Справа № 569/12795/14-а
Суддя: Денисюк П.Д. П. Д.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Рівненський міський суд
Рівненської області

у складі:

головуючого - судді Денисюка П.Д.,

з участю секретаря судового засідання
Киричок М.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
місті Рівне Рівненської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернувшись до
Рівненського міського суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне (ділі -УПФ в м. Рівне), просить
визнати протиправними дії УПФ в місті
Рівне щодо відмови здійснити
перерахунок і виплату призначеної їй
пенсії за вислугу років відповідно до
приписів статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» та зобов'язати УПФ в місті
Рівне здійснити з 01 липня 2012 року
перерахунок та виплату їй пенсії за
вислугу років відповідно до приписів
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру», виходячи із розрахунку 90
відсотків від суми заробітної плати
згідно довідки № 18-244 від 27 серпня 2012
року, виданої прокуратурою Рівненської
області, з урахуванням проведених
виплат. Крім того просить суд поновити
йому строк для звернення до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
місті Рівне про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок і виплату
пенсії, як такий, що пропущений з
поважних причин.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
адміністративний позов підтримала,
просила його задоволити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду був повідомлений
належним чином, однак подав до суду
заперечення, в яких зазначив, що
позивач безпідставно пропустила строк
звернення до адміністративного суду.
Крім того, ОСОБА_1, перебуваючи на
обліку в УПФ в м. Рівне отримує пенсію
за вислугою років, відповідно до Закону
України «Про прокуратуру», а позовні
вимоги в частині зобов'язання УПФ в м.
Рівне та виплатити пенсію без
визначення точного періоду є нечітким.
В задоволенні позовних вимог просив
відмовити в повному обсязі та
розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи суд прийшов до
висновку, що адміністративний позов
слід задоволити із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває
на обліку в управлінні Пенсійного
фонду України в місті Рівне і їй з 15
травня 1998 року призначено пенсію за
вислугу років на підставі статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру».

Стаж роботи позивача, що дає їй право на
пенсію за вислугою років, оскільки він
становить більше 20 років.

Частиною першою статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» (далі - Закон)
(у редакції, чинній на час призначення
пенсії) було встановлено, що прокурори
і слідчі зі стажем роботи не менше 20
років, у тому числі зі стажем роботи на
посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до частини п'ятої цієї
статті (в редакції Закону від 12 липня 2001
року), до 20-річного стажу роботи, що дає
право на пенсію за вислугою років, крім
часу роботи на прокурорських посадах,
перелічених у статті 56 Закону України
«Про прокуратуру», зараховується
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах.

Наказом № 192 від 14 травня 1998 року
позивач ОСОБА_1 звільнена з органів
прокуратури за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію за вислугою
років (стаття 38 КЗпП України, ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру») з 14
травня 1998 року.

У відповідності з положеннями статті
50-1 Закону України «Про прокуратуру» у
разі підвищення заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників,
призначені працівникам органів
прокуратури пенсії за вислугою років
підлягають перерахунку

31 травня 2012 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову № 505 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників органів
прокуратури», яка набрала чинності 14
червня 2012 року, у зв'язку з чим з 01 липня
2012 року у позивача виникло право на
перерахунок призначеної пенсії.

04 вересня 2012 року позивач звернулася до
управління Пенсійного фонду України в
місті Рівне з письмовою заявою про
перерахунок пенсії з більш високого
заробітку та надав довідку № 18-244 від 27
серпня 2012 року, виданої прокуратурою
Рівненської області, про заробітну
плату працюючого на відповідній посаді
прокурора станом на 14 червня 2012 року.

Управлянням Пенсійного фонду України в
місті Рівне здійснено перерахунок
пенсії з 01 липня 2012 року виходячи з
розміру 80 відсотків від суми
заробітної плати, що зазначена у
довідці № 18-244 від 27 серпня 2012 року, на
підставі статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» з урахуванням змін,
внесених Законом України від 08 липня 2011
року № 3668-VІ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» (далі -
Закон № 3668-VІ).

За таких обставин, суд визнає, що
рішення управління Пенсійного фонду
України в місті Рівне щодо зменшення
розміру призначеної позивачу пенсії за
вислугу років з 90 відсотків до 80
відсотків при проведенні перерахунку
пенсії з 01 липня 2012 року є протиправним.

Умови та порядок пенсійного
забезпечення прокурорів та слідчих
визначено статтею 50-1 Закону України
«Про прокуратуру».

Так, відповідно до частини першої
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» (в редакції, що діяла на
час призначення пенсії позивачу), вона
набула права на пенсію за вислугою
років з часу її призначення у розмірі 90
відсотків від суми місячного (чинного)
заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з
01 жовтня 2011 року, внесено зміни до
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру», зокрема змінено у
відсотках розмір пенсії за вислугу
років, яка призначається прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними такого
права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» (у редакції
Закону № 3668-VІ) прокурори і слідчі мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку за
наявності на день звернення вислуги
років. Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до якої
включаються всі види оплати праці, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01 жовтня 2011 року
положення частини першої статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ щодо призначення
прокурорам і слідчим пенсії за вислугу
років у розмірі не більше 90 відсотків
від суми місячного (чинного) заробітку
втратили чинність у зв'язку з внесенням
змін до редакції цієї статті Законом №
3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок
перерахунку пенсій прокурорам
регулюють частини тринадцята,
вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ,
положення яких щодо перерахунку пенсії
у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ
змін не зазнали (змінилась лише
нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення
(перерахунок) пенсій провадиться за
документами пенсійної справи та
документами, додатково поданими
пенсіонерами, виходячи з розміру
місячного заробітку за відповідною
посадою, з якої особа вийшла на пенсію,
станом на час звернення за
призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені
працівникам прокуратури пенсії
перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, у якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що при
перерахунку пенсії працівникам
прокуратури має застосовуватися норма,
що визначає розмір пенсії у відсотках,
яка діяла на момент призначення пенсії,
оскільки внесені Законом № 3668-VІ зміни
до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо
розміру пенсії у відсотках стосуються
порядку призначення пенсії прокурорам
і слідчим у разі реалізації ними права
на пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом і механізмом їх
проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам є
частини тринадцята, вісімнадцята
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у
зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не
зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про
застосування цього Закону в часі, суд
виходить із того, що згідно зі статтею 22
Конституції України закріплені нею
права і свободи не є вичерпними,
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних
законодавчих актів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме: у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Доводи управління Пенсійного фонду
України у місті Рівне, наведені у
запереченнях на адміністративний
позов, спростовуються встановленими
судом обставинами, наявними в
матеріалах справи доказами та
наведеними судом у даній постанові
нормами права.

Згідно вимог частини другої статті 161
КАС України, при прийнятті постанови
суд враховує висновки, викладені у
постановах Верховного Суду України від
10 грудня 2013 року № 21-348а13, № 21-420а13 та від
17 грудня 2013 року № 21-445а13.

Що стосується пропуску позивачем
строку звернення до адміністративного
суду, на що у своїх запереченнях
посилається відповідач, суд вважає
необхідним вказаний строк поновити.

Згідно частини другої статті 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк.
Відповідно до частини першої статті 102
КАС України, пропущений з поважних
причин процесуальний строк,
встановлений законом, може бути
поновлений за клопотанням особи, яка
бере участь у справі.

В обґрунтування причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
позивач посилається на те, що прийняте
відповідачем рішення про здійснення
перерахунку пенсії поштовим зв'язком
отримано в липні 2014 року тому, суд
визнає поважними причини пропуску
строку звернення до суду з
адміністративним позовом.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.11, 17, 18, 71, 160, 161, 162, 183-2, 186 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до
адміністративного суду.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в місті Рівне
щодо відмови здійснити перерахунок і
виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за
вислугу років відповідно до приписів
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру».

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в місті Рівне здійснити з
01 липня 2012 року перерахунок та виплату
ОСОБА_1 пенсії за вислугу років,
відповідно до приписів статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру»,
виходячи із розрахунку 90 відсотків від
суми заробітної плати, згідно довідки
№ 18-244 від 27 серпня 2012 року, виданої
прокуратурою Рівненської області, з
урахуванням проведених виплат.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку сторонами, а
також іншими особами у зв'язку з тим, що
суд вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з
моменту отримання копії постанови до
Житомирського апеляцiйного
адміністративного суду через
Рівненський міський суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Рівненського міського суду

П.Д. Денисюк