Справа № 2а-87/11
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
Справа № 876/11233/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Львівського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Західного регіону
України в інтересах держави в особі
Яворівської квартирно -
експлуатаційної частини району на
постанову Яворівського районного суду
Львівської області від 04 березня 2013
року по справі №2а - 87/11 за
адміністративним позовом Військового
прокурора Львівського гарнізону в
інтересах держави в особі Яворівської
квартирно - експлуатаційної частини
району до Яворівської міської ради
Львівської області, третя особа -
ОСОБА_1 про визнання протиправним
рішення, -

УСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Львівського
гарнізону в інтересах держави в особі
Яворівської квартирно -
експлуатаційної частини району
звернувся до Яворівського районного
суду Львівської області з
адміністративним позовом до
Яворівської міської ради, третя особа -
ОСОБА_1, і просив визнати протиправним
рішення ХХІ сесії п'ятого скликання
Яворівської міської ради Львівської
області №252 від 05 липня 2007 року «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки під
будівництво магазину гр. ОСОБА_1.».

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржуване рішення суперечить
вимогам чинного законодавства, так як
земельна ділянка площею 0,015 гектара,
надана ПП ОСОБА_1 під будівництво
магазину в оренду на п'ять років,
перебуває в користуванні Міністерства
оборони України в особі Яворівської
КЕЧ району, що підтверджується
Державним актом про право користування
земельною ділянкою серія Б №039746 від 1983
року. Яворівська міська рада не мала
права приймати оскаржуване рішення,
оскільки ст. 4 Закону України «Про
використання земель оборони» не
передбачено порядку надання земель
оборони в оренду для здійснення
підприємницької діяльності, а згідно
п.45 наказу Міністра оборони України №483
від 22 грудня 1997 року «Про затвердження
Положення про порядок надання в
користування земель (земельних
ділянок) для потреб Збройних Сил
України та основні правила
користування наданими землями»
передача земель місцевим органам влади
проводиться за згодою Міністра оборони
України або за його дорученням -
начальником розквартирування військ
та капітального будівництва. Таким
чином, приймаючи оспорюване рішення
Яворівська міська рада вийшла за межі
своєї компетенції.

Постановою Яворівського районного
суду Львівської області від 04 березня
2013 року в задоволенні
адміністративного позову Військового
прокурора Львівського гарнізону в
інтересах держави в особі Яворівської
квартирно - експлуатаційної частини
району до Яворівської міської ради,
третя особа ОСОБА_1, про визнання
протиправним рішення - відмовлено.

Не погодившись із таким судовим
рішенням суду першої інстанції,
Львівський прокурор з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
Західного регіону України в інтересах
держави в особі Яворівської квартирно -
експлуатаційної частини району подав
до Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, у якій з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, посилається на ті обставини, що
Яворівська КЕЧ району являється
користувачем спірної земельної
ділянки, що підтверджується державним
актом на право користування земельною
ділянкою Б№039746 від 1983 року. Державний
акт на право власності на земельну
ділянку, виданий органом, який мав на це
законні повноваження та підписаний
уповноваженими на це особами. Судом не
взято до уваги Державного акту, а також
технічного звіту із інвентаризації
земель Яворівської КЕЧ району,
розробленого ТзОВ «Землевпорядний
центр «Наділ». Таким чином, судом не
повністю встановлено обставини справи,
надано перевагу доводам представника
відповідача та не взято до уваги докази
позивача, внаслідок чого прийнято
незаконне судове рішення.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання представників не
направили, хоча належним чином та у
встановленому законом порядку були
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання у справі.

Також, від вказаних осіб відсутні
клопотання про розгляд справи за
участі їх представників.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України справу розглянуто
в письмовому провадженні на підставі
наявних у справі доказів.

Вислухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з
відсутності встановлених (відновлених)
меж землекористування Яворівської КЕЧ
району в натурі (на місцевості) та
наявності по проекту землеустрою
земельної ділянки ПП ОСОБА_1 позитивних
висновків щодо розміщення даної
земельної ділянки на землях м. Яворова
(на землях житлової та громадської
забудови м. Яворова).

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
згідно Державного акту на право
користування землею від 1983 року
Яворівська КЕЧ являється користувачем
земельної ділянки площею 391,8 га в межах
згідно з планом землекористування, з
цільовим призначенням -
спецпризначення.

Також судом встановлено, що з часу
видачі Державного акту на право
користування землею у передбаченому
порядку з користування Яворівської КЕЧ
вилучалися частини земельних ділянок
для різних потреб. Зокрема, на підставі
акту приймання - передачі від 25.12.1997
року Яворівській міській раді було
передано земельну ділянку площею 6,6
гектара. Однак відповідні зміни в
Державний акт на право користування в
передбаченому порядку не вносилися.
Також Яворівською КЕЧ району межові
знаки землекористування не збережені
та відсутня технічна документація по
виготовленню Державного акту на право
користування землею.

На підставі звернення гр. ОСОБА_1 та
клопотання Яворівської міської ради
постійно - діючою комісією Яворівської
райдержадміністрації на підставі акту
від 11.11.2004 року було погоджено вибір
земельної ділянки площею 0,015 гектара,
придатної для будівництва магазину в
проектованому торговому комплексі у
АДРЕСА_1 для ПП ОСОБА_1.

Рішенням ХХХ сесії четвертого
скликання Яворівської міської ради
Львівської області №325 від 18 жовтня 2005
року було затверджено ПП ОСОБА_1
матеріали погодження вибору земельної
ділянки і надано дозвіл на
виготовлення проекту відводу
земельної ділянки площею 150 метрів
квадратних під будівництво магазину в
оренду терміном на п'ять років у
АДРЕСА_1.

З урахуванням фактичних обставин
справи, колегія суддів апеляційного
суду звертає увагу на наступне.

Згідно ст. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень;
суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Статтями 2, 4, 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено завдання адміністративного
судочинства та порядок реалізації
права на судовий захист у сфері
публічно правових відносин. Зокрема,
завданням адміністративного
судочинства України є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб у
сфері публічно правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень при здійсненні ними
владних управлінських функцій. Кожна
особа має право в порядку,
встановленому Кодексом
адміністративного судочинства
України, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушено
її права та інтереси і на вказаний спір
поширюється юрисдикція
адміністративних судів. Тобто,
адміністративним судам підсудні
публічно правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема: спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності;

Тобто, завдання адміністративного
судочинства обумовлюються його
особливостями, які відрізняють його
від інших видів судочинства.

При визначенні юрисдикції справи,
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач,
суб'єктного складу сторін, предмету
спірних правовідносин.

Разом з цим, завданням цивільного
судочинства, відповідно до ст. 1
Цивільного процесуального кодексу
України є своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України в
порядку цивільного судочинства суди
розглядають справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових правовідносин, а
також справи інших правовідносин,
окрім випадків, якщо розгляд таких
справ проводиться за правилами іншого
судочинства.

Зміст та спрямованість правосуддя
випливає із обов'язку держави по
забезпеченню прав і свобод людини.
Завдання будь - якого судочинства
відображає його спрямованість, тобто
кінцеву мету.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно, прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просив визнати протиправним рішення
ХХІ сесії п'ятого скликання
Яворівської міської ради Львівської
області №252 від 05 липня 2007 року «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки під
будівництво магазину гр. ОСОБА_1.».

Крім цього, на підставі оспорюваного
рішення укладено договір оренди, який
зареєстровано у Яворівському
відділенні Львівської регіональної
філії Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»

Звертаючись до адміністративного суду
позивач фактично має намір захистити
порушене право на земельну ділянку, а
звернувся до суду з позовом з приводу
порушеного права, а також оспорює
право користування іншої особи, що
виникає із земельних правовідносин і
бажаним для позивача результатом є
припинення права користування
земельною ділянкою іншої особи, а
відтак даний спір не є публічно -
правовим.

Згідно статті 116 Земельного кодексу
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону. Набуття права
на землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Порушені
права землекористувачів підлягають
захисту в порядку, передбаченому
статтею 152 Земельного кодексу України.

Право оренди земельної ділянки
відповідно до ст. 126 земельного кодексу
України оформляється договором, який
посвідчується та реєструється
відповідно до закону.

Статтею 12 Земельного кодексу України
орган місцевого самоврядування у
земельних правовідносинах визначено
як рівноправного суб'єкта цих
правовідносин, а не як суб'єкта владних
повноважень в розумінні ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Таким чином, колегія суддів
апеляційного суду дійшла до висновку,
що після укладення договору оренди і
реєстрації його у встановленому
законом порядку виник спір про право
цивільне, а відтак і захищати свої
права та інтереси особи повинні у
способи, визначені у ст. 152 Земельного
кодексу України та ст. 16 Цивільного
кодексу України, а також у
відповідності до ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України.

Виходячи зі змісту статті 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Разом з тим, відповідно до статті 15
Цивільного процесуального кодексу
України суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційного суду вважає, що у
даному випадку орган місцевого
самоврядування не був суб'єктом
владних повноважень в розумінні
поняття, визначеного ст. 3 ч. 1 п. 7
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому у суду першої інстанції
не було підстав для розгляду справи в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Колегія суддів апеляційного суду з
урахуванням встановлених судом
обставин справи та доказів, вважає, що
суд першої інстанції, не дотримався
зазначених вимог.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 203 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
провадження у справі закривається з
підстав, встановлених ст. 157 цього
Кодексу.

На підставі встановлених судом
обставин справи, виходячи із
системного аналізу змісту
вищевказаних правових норм, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку, що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню, а
провадження у даній адміністративній
справі відповідно до ст. 157 ч. 1 п. 1
Кодексу адміністративного судочинства
України - закриттю.

Керуючись ст. ст. 157, 195, 197, 199, 203, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Львівського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Західного
регіону України в інтересах держави в
особі Яворівської
квартирно-експлуатаційної частини
району задовольнити частково.

Постанову Яворівського районного суду
Львівської області від 04 березня 2013
року по справі № 2а-87/11 - скасувати.

Провадження по справі №2а - 87/11 за
адміністративним позовом Військового
прокурора Львівського гарнізону в
інтересах держави в особі Яворівської
квартирно-експлуатаційної частини
району до Яворівської міської ради,
третя особа - ОСОБА_1 про визнання
протиправним рішення - закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення особам,
які беруть участь у справі, копії
ухвали суду і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський