Справа № 825/2382/14
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/2382/14
інстанції: Скалозуб Ю.О.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

27 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при
секретарі - Войтковській Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Аверс-плюс" на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Ніжинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області до Приватного
підприємства "Аверс-плюс" про стягнення
податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Ніжинська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області
звернулась до Приватного підприємства
"Аверс-плюс" про стягнення податкового
боргу з орендної плати з юридичних осіб
в сумі 1129,98 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 серпня 2014
року адміністративний позов було
задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати вказане
судове рішення і прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
суд дійшов наступного висновку.

Підпунктом 20.1.18 п. 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
передбачено, що органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Згідно п. 41.5 ст. 41 Податкового кодексу
України органом стягнення є виключно
органи державної податкової служби -
щодо податків, які справляються до
бюджетів та державних цільових фондів,
а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Контроль за правильністю нарахування,
повнотою і своєчасністю сплати
податків і зборів, у відповідності до
ст. 61 ПК України, покладено на органи
державної податкової служби.

Відповідно до пп. 95.1 ст. 95 ПК України
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

За приписами пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий борг - це сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач має податковий борг з
орендної плати з юридичних осіб в сумі
1129,98 грн., що підтверджується
податковим повідомленням-рішенням від
18.03.2014 № (отримано відповідачем -
21.03.2014, а.с. 14).

Доказів оскарження податкового
повідомлення-рішення в
адміністративному або судовому
порядку відповідачем не надано, а тому
сума податкових зобов'язань є
узгодженою та підлягає сплаті.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового
кодексу України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Водночас, відповідно до ст. 269
Податкового кодексу України
платниками земельного податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв) та землекористувачі, а п.
287.4 ст. 287 Податкового кодексу України
визначено, що податкове зобов'язання по
земельному податку, визначене в
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця.

При цьому, відповідно до ст. 126
Податкового кодексу України, у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Крім того, відповідно до вимог п. 59.3 ст.
59 Податкового кодексу України, на
адресу відповідача була направлена
податкова вимога від 01.04.2014 № 869-25
(вручено - 04.04.2014, а. с. 16), однак
передбачені чинним законодавством
заходи не привели до погашення
податкового боргу. Сума податкового
боргу в добровільному порядку
відповідачем не сплачена.

Таким чином, колегія суддів
погоджується с висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги про
стягнення податкового боргу з орендної
плати з юридичних осіб в сумі 1129,98 грн.
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Аверс-плюс" залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 серпня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Є.І.Мєзєнцев

суддя

В.В.Файдюк

суддя

Є.В.Чаку

.

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Файдюк В.В.