Справа № 815/5991/13-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р. Справа № 815/5991/13-а

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції:
Завальнюк І. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Градовського Ю.М. судді - Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року по справі за позовом Одеського
слідчого ізолятору Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Одеській області до
Державної фінансової інспекції в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування пунктів
вимоги, -

встановиЛА:

Одеський слідчий ізолятор
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Одеській області (далі
- Установа) звернувся до суду з позовом
до Державної фінансової інспекції в
Одеській області, про визнання
протиправним та скасування п.2 та п.5
вимоги Державної фінансової інспекції
в Одеській області про усунення
виявлених порушень від 18.07.2013 року №
15-08-23-14/7069.

Суд першої інстанції своєю постановою
від 14 жовтня 2013 року адміністративний
позов Одеського слідчого ізолятору
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Одеській області
задовольнив.

Визнав протиправним та
скасував п.2 та п.5 вимоги Державної
фінансової інспекції в Одеській
області про усунення виявлених
порушень від 18.07.2013 року № 15-08-23-14/7069.

Державна фінансова інспекція в
Одеській області не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Державна фінансова інспекція в
Одеській області посилається на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі ухвали Приморського
районного суду м. Одеси від 16.04.2013 року
про проведення позапланової ревізії
фінансового-господарської діяльності
Одеського слідчого ізолятора
управління Державної пенітенціарної
діяльності Одеської області за період
з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року, відповідно
до направлень від 07.05.2013 року №№ 593, 594,
595, 596, фінансовими інспекторами
проведено позапланову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Одеського слідчого ізолятора
управління пенітенціарної служби
України в Одеській області, за
результатами якої складений акт від
10.06.2013 року № 08-76/3.

Не погодившись із висновками,
викладеними в акті ревізії, Установа
направила до ДФІ в Одеській області
заперечення від 19.06.2013 року № 5/8-9284, які
не були прийняті контролюючим органом,
що відображено у висновках до
заперечень від 15.07.2013.

На підставі акту ревізії від 10.06.2013 року
№ 08-76/3 та з огляду на те, що виявлені під
час перевірки порушення усунені не
повному обсязі, ДФІ в Одеській області
виставлено Установі вимогу про
усунення порушень від 18.07.2013 року №
15-08-23-14/7069.

В ході ревізії, серед іншого,
встановлено, що в порушення вимог
Постанови Кабінету Міністрів України
від 16.06.1992 року № 336 «Про норми
харчування осіб, які тримаються в
установах виконання покарань і слідчих
ізоляторах Державної
кримінальної-виконавчої служби,
ізоляторах тимчасового тримання,
приймальниках розподільниках та інших
приймальниках Міністерства внутрішніх
справ» (далі - Постанова № 336) для
харчування осіб, які тримаються в
слідчому ізоляторі, замість м'яса
яловичини 2 категорії,
використовувалось м'ясо свинини 2
категорії, що призвело до зайвого
списання з обліку м'яса свинини 2
категорії у кількості 6424 кг на загальну
суму 155518,68 гривень. Так, у періоді 2011-2012
рр. Установою придбавалось та
списувалось на харчування контингенту
по всім нормам харчування м'ясо свинини
2 категорії, яке не передбачено
Додатком 1 Постанови № 336 для
харчування осіб, які тримаються в
Установі (енергетична цінність 10 гр.
м'яса свинини 2 категорії (м'ясної)
складає 357 ккал) та Додатка 2 до
Постанови № 336, як заміна.

Відповідно до пункту 2 вимоги від 18.07.2013
року № 15-08-23-14/7069 за дане порушення
Установі належить поповнити в обліку
вартість зайво списаних продуктів
харчування в загальній сумі 155518,68
гривень; стягнути з відповідальних
осіб вартість продуктів харчування в
загальній сумі 155518,68 гривень.

Зокрема, посадові особи Державної
фінансової інспекції в Одеській
області виходили із того, що Додатком №
1 до Постанови № 336 визначено, що по всіх
затверджених постановою нормах
харчування, енергетична цінність м'яса
встановлена для яловичини другої
категорії, та складає у 100 гр. продукту -
168 ккал.

Додатком 2 до Постанови № 336
передбачено, що у разі відсутності на
складі встановленого нормами
асортименту продуктів, за письмовим
розпорядженням начальника установи
проводиться заміна одних продуктів
іншими, а саме: м'ясо пропонується
замінювати на м'ясні блоки, субпродукти
1 категорії, м'ясо птиці патроної, м'ясо
птиці не патроної, різні ковбаси,
консерви м'ясні різні, консерви
м'ясо-рослинні, консерви із птиці,
консерви рибні, риба, сир твердий, сир
плавлений та яйця курячі.

Однак, у періоді 2011-2012 рр. Установою
придбавалось та списувалось на
харчування контингенту по всім нормам
харчування м'ясо свинини 2 категорії,
яке не передбачено Додатком 1 до
Постанови № 336 для харчування осіб, які
тримаються в Установі (енергетична
цінність 100 гр. м'яса свинини 2 категорії
(м'ясної) складає 357 ккал) та Додатком 2
до Постанови № 336, як заміна.

Крім цього, перевіряючими зазначено, що
згідно Додатку 2 «Норми заміни
продуктів харчування у
протитуберкульозних закладах» до
постанови Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 року № 1752 «Про норми
харчування для осіб, хворих на
туберкульоз та інфікованих
мікобактеріями туберкульозу» (далі -
Постанова № 1752) передбачено, що м'ясо
свинини може використовуватися в
протитуберкульозних закладах, на
заміну у розрахунку - на 100 гр. м'яса на 54
гр. свинини.

Так, Постановою № 336 передбачено, що для
харчування осіб, які тримаються в
установах виконання покарань і слідчих
ізоляторах Державної
кримінально-виконавчої служби,
ізоляторах тимчасового тримання,
приймальниках розподільниках та інших
приймальниках Міністерства внутрішніх
справ, за нормами №1-10 передбачено
м'ясо, без будь-яких посилань на вид,
сорт, категорію, тобто без його
конкретизації.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про
безпечність та якість харчових
продуктів» м'ясо - це всі їстівні
частини тварини.

Відповідно до п.8 Додатку 2 Постанови №
336 заміна одних продуктів іншими
здійснюється при відсутності на
складах установ виконання покарань
Державної кримінально-виконавчої
служби системи МВС України і базах
постачальників встановленого
асортименту продуктів харчування за
письмовим розпорядженням начальника
установи. При цьому не повинна
знижуватись харчова цінність добового
раціону харчування. Зазначена норми не
містить будь-яких посилань на вид, сорт,
категорію м'яса.

З урахування викладеного, посилання
ревізорів на відсутність
розпорядження начальника Установи про
заміну м'яса іншими продуктами є
необґрунтованим, оскільки в даному
випадку в Установі не проводилась
заміна продуктів, а використовувалося
м'ясо свинини, яке входить до категорії
«М'ясо» відповідно до Постанови № 336, що
не потребує розпорядження начальника
Установи про заміну продуктів.

Додатком 5 до пункту 4.5 Положення про
організацію харчування осіб, які
тримаються в установах виконання
покарань, слідчих ізоляторах Державної
кримінально-виконавчої служб,
затвердженого Наказом Державного
департаменту України з питань
виконання покарань від 30 червня 2004 року
№ 126 (далі - Положення № 126), чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин, визначена енергетична
цінність (калорійність) продуктів,
зокрема, м'яса яловичини першої
категорії та другої категорії, м'яса
свинини (жирної), м'яса свинини (м'ясна),
м'яса баранини першої та другої
категорії, м'яса кролів, птиці, тощо.
Тобто, даним додатком визначена
енергетична цінність продуктів, які
видаються для харчування осіб, які
тримаються в установах
кримінально-виконавчої системи.

Згідно вказаного Наказу в перелік
продуктів харчування для осіб, які
тримаються в установах
кримінально-виконавчої системи в
позицію «М'ясо» входять: м'ясо
яловичини першої категорії, м'ясо
яловичини другої категорії, м'ясо
свинини (жирне), м'ясо свинини (м'ясна),
м'ясо баранини першої категорії, м'ясо
баранини другої категорії, м'ясо кроля
(позиції 25-31).

Відповідно до п. 4.5 Додатка 5 Положення
про організацію харчування осіб, які
тримаються в установах виконання
покарань, слідчих ізоляторах Державної
кримінально-виконавчої служб,
затвердженого Наказом Державного
департаменту України з питань
виконання покарань від 30 червня 2004 року
№ 126, триразового харчування
розподіляється відповідно до
енергетичної цінності, випливає
висновок.

Отже всі види м'яса, які перелічені у
вказаному вище додатку, можливо
використовувати в харчуванні
засуджених та осіб узятих під варту, у
тому числі й м'ясо свинини.

Відповідно до п. 8 Додатку 3 до Постанови
№ 336 при відсутності на складах установ
встановленого асортименту продуктів,
дозволяється здійснювати його заміну.
При цьому не повинна знижуватися
харчова цінність добового раціону
харчування. Отже не дозволяється
знижувати харчову цінність раціону
внаслідок проведення заміни, проте
збільшувати її не заборонено, тобто не
заборонено видавати в харчування
м'ясний продукт, який має більшу, ніж
м'ясо яловичини 2-ої категорії,
калорійність, зокрема, м'ясо свинини.

Додатком 17 до пункту 8.1 Положення № 126
визначені середні норми відходів при
обробці продуктів, виходів
напівфабрикатів та готових порцій у
їдальнях, по видах та способах теплової
обробки м'ясних продуктів, до переліку
яких включені: м'ясо яловичини 1-ої
категорії та 2-ої категорій, баранини,
свинина м'ясна, свинина обрізна, кури
напівпатрані, кури патрані, що свідчить
про те, що вказані м'ясні продукти, у т.ч.
м'ясо свинини, можливо використовувати
для приготування страв засудженим та
особам, узятим під варту.

Крім того, в акті ревізії наявне
посилання на Додаток 2 «Норми заміни
продуктів харчування у
протитуберкульозних закладах» до
постанови Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 року № 1752 «Про норми
харчування для осіб, хворих на
туберкульоз та інфікованих
мікобактеріями туберкульозу», яким
передбачено, що м'ясо свинини може
використовуватись в установах
виконання покарань та слідчих
ізоляторах, на заміну у розрахунку - на
100 гр. м'яса на 54 гр. м'яса свинини.

Зазначені норми розроблені відповідно
до пункту 5 частини першої статті 5
Закону України «Про протидію
захворюванню на туберкульоз»,
відповідно до якої Кабінет Міністрів
України у сфері протидії захворюванню
на туберкульоз затверджує норми
харчування у протитуберкульозних
закладах відповідно для осіб, хворих на
туберкульоз, та малолітніх і
неповнолітніх осіб, інфікованих
мікобактеріями туберкульозу.

При цьому, у постанові Кабінету
Міністрів України № 366 відсутнє
посилання на те, що заміна м'яса має
проводитися з урахуванням положень
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1752, у зв'язку із чим відповідні
висновки ревізорів є необґрунтованими.

Вирішуючи спір, слід також врахувати,
що м'ясо свинини використовується для
приготування страв особам, які
тримаються в установах
кримінально-виконавчої системи, що
підтверджується листами Управління
державного департаменту України з
питань виконання покарань, в яких
зазначені граничні ціни для придбання
продуктів харчування установами
виконання покарань і слідчими
ізоляторами. В додатку до кожного листа
зазначена гранична ціна на м'ясо птиці
патраної та м'ясо свинини 2 категорії.

З огляду на вищевикладене, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції про
необґрунтованість пункту 2 вимоги ДФІ в
Одеській області про усунення
виявлених порушень від 18.07.2013 року №
15-08-23-14/7069, у зв'язку із чим останній
підлягає скасуванню.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що ревізією встановлено
порушення п.22 Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 року № 228, що полягає у
проведенні в 2012 році непередбачених
кошторисом видатків в загальній сумі
2046,04 гривень на оплату вартості бензину
А95, який використаний працівниками та
службовцями Установи на проведення (на
особистому транспорті) розшуку
втікача, що призвело до завдання
Установі матеріальної шкоди у
відповідній сумі.

Відповідно до пункту 5 вимоги від 18.07.2013
року № 15-08-23-14/7069 за дане порушення
Установі належить стягнути з
працівників Одеського слідчого
ізолятору Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Одеській області витрачені кошти на
придбання бензину А 95 в загальній сумі
2046,04 гривень та перерахувати стягнуті з
працівників кошти до Державного
бюджету України.

З 09.11.2011 року громадянин ОСОБА_4
утримувався під вартою в Одеському
слідчому ізоляторі управління
Державної пенітенціарної служби
України в Одеській області, як
обвинувачений в рамках кримінальної
справи.

По даній кримінальній справі винесений
обвинувальний вирок, за яким ОСОБА_4 був
засуджений до 4 років позбавлення волі,
у зв'язку із чим останній продовжив
відбувати покарання в умовах ОСІ УДПтС
України в Одеській області.

04.07.2012 року ОСОБА_4 було притягнуто до
господарських робіт по благоустрою
території ОСІ, під час виконання яких
останній здійснив втечу з території
ізолятору та зник у невідомому
напрямку.

З метою усунення порушень
чинного законодавства, поновлення
ізоляції Установи як основної частини
режиму попереднього ув'язнення, на
реалізацію обов'язків, передбачених
ст.ст. 5, 21 Закону України «Про попереднє
ув'язнення», наказом начальника
Одеського слідчого ізолятора
управління Державної пенітенціарної
служби України в Одеській області № 230
від 04.07.2012 року створено штаб та робоча
група по координації дій, спрямованих
на розшук засудженого втікача,
сповіщена та організована взаємодія з
управлінням ДПтС України в Одеській
області, прокуратурою Одеської
області, районним відділами міліції м.
Одеси та прилеглих районів області,
підготовлено та розповсюджено
орієнтування з фотокарткою, анкетними
даними та прикметами засудженого
ОСОБА_4; серед співробітників, задіяних
до розшуку, районних відділів міліції
та на стаціонарних постах ДПС ДАІ,
налагоджена взаємодія з Ширяєвським РВ
ГУМВС України в Одеській області по
розшуку втікача та відпрацьовано його
зв'язки за місцем мешкання. Додатками №
1 та № 2 до вищезазначеного наказу
передбачено розташування та
пересування розшукових постів, надано
розпорядження задіяти для проведення
розшукових заходів співробітників
установи з власним автотранспортом.

З цією метою зі
співробітниками Установи укладені
цивільно-правові договори про надання
послуг з використанням особистого
транспорту на безкоштовній основі у
зв'язку з надзвичайною подією.

Як пояснила представник
позивача, зазначені заходи були
обумовлені тим, що наявні в Установі
транспортні засоби недоцільно
використовувати при проведені
оперативних заходів, так як
використання цими транспортними
засобами паливно-мастильних
матеріалів значного перевищує норми
використання бензину особистих
автомобілів певних співробітників
Установи. Окрім цього, деякі
транспортні засоби, хоча і знаходяться
на балансі Установи, однак перебувають
у несправному стані та не придатні для
проведення оперативних заходів.

За результатами розшукових
заходів, за участю співробітників
Одеського слідчого ізолятора,
засудженого ОСОБА_4 було затримано
07.07.2012 року. Витрати на
паливно-мастильні матеріали в розмірі
2046,04 гривень підтверджені подорожніми
листами.

Судом першої інстанції
встановлено, що кошторис Установи та
помісячний план асигнувань загального
та спеціального фонду на 2012 рік
затверджений начальником управління
Державної пенітенціарної служби
України в Одеській області 11 лютого 2012
року по КПКВ 3606020 «Виконання покарань
установами і організаціями
пенітенціарної служби».

Відповідно до Положення про
Одеський слідчий ізолятор управління
Державної пенітенціарної служби
України в Одеській області, яке
затверджене наказом ДПтС України від
05.04.2012 року № 204, одним із завдань
Установи є здійснення контролю за
станом оперативної обстановки у
слідчому ізоляторі, виявлення умов та
причин, що сприяють її ускладненню, а
також усунення наслідків надзвичайних
подій; проведення
оперативно-розшукової діяльності
відповідно до Закону України «Про
оперативно-розшукову діяльність» та
інших нормативно-правових актів.

Поряд із тим, вбачається, що
Установою була проведена позовна
робота щодо ОСОБА_4 за правилами ст.ст.
127, 128 КПК України шляхом подачі
цивільного позову про стягнення 2046,04
гривень в межах кримінальної справи,
який вироком Малиновського районного
суду м. Одеси від 16.05.2013 року
задоволений. Виконавчий документ
поданий до державної виконавчої служби
для його примусового виконання (ВП №
38989970).

Враховуючи зазначене, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
пункту 5 вимоги ДФІ в Одеській області
про усунення виявлених порушень від
18.07.2013 року № 15-08-23-14/7069, у зв'язку із чим
останній також підлягає скасуванню.

Перевіривши всі доводи і
заперечення сторін та надавши правову
оцінку наданим доказам, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог, у
зв'язку із чим позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Одеській
області, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року по справі за позовом Одеського
слідчого ізолятору Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Одеській області до
Державної фінансової інспекції в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування пунктів
вимоги, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням до Вищого адміністративного
суду України в порядку статті 212 КАС
України.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя Ю.М.
Градовський суддя К.В. Кравченко