Справа № 803/2007/14
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року Справа № 803/2007/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача
Макарук Н.О.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Луцького міського центру зайнятості до
ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Луцький міський центр зайнятості (далі
- Луцький МЦЗ, позивач) звернувся з
адміністративним позовом до ОСОБА_2
(далі - відповідач) про стягнення коштів
в сумі 1650,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_2 була зареєстрована як така, що
шукає роботу з 28.10.2013 року в Луцькому
МЦЗ. Відповідно до ст.43 Закону України
«Про зайнятість населення» 28.10.2013 року
відповідачу було надано статус
безробітної і призначена допомога по
безробіттю. 05.06.2014 року ОСОБА_2
скорочена виплата допомоги по
безробіттю у зв'язку з недотриманням
безробітним рекомендацій щодо
сприяння працевлаштуванню.

05.06.2014 року для відміни рішення про
скорочення виплати допомоги по
безробіттю ОСОБА_2 пред'явила Луцькому
МЦЗ медичну довідку Волинської
обласної інфекційної лікарні №13 від
04.06.2014 року із зазначенням терміну
лікування з 02.06.2014 року по 04.06.2014 року. На
підставі вищезгаданої медичної
довідки та у відповідності до вимог
чинного законодавства позивачем
відмінено вказане рішення. Однак після
одержання відповіді від Волинської
обласної інфекційної лікарні, до якої
надсилався запит Луцьким МЦЗ з метою
недопущення нецільового використання
коштів та для підтвердження
достовірності наданої відповідачем
довідки, встановлено, що довідка ОСОБА_2
про тимчасову непрацездатність не
видавалась, а було надано лише
заключення лікаря ОСОБА_3, яке
засвідчує факт здійснення медичного
огляду без зазначення періоду
непрацездатності. За таких обставин
позивач зазначає про відсутність
підстав для поновлення виплати
допомоги по безробіттю ОСОБА_2

Оскільки за твердженням позивача сума
виплаченого забезпечення в розмірі
1650,96 грн. ОСОБА_2 отримана незаконно, у
добровільному порядку кошти не
повернуті, тому просить стягнути з
відповідача незаконно отримані кошти в
примусовому порядку.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
та просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала та пояснила,
що дійсно в період з 02.06.2014 року по 04.06.2014
року хворіла, про що їй лікарем
Волинської обласної інфекційної
лікарні видана відповідна довідка, яку
вона відразу ж на наступний день
віднесла до Луцького МЦЗ.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги є безпідставними та не
підлягають до задоволення з огляду на
таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 28.10.2013 року
була зареєстрована в Луцькому міському
центрі зайнятості як така, що шукає
роботу. Даний факт підтверджується
відповідним записом у персональній
картці №00036 (а.с.13 -14).

Відповідач 28.10.2013 року подала заяву до
Луцького міського центру зайнятості
щодо надання їй статусу безробітного, в
якій зазначила, що вона не має
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів, у тому числі не
забезпечує себе роботою самостійно,
пенсію на пільгових умовах за вислугу
років не отримує, не є суб'єктом
підприємницької діяльності, не отримує
ніяких видів допомог та грошового
забезпечення, не є фермером або членом
особистого селянського або
фермерського господарства та ніде не
навчається (а.с.15).

Відповідно до витягу з наказів про
прийняті рішення по ОСОБА_2 (а.с.6-7)
вбачається, що 28.10.2013 року позивачу
надано статус безробітної та
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» призначена виплата
допомоги по безробіттю, яка розпочата з
05.11.2013 року.

05.06.2014 року ОСОБА_2 скорочено виплату
допомоги по безробіттю у зв'язку з
недотриманням безробітною
рекомендацій щодо сприяння
працевлаштуванню, проте 12.06.2014 року
вказане рішення відмінено.

15.07.2014 року видано новий наказ про
скорочення виплати допомоги по
безробіттю з 04.06.2014 року по 03.07.2014 року,
про припинення з 15.07.2014 року виплати
допомоги у зв'язку з призначенням
виплати безробітній на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості, а також про припинення
реєстрації безробітної у зв'язку з
встановленням факту подання особою
недостовірних даних і документів, на
підставі яких прийнято рішення про
надання їй статусу безробітної, та
повернення коштів у встановленому
порядку.

Зокрема, протягом періоду з 04.06.2014 року
до 02.07.2014 року Луцьким міським центром
зайнятості відповідачу виплачувалась
допомога по безробіттю, яка в загальній
сумі склала 1650,96 грн., що
підтверджується розрахунком
повернення допомоги по безробіттю
(а.с.5).

Згідно із ч.2, 3 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Отже, законодавець чітко визначив, що
стягнення із застрахованої особи суми
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг можливе лише
за умови умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними.

Як встановлено судом та
підтверджується додатками 1 та 2 до
Персональної картки відповідача
(а.с.36-37), ОСОБА_2 04.06.2014 року не з'явилась
до Луцького МЦЗ на чергове
відвідування. 05.06.2014 року про прибуттю
до Луцького МЦЗ відповідач була
ознайомлена з прийнятим відносно неї
рішенням про скорочення виплати
допомоги по безробіттю у зв'язку з
недотриманням безробітним
рекомендацій щодо сприяння
працевлаштуванню.

На підставі поданої ОСОБА_2 заяви від
05.06.2014 року та доданої медичної довідки
лікаря ОСОБА_3, яка засвідчена печаткою
Волинської обласної інфекційної
лікарні, позивачем було відмінено
рішення про скорочення виплати
допомоги по безробіттю (а.с.16-17).

Згідно з відповіддю Волинської
обласної інфекційної лікарні від 04.07.2014
року №466/1-8 на запит позивача хвора
ОСОБА_2 04.06.2014 року зверталась в
приймальне відділення лікарні, була
оглянута лікарем ОСОБА_3, встановлено
діагноз гострої респіраторної
вірусної інфекції, ринофарингіт, від
госпіталізації відмовилась (а.с.19).

Повідомлення Волинської обласної
інфекційної лікарні стало підставою
для прийняття позивачем рішення про
повернення незаконно отриманої ОСОБА_2
допомоги по безробіттю, про що свідчить
акт №220 розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 15.07.2014 року (а.с.12).

Однак, на думку суду, твердження
позивача про незаконність отримання
ОСОБА_2 коштів, які він просить стягнути
в примусовому порядку, не відповідають
фактичним обставинам справи.

Так, згідно з частиною другою статті 44
Закону України «Про зайнятість
населення» зареєстровані безробітні
зобов'язані:

1) самостійно або за сприяння
територіальних органів центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
здійснювати активний пошук роботи,
який полягає у вжитті цілеспрямованих
заходів до працевлаштування, зокрема
взяття участі у конкурсних доборах
роботодавців;

2) відвідувати територіальний орган
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, в якому він зареєстрований як
безробітний у визначений і погоджений
з ним час, але не рідше ніж один раз на
тридцять календарних днів;

3) дотримуватися письмових
індивідуальних рекомендацій щодо
сприяння працевлаштуванню, зокрема
брати участь у заходах, пов'язаних із
сприянням забезпеченню зайнятості
населення;

4) інформувати територіальний орган
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, протягом трьох робочих днів
про обставини припинення реєстрації,
визначені у частині першій статті 45
цього Закону.

При цьому за невідвідування
безробітним без поважних причин
територіального органу центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
протягом 30 робочих днів з дати
прийняття рішення про таке
відвідування (наявність поважних
причин підтверджується відповідними
документами) встановлено
відповідальність у вигляді припинення
реєстрації безробітного (пункт 7
частини першої статті 45 Закону України
«Про зайнятість населення»).

Разом з тим, за недотримання
безробітним рекомендацій щодо
сприяння працевлаштуванню пунктом 5
частини п'ятої статті 31 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» встановлено
відповідальність у вигляді скорочення
виплати допомоги по безробіттю на
строк до 90 календарних днів

Отже, неявка безробітного до центру
зайнятості і недотримання безробітним
рекомендацій щодо сприяння
працевлаштуванню є різними видами
порушень в сфері зайнятості населення
і тягнуть за собою різну юридичну
відповідальність.

Натомість, як з'ясовано судом, рішення
про скорочення виплати допомоги по
безробіттю ОСОБА_2 прийняте саме у
зв'язку з її неявкою 04.06.2014 року до
Луцького МЦЗ. Водночас матеріалами
справи підтверджується та обставина,
що ОСОБА_2 04.06.2014 року була на прийомі в
лікаря Волинської обласної
інфекційної лікарні, про що свідчать
довідка, надана безпосередньо
відповідачем, так і повідомлення
лікарні.

За таких обставин слід дійти висновку,
що неявка відповідача 04.06.2014 року до
Луцького МЦЗ відбулась з поважних
причин, а відтак у позивача були
відсутні правові підстави для
скорочення виплат останній з огляду
також і на ту обставину, що чергова
неявка безробітного на відвідування
центру зайнятості у відповідності до
вимог чинного законодавства не має
наслідком скорочення такому
безробітному виплати допомоги по
безробіттю.

Враховуючи ту обставину, що у позивача
були відсутні правові підстави для
скорочення виплати допомоги по
безробіттю ОСОБА_2, суд дійшов до
висновку про безпідставність
заявлених позовних вимог, з огляду на
що у задоволенні адміністративного
позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Луцького міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
коштів відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 27 жовтня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий суддя
Н.Б.Плахтій