Справа № 820/13641/14
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 р.
№ 820/13641/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бідонька А.В,

при секретарі судового засідання -
Кульчій А.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Бондар Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 20.06.2014
року.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що податкове
повідомлення - рішення, прийняте
відповідачем за результатами
проведення перевірки слід скасувати,
оскільки акт перевірки, на підставі
якого було прийнято податкове
повідомлення - рішення, ґрунтується на
висновках, які суперечать діючому
законодавству України. Вважає, що
податкове повідомлення рішення №
від 20.06.2014 року є незаконним, та таким,
що винесено з явним порушенням норм
діючого законодавства України а тому
підлягає скасуванню.

Представник відповідача у судовому
засіданні та письмових запереченнях
наданих до суду проти позову
заперечував, зазначивши, що порушення,
встановлені в ході перевірки позивача,
зафіксовані належним чином в акті
перевірки, а оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийнято на
законних підставах та відповідає
чинному законодавству, у зв'язку з чим
просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судове
засідання прибув, просив
адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, проти позову
заперечував та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази у їх сукупності
встановив наступне.

Позивач - Фізична особа - підприємець
ОСОБА_3 зареєстрований Зміївською
районною державною адміністрацією, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію від 06.12.2000 р.

Судом встановлено, що фахівцями ДПІ у
Зміївському районі Харківської
області проведено документальну
невиїзну позапланову перевірку ФО-П
ОСОБА_3 з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
ТОВ «Анастасія» (код 32101049) за період з
01.12.2010р. по 31.12.2010 р.

Результати перевірки оформлені актом
№1041/17/НОМЕР_1 від 24.12.2013 року.

Згідно висновків вказаного акту
перевірки за твердженням перевіряючих
в діяльності ФО-П ОСОБА_3 встановлено
порушення:

- первинні документи по реалізації ПММ,
виписані ТОВ "Анастасія" є такими, що не
відповідають вимогам визначеним ст.1,
п.2 ст.3, ст.4, п.1 та п.2 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", п.2 "Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку";

- п.1.7, ст.1, п.3.1, ст.3, п.п.7.2.3, п.7.2, п.п.7.4.1,
п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість", ст.185, п.198.2,
198.3, п.198.1, п.198.6 ст.198, ст.201 Податкового
кодексу України, ФОП ОСОБА_3 по
взаємовідносинам з ТОВ "Анастасія" не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин за
перевіряємий період в зв"язку з чим,
завищено суму податкового кредиту з
ПДВ всього на суму 39569 грн., в т.ч. за
грудень 2010 р. в сумі 39569 грн., в
результаті чого ФОП ОСОБА_3 занижено
суму податку на додану вартість за
перевіряємий період на загальну суму
39569 грн., в т.ч. за грудень 2010 р. в сумі 39569
грн.

На підставі висновків Акту перевірки
№1041/17/НОМЕР_1 від 24.12.2013 року ДПІ у
Зміївському районі Харківської
області винесено податкове
повідомлення - рішення від 17 січня 2014р.
№ .

24.03.2014 р. ФО-П ОСОБА_3 в рамках
адміністративного оскарження
податкового зобов'язання у
відповідності ст.56 Податкового кодексу
України направлено до ДПС у
Харківській області скаргу про
перегляд податкового
повідомлення-рішення від 17 січня 2014р.
№, застосованого до ФО-П ОСОБА_3

Рішенням про результати розгляду
скарги Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
22.04.2014р. №2522/111/20-40-10-04-17 (отримане
позивачем 25.04.2014р.), скарга підприємця
частково задоволена: скасовано
податкове повідомлення-рішення від 17
січня 2014р. № в частині збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 9 892,25 грн.
(штрафні (фінансові) санкції), в іншій
частині зазначене рішення залишено без
змін.

На підставі зазначеного Рішення
Головного управління Міндоходів у
Харківській області відповідачем було
прийняте нове податкове повідомлення -
рішення № від 20.06.2014 року , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 49461,25 грн., у
тому числі за основним платежем - 39569,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 9 892,25 грн.

Як свідчать матеріали справи,
фактичною підставою для відображення в
акті порушення п.1.7, ст.1, п.3.1, ст.3, п.п.7.2.3,
п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", ст.185, п.198.2, 198.3, п.198.1, п.198.6
ст.198, ст.201 Податкового кодексу України
і винесення спірного податкового
повідомлення - рішення виявився
викладений в акті висновок відповідача
про те, що документально не
підтверджено реальність здійснення
позивачем господарських відносин з ТОВ
"Анастасія".

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних правових актів індивідуальної
дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що у січні 2010 р. між
ФО-П ОСОБА_3 та ТОВ «Анастасія» було
укладено договір купівлі-продажу №04/01
від 04.01.2010 р.

На виконання умов зазначеного Договору
ТОВ «Анастасія» поставило позивачу
паливно-мастильні матеріали (дизельне
паливо, бензин А-92 та А-80) на загальну
суму 237413,25 грн., у т.ч. ПДВ 39568,87 грн., що
підтверджується наявними у матеріалах
справи видатковими накладними: №1027
від 27.12.2010 р. та №1043 від 30.12.2010 р. та
податковими накладними №1004 від 27.12.2010
р. та №1021 від 30.12.2010 р..

Транспортування здійснювалось
власним автотранспортом позивача :
цистерна АЦ МАЗ 5334, 1983 р. випуску та
причіп цист. ПІД - 8.9 МАЗ 8925, 1987 р.
випуску, що підтверджується наявними у
матеріалах справи Свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_4 та НОМЕР_3 та
товарно-транспортними накладними №1027
від 27.12.2010 р. та №1043 від 30.12.2010 р.

Паливно-мастильні матеріали отримані
позивачем на підставі довіреності від
23.12.2010 р. №82 , що підтверджується
журналом реєстрації довіреностей.

Придбані паливно-мастильні матеріали
у ТОВ «Анастасія» занесені до Книги
витрат і доходів №249, зареєстрованої у
ДШ у Зміївському районі 07.09.2010 р.

Оплату за отримані
паливно-мастильні матеріали позивачем
було здійснено у повному обсязі
грошовими коштами за безготівковим
розрахунком у грудні 2010 р., відповідно
до наступних платіжних доручень : №37
від 01.12.2010 р. на суму 40 000,00 грн. №38 від
02.12.2010 р. на суму 7 700,00 грн. №39 від 03.12.2010
р. на суму 19 300,00 грн. №41 від 07.12.2010 р. на
суму 30 000,00 грн. №46 від 24.12.2010 р. на суму 29
900,00 грн.; №311 від 01.12.2010 р. на суму 22 900,00
грн. №313 від 06.12.2010 р. на суму 12 441,0 грн.
№314 від 09.12.2010 р. на суму 31 000,00 грн. №316
від 13.12.2010 р. на суму 40 500,00 грн.

На виконання умов договору, якість
продукції підтверджено сертифікатами
відповідності та паспортом №1545.

Придбання паливно-мастильних
матеріалів відповідає господарській
діяльності фізичної особи -підприємця,
зокрема - оптова та роздрібна торгівля
ПММ через мережу АЗС. Дизельне паливо
та бензин були придбані підприємцем
для ведення господарської діяльності,
зокрема, для подальшого продажу.

Подальший продаж паливно-мастильних
матеріалів, придбаних у ТОВ
«Анастасія» підтверджується даними
Книги витрат і доходів №249, укладеними
договорами із покупцями, а також
первинними документами (податковими та
видатковими накладними, довіреностями
на отримання товару).(а.с. 100-187)

Суми податку на додану вартість
включені позивачем до реєстрів виданих
податкових накладних та до складу
податкових зобов'язань податкових
декларацій з податку на додану
вартість за грудень 2010 р.,
січень-березень 2011 р.

Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону України
"Про податок на додану вартість" (тут і
наді норми Закону в редакції чинній на
момент виникнення правовідносин)
поставка товарів - це будь-які операції,
що здійснюються згідно з договорами
купівлі-продажу, міни, поставки та
іншими цивільно-правовими договорами,
які передбачають передачу прав
власності на такі товари за
компенсацію незалежно від строків її
надання, а також операції з безоплатної
поставки товарів (результатів робіт) та
операції з передачі майна орендодавцем
(лізингодавцем) на баланс орендаря
(лізингоотримувача) згідно з
договорами фінансової оренди (лізингу)
або поставки майна згідно з будь-якими
іншими договорами, умови яких
передбачають відстрочення оплати та
передачу права власності на таке майно
не пізніше дати останнього платежу.

Відповідно до ч.1 п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу
валових витрат виробництва (обігу) та
основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 цього
Закону вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) -в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
зазначеного Закону передбачається
заборона включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) -актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).

У разі, коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Податкова накладна, згідно з вимогами,
передбаченими п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" складається у момент
виникнення податкових зобов'язань
продавця у двох примірниках. Оригінал
податкової накладної надається
покупцю, копія залишається у продавця
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 цього
Закону, податкова накладна видається в
разі продажу товарів (робіт, послуг)
покупцю на його вимогу. У будь-якому
випадку видається товарний чек, інший
розрахунковий або платіжний документ,
що підтверджує передачу товарів (робіт,
послуг) та/або прийняття платежу із
зазначенням суми податку.

Таким чином, податкова накладна є
документом, який підтверджує факт
сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Матеріалами справи встановлено, що
податкові накладні вимогам Закону
України «Про податок на додану
вартість» відповідають. Угоди,
укладені між позивачем та ТОВ
"Анастасія", є чинними та не визнані в
установленому порядку недійсними.
Придбання позивачем продукції
безпосередньо пов'язано з
господарською діяльністю
підприємства, оскільки є складовою
частиною діяльності позивача, що
направлена на отримання доходу.
Виконання угод підтверджується
видатковими накладними, податковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, сертифікатами
відповідності та іншими документами,
які містяться в матеріалах справи.

Суд вважає, що позивачем було повністю
дотримано всіх вимог ПК України з
реалізації права формування
податкового кредиту по операціях з ТОВ
"Анастасія".

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що фактичною підставою для
відображення в акті порушення п.1.7, ст.1,
п.3.1, ст.3, п.п.7.2.3, п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4
ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість", ст.185, п.198.2, 198.3, п.198.1,
п.198.6 ст.198, ст.201 Податкового кодексу
України стала податкова інформація
отримана від Харківської ОДПІ м.
Харкова, а саме акт про результати
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ "Анастасія" () від 10.06.2011 р. № 1257/234/32101049 за
грудень 2012 року та січень 2011 року.

Проте згідно приписів ст. 234 Цивільного
кодексу України правочин, який вчинено
без наміру створення правових
наслідків, є фіктивним. Фіктивний
правочин визнається недійсним судом.
Відповідач не навів посилання на
судові рішення щодо недійсності
вчинених позивачем правочинів як
фіктивних або інших доказів щодо
фіктивності здійснюваної позивачем
діяльності. Таким чином, податковий
орган, перекручуючи норми чинного
законодавства України, невірно їх
застосовує в частині кваліфікації
вчинених позивачем правочинів. За
відсутності фактів, що відповідно до
законодавства свідчили б про
нікчемність укладених угод, інших
доказів та обґрунтувань недійсності
укладених позивачем правочинів, а тим
більш, їх нікчемності відповідачем не
надано.

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що обмеження права
сумлінного платника податку на
формування податкового кредиту у
зв'язку з порушенням його
контрагентами порядку обліку та
звітування по податкам суперечать
практиці Європейського суду з прав
людини. Так, відповідно п. 57 Рішення
Європейського суду з прав людини по
справі «Булвес» АД проти Болгарії від
22.01.09 р судом було зазначено, що
оскільки компанія-заявник у повному
обсязі та вчасно виконала обов'язки з
дотримання встановлених
Державою-членом Конвенції норм
стосовно ПДВ та не мала засобів для
забезпечення виконання податкових
зобов'язань постачальником і не знала
про невиконання останнім своїх
обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі. Відповідачем не доведено
обізнаності позивача щодо
недобросовісного декларування своїх
зобов'язань його контрагентами. Отже,
позивач не може нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку. Такі
вимоги, на думку зазначеного рішення
Європейського суду з прав людини, є
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту прав власності.

Виходячи з вищенаведеного суд доходить
висновку, що фактичні обставини справи
об'єктивно засвідчують реальність
здійснення господарських операцій
позивача з ТОВ "Анастасія" та
правомірність формування податкового
кредиту відповідно до первинних
бухгалтерських документів складених
під час здійснення таких господарських
операцій.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
висновки, і не довів правомірності
прийнятого ним податкового
повідомлення-рішення. За таких умов,
оскаржуване позивачем податкове
повідомлення-рішення № від 20.06.2014
року не може вважатися законним і
обґрунтованим, тому, на думку суду, є
правові підстави для задоволення
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
враховуючи, що рішення приймається на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд дійшов
висновку про необхідність стягнення
сплаченого судового збору з
держбюджету на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області
№ від 20.06.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
(р/р 4011, отримувач: УДКСУ у
Червонозаводському районі м. Харкова
Харківської області, код 37999628, МФО 851011,
банк ГУДКСУ у Харківській області) на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_1) судовий
збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
на постанову суду протягом десяти днів
з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

Суддя
Бідонько А.В.

Повний текст постанови виготовлений
27.10.2014