333,34 грн. штрафних санкцій.

Вказані податкові
повідомлення-рішення платником
податків оскаржувалися в порядку
адміністративного оскарження,
відповідно до вимог Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" шляхом
подання первинної та повторної скарг
до Державної податкової інспекції у м.
Рівне, Державної податкової
адміністрації в Рівненській області,
Державної податкової адміністрації
України. Рішеннями зазначених органів
державної податкової служби податкові
повідомлення-рішення залишені без
змін, а скарги ВАТ "Рівнерадіозавод" -
без задоволення.

Згідно положень п. 1.7. ст. 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит
визначається як сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п. п. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 цього
Закону податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Частиною 2 вказаного Закону визначено
перелік обов'язкових реквізитів, які
повинні мати первинні та зведені
облікові документи.

Судом встановлено, що 04 квітня 2008 року
між позивачем та ТзОВ "Укрторгпостач
груп ХХІ" було укладено Договір №
04/04/08/11/2 купівлі-продажу, предметом
якого став наступний товар - комплексна
лінія по виготовленню та збірці
скутерів. Ціна товару відповідно до
специфікації до Договору складала
3520000,00 грн., в тому числі ПДВ 586666,67 грн.

Передача вказаного товару у власність
позивача підтверджується накладною за
№ 2807/3 від 28 липня 2008 року, скріпленою
підписом представника та печаткою
"Укрторгпостач груп ХХІ". Також
"Укрторгпостач груп ХХІ" надало
позивачу податкову накладну за № 2807/3
від 28 липня 2008 року, у якій визначено
ПДВ у сумі 586666,670 грн.

Комплексну лінію по виготовленню та
зборці скутерів позивачем було введено
в експлуатацію, що підтверджується
актом приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів від 25
грудня 2008 року.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

У відповідності до п. 2. 2 Договору,
оплата вартості комплексної лінії по
виготовленню та збірці скутерів
здійснювалась після реалізації
товарів виробництва покупця.

30 березня 2009 року між ВАТ
"Рівнерадіозавод" та ТОВ "Укрторгпостач
груп ХХІ" було підписано Додаткову
угоду № 1 до Договору в якій сторони за
Договором погодились викласти п. 2.2.
Договору у редакції, відповідно до якої
оплата вартості товару може
здійснюватись шляхом видачі векселя.

На виконання вказаного пункту 13 травня
2009 року позивачем для ТзОВ
"Укрторгпостач груп ХХІ" видано простий
вексель серії АА № 0309034, який засвідчує
зобовязання ВАТ "Рівнерадіозавод"
сплатити ТзОВ "Укрторгпостач груп ХХІ"
3520000,00 грн., строком платежу по
вказаному векселю визначено 13 травня
2014 року.

Таким чином, доводи відповідача про те,
що господарська операція не була
оприбуткована позивачем, а комплексну
лінію по виготовленню та збірці
скутерів позивачем не було введено в
експлуатацію для подальшого
використання в господарській
діяльності останнього не відповідають
фактичним обставинам справи.

Що ж стосується висновків податкового
органу, відображених у акті перевірки,
про нікчемність правочину укладеного
ВАТ "Рівнерадіозавод" ТзОВ
"Укрторгпостач груп ХХІ", то вони не
можуть братись судом до уваги з огляду
на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 228 ЦК України,
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

На обґрунтування відсутності у ТзОВ
"Укрторгпостач груп ХХІ" можливості
фактично здійснювати господарські
операції з урахуванням часу,
оперативності проведення операцій,
місцезнаходження майна, податковий
орган посилається у акті перевірки на
аналіз баз даних ДПА України, яким
встановлено, що вказане підприємство
має стан 10 "не встановлено за місцем
знаходження".

Відповідно до п. 4 ст. 91 ЦК України,
цивільна правоздатність юридичної
особи виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Проте, податковим органом ні в акті
перевірки, ні в ході судового засідання
не було надано достатніх обґрунтувань,
з яких суд міг би зробити висновок, що
ТзОВ "Укрторгпостач груп ХХІ"
перебувало у стані 10 - "не встановлено
за місцем знаходження". Також
податковим органом не надано жодних
доказів, які б засвідчували, що ТзОВ
"Укрторгпостач груп ХХІ" було
припиненим на моменту укладення
Договору з позивачем.

Окрім того, як вбачається з матеріалів
справи, на момент укладення Договору з
позивачем та видачі податкової
накладної, ТзОВ "Укрторгпостач груп
ХХІ" було зареєстроване як платник
податку на додану вартість.

Відповідно до п. 2.3.4 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства не допускається
відображення в акті перевірки
необґрунтованих даних, а також
суб'єктивних припущень перевіряючими,
які не мають підтверджених доказів, та
різного роду висновків щодо дій
посадових осіб суб'єкта господарювання
(наприклад, "приховування об'єкта
оподаткування", "розкрадання",
"привласнення", "описка" тощо).

Окрім того, згідно ч. 2 ст. 228 ЦК України,
правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним. В силу положень ч.
2 ст. 215 ЦК України, визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Проте, застосування приписів ч. 2 ст. 228
ЦК України можливе лише при
встановленні судом обґрунтованості
доводів податкового органу про
нікчемність такого господарського
зобов'язання.

Податковим органом у акті перевірки
зазначено про відсутність у ТзОВ
"Укрторгпостач груп ХХІ" наміру
створення правових наслідків при
укладенні правочину з позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦК України,
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином.
Таким чином, висновки податкового
органу про характер відносин між
позивачем та ТзОВ "Укрторгпостач груп
ХХІ" підпадають під визначення
фіктивного правочину.

В силу положень ч. 3 ст. 215 ЦК України,
фіктивний правочин є оспорюваним, а
отже визнається судом недійсним в силу
положень ч. 2 ст. 234 ЦК України.

Таким чином, з огляду на недоведеність
висновків податкового органу про
нікчемність правочину між позивачем та
ТзОВ "Укрторгпостач груп ХХІ", вони не
можуть слугувати підставою для
донарахування позивачу податкового
зобов'язання.

Відповідно до Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту,
поданої позивачем до податкового
органу 20 серпня 2008 року, ним включено до
податкового кредиту податку на додану
вартість у сумі 586666,670 грн. згідно
податкової накладної виданої
"Укрторгпостач груп ХХІ"

Згідно звітної податкової декларації
за липень 2008 року позивачем включено до
податкового кредиту за вказаний період
залишок від'ємного значення
попереднього податкового періоду у
сумі 2868,00 грн.

Отже, висновок податкового органу про
заниження ПДВ у липні 2008 року на суму
583798,00 грн. та у листопаді 2008 року на суму
2868,00 грн. не відповідає дійсним
обставинам справи.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в м. Рівне
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2010 року в справі № 2а-5300/10/1770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили, а у випадку коли,
відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС
України, складення ухвали в повному
обсязі відкладено - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 21
жовтня 2014 року.