Справа № 2-а-4123/11/0308
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа №
9104/1751/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Макарика В.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
департаменту соціальної політики
Луцької міської ради на постанову
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 березня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
департаменту соціальної політики
Луцької міської ради про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до департаменту соціальної політики
Луцької міської ради в якому просив
визнати рішення та дії незаконними,
зобов'язати відповідача нарахувати з
21.01.1994 року по 2011 р. включно виплатити та
в подальшому виплачувати одноразову
допомогу на оздоровлення в розмірі 4
мінімальних заробітних плат щорічно,
згідно ст. 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», одноразову щорічну
допомогу, як інваліду війни 3 гр., до 5
травня згідно ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту», що складає 7
мінімальних пенсій за віком щорічно, з
урахуванням підвищення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, та розміру
мінімальної заробітної плати, щорічно.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 19 вересня 2011
року адміністративний позов за період
з 21.01.1994 року до 2010 року залишено без
розгляду.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 25 березня
2011 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позов
задоволено частково, визнано відмову
департаменту соціальної політики
Луцької міської ради нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну
допомогу на оздоровлення за 2010 рік як
інваліду третьої групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
зобов'язано департамент соціальної
політики Луцької міської ради
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
недоплачену щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік як інваліду
третьої групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
врахуванням виплаченої суми, визнано
дії департаменту соціальної політики
Луцької міської ради щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_1, як
інваліду війни третьої групи щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2010 рік, відповідно до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
зобов'язано департамент соціальної
політики Луцької міської ради
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну
разову грошову допомогу до 5 травня за
2010 рік відповідно до ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального за. исту» у
розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за
віком як інваліду війни третьої групи,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність з
врахуванням виплаченої суми допомоги,
в решті позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції департамент
соціальної політики Луцької міської
ради оскаржив його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення у 2010 році проведена
згідно вимог Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у якому
чітко вказано - щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Розмір допомоги у
сумі п'яти мінімальних заробітних плат
передбачено Законом України «Про
внесення змін і доповнень до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено такий розмір щорічної
допомоги на оздоровлення ліквідаторам
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
інвалідам ІІ групи - 120 грн. Вказану суму
позивач і отримав у 2011 році.

Статтею 63 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» закріплено норму, якою
встановлюється, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією даного
закону, здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету. Виконання закону
залежить від фінансових ресурсів
доходної частини Державного бюджету
України.

З метою забезпечення виплати разової
грошової допомоги ветеранам війни
згідно Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» постановою
Кабінету Міністрів України «Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується у 2,010 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» від 07.04.2010 №299
встановлено, що у 2010 році виплата
інваліду війни III групи разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», здійснюється в розмірі 420,00
гривень.

У видатковій частині Державного
бюджету України на 2010 рік передбачено
кошти па виплату разової грошової
допомоги, які покривають витрати на
виплату вказаної допомоги лише в
розмірах, встановлених постановою
Кабінету Міністрів України від 07.04.2010
№299. Відповідно, позивачу у квітні 2010
року виплачено разову грошову допомогу
ветеранам війни в розмірі 420 грн.

З врахуванням вище наведеного просить
постанову суду першої інстанції
скасувати в частині задоволення
позовних вимог, в іншій частині -
залишити без змін.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183- 2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 1, є інвалідом війни ІІІ
групи. Департамент соціальної політики
Луцької міської ради виплатило
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік в розмірі 90 грн.
та щорічну разову грошову допомогу до 5
травня за 2010 рік в розмірі 420 грн..

Згідно з положеннями абзацу третього
частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (у редакції, чинній з 9 липня 2007
року) особам, що стали інвалідами ІІІ
групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, передбачена щорічна
виплата допомоги на оздоровлення в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ
(у редакції підпункту 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI) одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІІ групи у розмірі
90 грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про неправомірність виплати
позивачу коштів на оздоровлення за 2010
рік у розмірі, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, та про наявність законних
підстав для виплати йому коштів на
оздоровлення у розмірі, визначеному
абзацом третім частини четвертої
статті 48 Закону № 796-ХІІ. Оскільки
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року
№ 2154-VI не внесено змін та не було
зупинено дію статті 48 Закону № 796-ХІІ,
то це дає підстави для застосування
зазначеної норми при виплаті позивачу
допомоги на оздоровлення за 2010 рік.

Частиною п'ятою статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-XII (у редакції, чинній з 9 липня
2007 року) встановлено, що щорічно до 5
травня інвалідам війни ІІІ групи
виплачується разова грошова допомога у
розмірі семи мінімальних пенсій за
віком.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» частину
п'яту статті 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» викладено в новій
редакції, відповідно до якої щорічно до
5 травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах, які
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту «б» підпункту 1 пункту 20
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

У 2010 році позивачу до 5 травня виплачена
допомога у розмірі 420 грн. відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2010 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 7
квітня 2010 року № 299.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року
№ 2154-VI не внесено змін та не було
зупинено дію частини п'ятої статті 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Вихідним критерієм обрахунку щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня є
мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини першої
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
тобто законами України про Державний
бюджет України на відповідні роки.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня, яка передбачена частиною п'ятою
статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», застосуванню
підлягає мінімальний розмір пенсії за
віком, який вираховується виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законами про Державний бюджет України
на відповідний рік, а не розмір, що
установлений постановою Кабінету
Міністрів України від 7 квітня 2010 року
№ 299, на яку послався відповідач в
апеляційній скарзі.

Таким чином, колегія погоджуєтья з
висновком суду першої інстанції, про
те, що грошова допомога до 5 травня
інвалідам війни ІІІ групи повинна
виплачуватися органом праці та
соціального захисту населення у
розмірах, встановлених частиною п'ятою
статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у редакції станом
на 22 травня 2008 року з урахуванням
положень статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради - залишити без задоволення, а
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 25 березня
2011 року по справі № 2а-4123/11/0308 - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик