Справа № 819/2148/14-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2148/14-a

"21" жовтня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до реєстраційної служби
Тернопільського міського управління
юстиції Тернопільської області про
визнання неправомірними дій,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
реєстраційної служби Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області (далі - РС
Тернопільського МУЮ, відповідач), у
якому просила:

- визнати неправомірними дії та
скасувати рішення РС Тернопільського
МУЮ щодо внесення до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (Єдиного
державного реєстру) запису про рішення
фізичної особи - підприємця про
припинення підприємницької діяльності
ОСОБА_1;

- зобов'язати державного
реєстратора РС Тернопільського МУЮ
внести до Єдиного державного реєстру
реєстраційний запис щодо реєстрації
ОСОБА_1 суб'єктом підприємницької
діяльності.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами.

03 вересня 2009 року позивач звернулась до
державного реєстратора з письмовою
заявою про припинення своєї
підприємницької діяльності, на
підставі якої проведено відповідну
реєстраційну дію щодо внесення рішення
фізичної особи - підприємця про
припинення підприємницької діяльності
до Єдиного державного реєстру. В
подальшому державний реєстратор та
позивачка протягом тривалого часу
жодних дій відповідно до Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» не вчиняли . А 13 серпня 2014
року позивачці стало відомо, що 21 липня
2014 року до Єдиного державного реєстру
відповідачем внесено запис про
проведення державної реєстрації
припинення її підприємницької
діяльності як фізичної особи -
підприємця.

ОСОБА_1 вважає такі дії щодо проведення
державної реєстрації припинення
фізичної особи - підприємця
протиправними, оскільки відповідачем
не дотримано положень Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»,
який визначає проходження двох етапів
державної реєстрації припинення, а
саме: 1) внесення до Єдиного державного
реєстру запису про рішення фізичної
особи - підприємця про припинення
підприємницької діяльності, 2) державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.
Останній етап передбачає вжиття
підприємцем ряду заходів, у тому числі
подання довідок про відсутність
заборгованості перед органами
державної податкової служби, органами
Пенсійного фонду України та
відповідних органів фондів
соціального страхування. Позивач
зазначає, що такі дії не вживала, крім
того, має заборгованість перед
органами державної податкової служби,
а тому у відповідача не було правових
підстав для внесення до Єдиного
державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

Позивач, представник позивача у судове
засідання не прибули, проте від
представника позивача надійшла до суду
заява від 17 жовтня 2014 року про розгляд
за відсутності позивача та
представника позивача.

Відповідач подав до суду письмове
заперечення проти позову, в якому
зазначив, що 03 вересня 2009 року
позивачкою було подано повний пакет
документів для проведення
реєстраційної дії щодо внесення до
Єдиного державного реєстру рішення
фізичної особи - підприємця про
припинення підприємницької
діяльності. Закон України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців»
передбачав, що припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця здійснюється в два
етапи: 1) внесення до Єдиного державного
реєстру запису про рішення фізичної
особи - підприємця про припинення
підприємницької діяльності, 2) державна
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
після виконання підприємцем всіх
процедур, визначених статтею 47 даного
Закону. Позивач даного порядку не
дотрималась.

В подальшому у зв'язку з набранням
чинності 08 липня 2014 року Законом
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів щодо спрощення
процедури державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичних осіб - підприємців за
заявницьким принципом» така двоетапна
процедура була скасована, а
Прикінцевими положеннями даного
Закону державного реєстратора
зобов'язано вчинити дії для внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем, якщо до
набрання чинності цим Законом від
фізичної особи - підприємця надійшла
заява про припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем, але не надійшла
реєстраційна картка на проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням, як
у спірному випадку. Відповідно до
наведених вимог Закону відповідачем
вжито заходи щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 Відповідач
вважає, що діяв правомірно та з підстав,
наведених у запереченні проти позову,
просив задоволенні позовних вимог
відмовити.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув повторно, хоча
відповідач належним чином
повідомлявся про дату, час і місце
судового розгляду, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, причини неприбуття до
суду не повідомив.

Згідно із частиною четвертою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів. Відповідно до
частини шостої статті 128 КАС України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта. Як передбачено частиною
першою статті 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, судовий розгляд даної
справи здійснено в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів, без фіксування
адміністративного процесу технічними
засобами.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову слід
задовольнити повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 05 лютого 1993 року
проведено державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, 02
вересня 2009 року відомості про фізичну
особу - підприємця внесені до Єдиного
державного реєстру на підставі
реєстраційної картки (форма № 15) про
включення відомостей про фізичну особу
- підприємця, заповненої та поданої
державному реєстратору позивачкою (а.
с. 22-23).

03 вересня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
державного реєстратора з заявою, в якій
повідомляла про прийняте нею рішення
про припинення своєї підприємницької
діяльності, та подала документ, що
підтверджує внесення плати за
публікацію повідомлення про прийняття
фізичною особою - підприємцем рішення
про припинення підприємницької
діяльності (а. с. 24). Відповідне
повідомлення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 надруковане у
спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації 15 вересня 2009 року. В
подальшому будь-яких документів для
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької
діяльності, передбачених статтею 47
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» (у редакції Закону,
чинного на момент виникнення спірних
правовідносин), позивачка державному
реєстратору не надала.

Також судом встановлено, що 21 липня 2014
року державним реєстратором відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців РС
Тернопільського МУЮ заповнено
реєстраційну картку на проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 за її
рішенням та внесено до Єдиного
державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1,
про що свідчить копія такої
реєстраційної картки та повідомлення
державного реєстратора про внесення
такого запису, довідка з Єдиного
державного реєстру (а. с. 9, 25-26).

При вирішенні справи суд до спірних
правовідносин застосовує наступні
правові норми.

Відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб, а
також фізичних осіб - підприємців,
регулює Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року
№ 755-IV (далі - Закон № 755-IV).

Статтею 46 даного Закону визначені
підстави, за яких проводиться державна
реєстрація припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця,
серед яких, передбачено прийняття
фізичною особою - підприємцем рішення
про припинення підприємницької
діяльності. Згідно з частиною третьої
статті 46 Закону № 755-IV фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Відповідно до статті 47 Закону № 755-IV (в
редакції, чинній у 2009 році) було
визначено наступний порядок державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
за її рішенням:

1) внесення до Єдиного державного
реєстру рішення фізичної особи
підприємця про припинення
підприємницької діяльності;

2) державна реєстрація припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

Так, для внесення до Єдиного державного
реєстру запису про рішення фізичної
особи - підприємця щодо припинення нею
підприємницької діяльності фізична
особа - підприємець або уповноважена
нею особа повинні подати державному
реєстратору (надіслати рекомендованим
листом з описом вкладення) такі
документи:

заяву про припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем;

документ, що підтверджує внесення
плати за публікацію повідомлення про
прийняття фізичною особою -
підприємцем рішення щодо припинення
підприємницької діяльності.

Для проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням фізична особа - підприємець
або уповноважена нею особа не раніше
двох місяців з дати публікації
повідомлення у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації
подає державному реєстратору особисто
(надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення) або через
уповноважену особу такі документи:

заповнену реєстраційну картку на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням;

свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця;

довідку відповідного органу
державної податкової служби про
відсутність заборгованості по
податках, зборах (обов'язкових
платежах);

довідку відповідного органу
Пенсійного фонду України про
відсутність заборгованості;

довідки відповідних органів
фондів соціального страхування про
відсутність заборгованості або про те,
що вона не перебувала на обліку.

Як встановлено судом, позивачка
виконала (пройшла) лише один етап для
проведення державної реєстрації
припинення її підприємницької
діяльності, звернувшись до державного
реєстратора з відповідною заявою про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця та
сплативши кошти за публікацію
повідомлення про прийняття такого
рішення. В подальшому дії, передбачені
статтею 47 Закону № 755-IV, не вчиняла.

Разом з тим, з 08 липня 2014 року
набрав чинності Закон України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо спрощення процедури
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичних
осіб - підприємців за заявницьким
принципом» від 13 травня 2014 року № 1258-VII,
яким внесені зміни до статті 47 Закону №
755-IV та скасовано наведену вище
двоетапну процедуру державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
за її рішенням.

Так, діюча редакція статті 47
Закону № 755-IV передбачає, що для
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням фізична особа - підприємець
або уповноважена нею особа подає
(надсилає) державному реєстратору
реєстраційну картку на проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням.
Державний реєстратор за відсутності
підстав для залишення реєстраційної
картки на проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем за її рішенням без
розгляду зобов'язаний не пізніше
наступного робочого дня з дати
надходження цього документа внести до
Єдиного державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем та в той
же день видати (надіслати поштовим
відправленням з описом вкладення) їй
повідомлення про внесення такого
запису.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
спрощення процедури державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичних осіб - підприємців
за заявницьким принципом» (чинного з 08
липня 2014 року), якщо до набрання
чинності цим Законом від фізичної
особи - підприємця надійшла заява про
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем, але не
надійшла реєстраційна картка на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням, то державний реєстратор
зобов'язаний не пізніше місяця з дня
набрання чинності цим Законом
заповнити реєстраційну картку на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням, внести до Єдиного державного
реєстру запис про проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем та видати (надіслати
поштовим відправленням з описом
вкладення) цій фізичній особі
повідомлення про внесення такого
запису.

Як встановлено судом, позивачка
до 08 липня 2014 року подала державному
реєстратору заяву про припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем, але не вчинила
інших дій, зокрема, не направила
реєстраційної картки на проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням, а
тому державний реєстратор відповідно
до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо спрощення процедури
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичних
осіб - підприємців за заявницьким
принципом» зобов'язаний був не пізніше
місяця з дня набрання чинності цим
Законом заповнити реєстраційну картку
на проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням, внести до Єдиного державного
реєстру запис про проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем та видати (надіслати
поштовим відправленням з описом
вкладення) цій фізичній особі
повідомлення про внесення такого
запису. Саме такі дії, в межах та на
підставі закону, обґрунтовано на
правомірно вчинив державний
реєстратор відділу державної
реєстрації юридичних та фізичних осіб -
підприємців РС Тернопільського МУЮ у
спірному випадку. Відтак, підстав для
визнання неправомірними дій та
скасування рішення РС Тернопільського
МУЮ щодо внесення до Єдиного
державного реєстру запису про рішення
фізичної особи - підприємця про
припинення підприємницької діяльності
ОСОБА_1 немає, позовні вимоги в цій
частині до задоволення не підлягають, а
також з наведених підстав не підлягає
до задоволення і похідна вимога про
зобов'язання державного реєстратора РС
Тернопільського МУЮ внести до Єдиного
державного реєстру реєстраційний
запис щодо реєстрації ОСОБА_1 суб'єктом
підприємницької діяльності.

При цьому, суд не бере до уваги
мотивацію позивача про наявність
заборгованості за ОСОБА_1, що
унеможливлювало проведення державної
реєстрації припинення її
підприємницької діяльності, оскільки
положення пункту 2 розділу ІІ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
спрощення процедури державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичних осіб - підприємців
за заявницьким принципом» не
передбачали встановлення та отримання
додаткових відомостей про підприємця,
в тому числі і наявність
заборгованості. Крім того, як
вбачається з наданої суду копії акту №
8412-20 від 22 вересня 2014 року про
проведення звірення розрахунків
платника з бюджетом, такий акт
складений Тернопільською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області щодо фізичної
особи ОСОБА_1, а не щодо фізичної особи -
підприємця. Крім того, такий акт не є
актом звірення розрахунків, оскільки
містить підпис лише однієї сторони -
інспектора органу ДПС. Також суд
критично оцінює доводи позивача про
наявність за ПП ОСОБА_1 податкового
боргу з посиланням на незасвідчену
копію довідки, долучену до позовної
заяви, так як копія знята таким чином,
щоб не читалась дата видачі довідки та
дата, станом на яку рахувався
податковий борг (оригінал на вимогу
суду згідно з ухвалою про відкриття
провадження в адміністративній справі
від 01 жовтня 2014 року не надано).

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Аналізуючи норми чинного
законодавства та оцінюючи досліджені в
судовому засіданні докази, суд
приходить до висновку, що РС
Тернопільського МУЮ як суб'єкт владних
повноважень, заперечуючи проти
адміністративного позову, довела
правомірність оскаржуваних дій та
рішення. Відтак, у задоволенні позовних
вимог слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до реєстраційної служби
Тернопільського міського управління
юстиції Тернопільської області про
визнання неправомірними дій,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя
Чепенюк О.В.

копія вірна:

Суддя
Чепенюк
О.В.